УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., при секретарі Школяр К.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

18 жовтня 2016 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить суд вжити заходи по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2, а саме будинок № 18-а по вулиці Вузівській в м. Запоріжжі та земельну ділянку загальною площею 0, 0398 га, кадастровий номер :05:001:0617, що розташована за адресою вул. Вузівська у м. Запоріжжі.

Суд, розглянувши заяву у відсутність осіб, які беруть участь у справі відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, приходить до наступного висновку.

Згіднозі ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з положень ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своїй заяві позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу ОСОБА_2, а саме, на будинок № 18-а по вулиці Вузівській в м. Запоріжжі та земельну ділянку загальною площею 0, 0398 га, кадастровий номер :05:001:0617, що розташована за адресою вул. Вузівська у м. Запоріжжі.

Проте, суду не надано відомостей щодо вартості майна, на яке заявник просить накласти арешт. Зі змісту позову вбачається, що позивачем заявлені вимоги про стягнення 100 000 грн., але доказів, що вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами суду не надано.

Положеннями ст. 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Крім того, слід звернути увагу на те, що предметом даного спору є стягнення грошових коштів, а не визнання права власності на нерухоме майно, на яке позивач просить накласти арешт, а тому суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1, викладені у заяві, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Окрім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач з метою уникнення відповідальності може здійснити будь-які дії з метою відчуження належного йому на праві власності майна. Припущення позивача про те, що відповідач має намір переоформити майно на інших осіб або його продати, не є належними доказами намагань порушити його права та інтереси.

З огляду на викладене, оскільки заява про забезпечення позову не є достатньо обґрунтованою та не надано доказів співмірності такого виду забезпечення позову як накладення арешту на житловий будинок і земельну ділянку з ціною позову, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: К.В. Гашук