Ухвала

іменем україни

09 березня 2016року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Фаловська І.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради, про вселення, усунення перешкод у користуванні майном, визначення порядку користування житлом; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_7, служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Рішенням Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Вселено ОСОБА_3 та малолітню ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 Зарічний у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. У задоволенні решти позову ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами встановлено, що відповідно до ордера від 24 березня 1987 року ОСОБА_3 є основним квартиронаймачем неприватизованої квартири АДРЕСА_1 яка відповідно до рішення виконавчого комітету Жовтневої райради виділена на сім'ю із чотирьох осіб.

В 2006 році шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано, від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3у 2010 році зареєстрував у спірній квартирі свою дочку від іншого шлюбу ОСОБА_3

Відповідно до довідки комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 31» у вищевказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_7

Судами також встановлено, що ОСОБА_2 перешкоджає ОСОБА_3 проживати у спірній квартирі та користуватися нею.

Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом статей 71, 72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Задовольняючи первісний позов частково та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми закону, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що відповідач за первісним позовом чинить перешкоди у користуванні спірним приміщенням позивачу за первісним позовом, який володіє цим майном з підстави, передбаченої законом.

Таким чином, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення первісного позову частково та відмову в задоволенні зустрічного позову, вирішивши справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради, про вселення, усунення перешкод у користуванні майном, визначення порядку користування житлом; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_7, служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ І.М.Фаловська