Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5218/15-ц
Провадження №: 2/332/123/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді: Ретинської Ю.І.

за участю секретаря: Іванової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Концерну „Міські теплові мережі" до ОСОБА_1 про стягнення вартості безпідставно набутої теплової енергії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 02.07.2015 року позивач надав відповідачу проект договору № 704401 про купівлю-продаж теплової енергії в гарячій воді, надання послуги централізованого постачання гарячої води з додатками для підписання. Однак, відповідач цю пропозицію проігнорував. Не зважаючи на відсутність договору, позивач здійснював та продовжує здійснювати постачання теплової енергії до нежитлового приміщення ІІ підвалу (літ.А-5) по вул. Радіаторній, б. 46 м. Запоріжжя, 57/100 частин якого є власністю відповідача. Позивачем було відпущено теплової енергії відповідачу за період з лютого 2014 року по квітень 2015 року та жовтень 2015 року на загальну суму 3617,85 грн. Відповідач на протязі зазначеного періоду не виконував свої обовязки по сплаті спожитої теплової енергії, у звязку з чим позивач просить стягнути вартість безпідставно набутої теплової енергії в сумі 3617,85 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача просила суд задовольнити позов у повному обсязі з підстав, наведених у заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснивши в судовому засіданні, що відповідач дійсно є власником зазначеного підвального приміщення, проте воно не обладнане засобами опалення. Між позивачем та відповідачем не укладений договір купівлі-продажу теплової енергії, через що вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, позивач некоректно посилається на норми ст. 1212 ЦК України, адже теплова енергія не є майном, а є послугою.

Вислухавши пояснення, перевіривши докази по справі, суд встановив певні факти та відповідні до них правовідносини, приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 є власником 57/100 частин нежитлового приміщення ІІ підвалу (літ.А-5) по вул. Радіаторній, б. 46 м. Запоріжжя. Дане приміщення позивач придбала 22.02.2012 року (а.с.29-31).

Згідно з наданим позивачем розрахунком споживання теплової енергії на нужди опалення магазину продтоварів «Росинка» по вул. Радіаторна, 46 (далі - Розрахунок) обігрівальні прилади були демонтовані на підставі дозволу ЖЕУ (а.с. 25-28).

Даний розрахунок був зроблений у 2002 році, тобто, вже на той період в приміщенні, яке на даний час належить відповідачу, були відсутні обігрівальні прилади, а отже посилання позивача на недодержання відповідачем порядку відключення окремих приміщень від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживача від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Мінбуду від 22.11.2005 року № 4, є безпідставними.

Крім того, представник позивача в судовому засіданні не заперечувала той факт, що демонтування обігрівальних приладів не було самовільним.

Звертаючись із позовною заявою та, надаючи пояснення в судовому засіданні, позивач просить стягнути вартість спожитої енергії від зворотного трубопроводу на підставі Розрахунку.

Даний Розрахунок суд взяти до уваги не може, оскільки, як вже було зазначено він був зроблений ще у 2002 році, крім того, зазначені в ньому показники є узагальнюючими, температура в приміщенні визначена на власний розсуд (без фактичного замірювання) та за доведеності факту відсутності джерел отримання теплової енергії викликає у суду сумнів в його обґрунтованості.

Пунктом 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. № 1198, встановлений чіткий порядок розрахунку за спожиту енергію, але зазначений порядок в даному випадку не був дотриманий.

В якості правової підстави для звернення до суду із цим позовом позивач посилається на ст. 1212 ЦК України, стверджуючи що ОСОБА_1 отримала теплову енергію та спожила її, та просить стягнути вартість цієї безпідставно набутої теплової енергії.

Стягнути вартість безпідставно отриманої теплової енергії можливо лише у разі, якщо споживач дійсно отримав цю теплову енергію, а оскільки сама теплова енергія безпосередньо в зазначене нежитлове приміщення не поставлялася, внаслідок відсутності приладів опалення, то відповідач не зобовязаний сплачувати вартість цих послуг.

Таким чином, позов Концерну «Міські теплові мережі» не знайшов свого підтвердження та обґрунтування, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Концерну „Міські теплові мережі" до ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 10 лютого 2016 року.

Суддя Ю.І. Ретинська