ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1608/15-ц
"15" березня 2016 р. смт. Петриківка
15 березня 2016 року Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караула О.А. за участю секретаря судового засідання Срібненко О.М., розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -
До Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що 22 жовтня 2015 року на території АЗС «ВОГ» в с. Лобоцківка Петриківського району Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода. Позивач на належному йому автомобілі НОМЕР_1, приблизно об 11:15 год. стояв на АЗС «ВОГ» після того як заправив автомобіль бензином і зібрався відїжджати . В цей час водій автомобіля НОМЕР_2 з причепом «Стас» н/з НОМЕР_3 ОСОБА_2, що належить ПП Макаров, керуючи даним автомобілем не вибрав безпечного інтервалу, в наслідок чого скоїв наїзд на стоячий автомобіль позивача, чим завдав йому матеріальні збитки.
ДТП трапилося з вини ОСОБА_2, про що свідчить постанова Петриківського районного суду від 04.11.2015 року.
Згідно з висновком товарознавчої експертизи, вартість ремонту автомобіля становить: вартість відновлювальних робіт 5007,55 грн., вартість матеріального збитку 4549,2 грн. Вартість проведення експертизи становить 700 грн.
У звязку з вищезазначеним позивач просить стягнути з відповідачів зазначену суму збитків а також витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 487,20 грн..
В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, посилався на підстави звернення до суду, зазначені в позовній заяві, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки не повідомили.
Справа призначена в порядку заочного розгляду, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно постанови Петриківського районного суду від 04.11.2015 року у справі про адміністративне правопорушення встановлено, що 22.10.2015 року о 11:15 год. на території АЗС «ВОГ» в с. Лобойківка Петриківського водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2 з причепом «Стас» н/з НОМЕР_3 не вибрав безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв наїзд на стоячий автомобіль НОМЕР_1. Завдано матеріальні збитки.
Зазначеною постановою суду ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнений до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу.
Відповідно звіту № 44/11/15 від 23.11.2015 р. з встановлення матеріальних збитків, завданих володільцю колісного транспортного засобу, сума матеріальної шкоди, завданої належному позивачу ОСОБА_1 автомобілю НОМЕР_1 внаслідок ДТП складає 4549,20 грн., вартість відновлювальних робіт складає 5007,30 грн..
Згідно квитанції від 17.11.2015 року до прибуткового касового ордеру, вартість проведення експертного дослідження та складання зазначеного вище звіту становить 700 (вісімсот) грн.00 коп.
Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України).
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, але не обмежуючись цим: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8,9 статті 16 Цивільного кодексу України).
Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними. Між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно ст.1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно частини 4 статті 61 Цивільного процесуального Кодексу України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що внаслідок ДТП, яке мало місце 22 жовтня 2015 року між автомобілями НОМЕР_4 з причепом «Стас» н/з НОМЕР_3 та ВАЗ н/з НОМЕР_5, останній автомобіль отримав механічні ушкодження вартість яких становить 9556 грн. 75 коп., винною особою у скоєнні ДТП є ОСОБА_2, вартість проведення експертного дослідження та складання зазначеного звіту становить 700 грн., а тому вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 зазначені матеріальні збитки.
Посилання позивача та той факт, що ОСОБА_2 під час ДТП керував автомобілем, що належить ОСОБА_3, як на підставу солідарного стягнення збитків з останнього, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки згідно з копією свідоцтва про реєстрацію автомобіля НОМЕР_4 останній зареєстрований за ОСОБА_4, а отже позовні вимоги в частині стягнення збитків з ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.
Крім того, відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 гривень 20 коп., витрати на правову допомогу 500 гривень.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 23, 1166, 1187, 1188, 1192 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 10,11,60,61, 88, 226-228 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 як відшкодування завданої шкоди 10 256 (десять тисяч двісті пятдесят шість) гривень 75 коп., судовий збір 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп., витрати на правову допомогу 500 (пятсот) гривень 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.А.Караул