З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/118/16-ц
Провадження №2/377/99/16
23 березня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Щуковській А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання особою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
17 лютого 2016 року до суду надійшла позовна заява, у якій ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2. 25.05.2012 в квартирі був зареєстрований відповідач ОСОБА_2, як член сімї її чоловік. З січня 2014 року відповідач покинув квартиру. Перешкод у користуванні квартирою позивач йому не чинила, рішення про зміну проживання він прийняв самостійно. 21 грудня 2015 року заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, позивач фактично припинила спілкування з відповідачем, та він більше ніколи в її квартирі не зявлявся і не проживав. Оскільки відповідач відсутній в квартирі більше року без поважних причин, то відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_3.
Ухвалою суду від 15 березня 2016 року до участі у справі як треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, залучено ОСОБА_6, ОСОБА_7.
У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала і просила їх задовольнити, пославшись на зазначені у позовній заяві обставини. Суду пояснила, що відповідач, який є її колишнім чоловіком, з січня 2014 року не проживає у її квартирі без поважних причин. Перешкод у користуванні квартирою вона відповідачу не чинила та з квартири не виганяла, покинути жиле приміщення він вирішив сам.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи за правилами ч.5 ст. 74 ЦПК України був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надав. Тому за згодою позивача суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Від третьої особи ОСОБА_3 надійшла до суду заява, в якій він просив проводити судове засідання за його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він є сусідом позивача та знає її колишнього чоловіка ОСОБА_2, який в січні 2014 року, тобто вже два роки назад покинув жиле приміщення, в якому проживав разом з позивачем, та більше в квартирі не зявлявся, речі його в квартирі відсутні. Перешкод у користуванні квартирою позивач відповідачу не чинила.
Свідок ОСОБА_9 суду показав, що він є сусідом позивача та часто буває в її квартирі. Приблизно з січня 2014 року її колишній чоловік ОСОБА_2 відсутній в квартирі, де проживає позивач, та відсутні його речі. Перешкод у користуванні квартирою позивач відповідачу не чинила.
Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 843698 від 31.07.2006 року чотирьохкімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що в свою чергу підтверджується (а. с. 9).
Заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 04.12.2006 року за ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано право власності на 1/5 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 10).
Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.06.2007 року, ОСОБА_11, яка діяла від імені ОСОБА_10, на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області, продала ОСОБА_5 1/5 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_10 (а. с. 11).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому 21 грудня 2007 року у Славутицькому міському управлінні юстиції Київської області, Україна, актовий запис № 229, який був розірваний згідно заочного рішення Славутицького міського суду Київської області від 21 грудня 2015 року, яке набрало законної сили(а.с. 14).
На час розгляду справи в суді згідно довідки КП «ЖКЦ» № 375 від 05.02.2016 року за адресою: АДРЕСА_3, зареєстровані: ОСОБА_1, позивач у справі, ОСОБА_2, відповідач у справі, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_14, треті особи у справі, а також неповнолітні ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (а. с. 15).
Згідно довідки Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області № 1133/109/1003/1/06-2016 від 21.03.2016 року ОСОБА_2 з будь-якими заявами про перешкоди у користуванні жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 до Славутицького ВП Броварського ВП ГУ НП в Київській області не звертався(а.с. 60).
Як зазначено у довідці КП «ЖКЦ» № 663 від 22.03.2016 року, ОСОБА_2 не звертався до КП «ЖКЦ» із заявою про перешкоди у користуванні жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4(а.с. 53).
Факт не проживання відповідача у спірному жилому приміщенні з січня 2014 року підтверджено показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9.
Крім того, на підтвердження факту не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_3, з січня 2014 року складені відповідні акти від 06.02.2015 року, 15.06.2015 року, 26.01.2016 року( а.с. 16-18).
Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися власністю на свій розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
За змістом ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є колишнім членом сімї власника ОСОБА_1, позивача у справі.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено дослідженими доказами в судовому засіданні, відповідач, як колишній член сімї власника, відсутній з січня 2014 року, тобто більше року, без поважних причин в квартирі за адресою: АДРЕСА_3.
Враховуючи те, що відповідач відсутній в квартирі більше року без поважних причин, будь-якої домовленості між позивачем та іншими співвласниками, третіми особами у справі, і відповідачем з приводу збереження його права користування на час його відсутності в них не було, а законом інше не визначено, то є достатні підстави для визнання відповідача особою, що втратила право користування цією квартирою.
За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_5.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повне заочне рішення виготовлено 28 березня 2016 року
Суддя Н. Ф. Теремецька