Справа № 183/315/16
Провадження № 2-о/183/30/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2016 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

за участю секретаря Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковську Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про надання права на шлюб,-

В С Т А Н О В И В:

Неповнолітня ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з заявою про надання їй права на шлюб з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Свої вимоги мотивує тим, що з дитинства разом із батьками вона відвідує церкву Євангельських християн-баптистів, там познайомилась з ОСОБА_2, їх спілкування згодом переросло в глибоке взаємне почуття кохання, основою якого є взаємоповага та наявність спільних інтересів: служити Господу, бажання піклуватися один про одного, дати можливість створенню нових життів народження дітей, піклування про них та їх виховування, бажання ведення сумісного господарства та створення повноцінної сім'ї. Зареєструвати шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану вони не можуть через те, що вона не досягла віку, з якого можлива реєстрація шлюбу, тобто 18 років. І проживати разом, як одна сімя вони не можуть, бо це суперечить їхнім моральним та релігійним принципам, але ОСОБА_2 готовий взяти на себе обовязки, повязані із створенням сімї. Ії батьки підтримують їх бажання створити сім'ю. А тому просить надати право на укладення шлюбу з ОСОБА_2

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала свої вимоги та пояснила, що її з ОСОБА_2 бажання укласти шлюб і створити сім'ю є взаємним, між ними є почуття кохання. Вона та ОСОБА_2 відвідують церкву, громадянським шлюбом жити не можуть через релігійні вірування, зараз хочуть створити сім'ю і разом служити Богу. Знайомі вони давно, а останні 2 роки між нею та ОСОБА_2 виникла симпатія, проте протягом цих двох років вони не зустрічаються як хлопець та дівчина. Проживає вона разом з батьками.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та пояснив, що бажання вступити до шлюбу з ОСОБА_1 є взаємним бажанням. Жити разом без реєстрації шлюбу вони не мають права, оскільки їх так вчить Бог. Знають один одного років з десять.

Заінтересовані особи батьки заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поділяють бажання своєї дочки ОСОБА_5 укласти шлюб з ОСОБА_2

Допитані в судовому засіданні в якості свідків батьки ОСОБА_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_6 пояснили, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є обопільне бажання зареєструвати шлюб, про що вони не заперечують і дають свою згоду.

Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

З паспорта громадянина України вбачається, що заявниця ОСОБА_1 народилась 18 листопада 1999 року (а.с. 5).

Згідно зі ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу.

Відповідно до ст. 23 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам.

Шлюбний вік це віковий мінімум, з досягненням якого дозволяється укладання шлюбу.

Так, стаття 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року і ратифікованої Україною в червні 1997 р., проголосила право чоловіка і жінки, які досягли 18 років, одружуватися і заснувати сім'ю.

Тобто, шлюб є вільним і добровільним між чоловіком і жінкою, спрямований на виникнення сім'ї, народження і виховання дітей, і однією із умов для цього шлюбний вік, який є юридичним фактом, породжуючим у сторін право на шлюб (стаття 51 Конституції України).

В судовому засіданні встановлено, що існує вільна та повна згода між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на укладення шлюбу, факт примушування до шлюбу відсутній, присутнє волевиявлення обох сторін узаконити свої взаємовідносини, які, на їх думку, будуть відповідати їх інтересам.

Як роз'яснено у п. 2 Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам неповнолітньої особи заявника (фактичне утворення сім'ї, вагітність, народження дитини тощо).

Між тим, ст. 60 ЦПК України чітко встановлює, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як пояснила заявник, вона бажає зареєструвати шлюб з ОСОБА_2, так як між ними є почуття кохання і вони бажають створити сім'ю.

При цьому заявник ОСОБА_1 не навела суду будь-яких переконливих доводів, не надала жодних доказів на обґрунтування того, що укладення шлюбу до досягнення нею шлюбного віку дійсно відповідає її інтересам, не надала доказів того, які ж саме інтереси має врахувати суд для надання їй права на шлюб, чи з якими винятковими обставинами вони пов'язані.

Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживали спільно і не проживають разом на даний час, не пов'язані спільним побутом, не чекають на народження дитини. Бажання ОСОБА_1 зареєструвати шлюб та створити сім'ю повинно узгоджуватися з існуючими нормами права.

Суд не може надати право особі на шлюб на підставі посилань, наведених у заяві, які жодними доказами не підтверджені, оскільки така позиція суду, ґрунтувалась би на припущеннях, що є неприпустимим та суперечить вимогам ч. 4 ст. 60 ЦПК України, а наведені обставини про взаємні почуття любові не є підставою для надання права на шлюб.

Суд вважає необхідним відмовити заявнику ОСОБА_1 у наданні права на шлюб, оскільки заявник не довела, що укладення шлюбу буде відповідати її інтересам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 234-235 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання права на шлюб відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а особами відсутніми в судовому засіданні - з наступного за днем вручення його копії.

Суддя Г. Є. Майна