Справа № 464/8906/15-ц
пр.№ 2/464/201/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01.02.2016 року

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з останнього суму матеріальних збитків у розмірі 10 200 грн., проценти 887,82 грн. та інфляційні нарахування в розмірі 7 648,02 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вироком Сихівського районного суду м.Львова від 12.06.2014 р., за результатами розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, останнього визнано винним та призначено покарання за ч. 1 ст. 190 КК України 2 роки обмеження волі, за ч. 2 ст. 190 КК України 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання 3 роки позбавлення волі. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання. Вказаним вироком встановлено, що внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, відповідач ОСОБА_2 завдав позивачу ОСОБА_1 матеріальних збитків на загальну суму 10 200 грн. і вона, як особа, яка є потерпілою від кримінального правопорушення має право на відшкодування таких збитків. Крім того, просить стягнути штрафні санкції у відповідності до ст. 625 ЦК України, саме інфляційні та три проценти річних на загальну суму 8 535,88 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с.47).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 12.06.2014 р. у справі №464/6128/13-к обвинуваченого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним та призначено покарання за ч. 1 ст. 190 КК України 2 роки обмеження волі, за ч. 2 ст. 190 КК України 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання 3 роки позбавлення волі. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання. Як вбачається зі змісту вищевказаного судового рішення, при розгляді кримінального провадження судом було встановлено, що ОСОБА_2, повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, використовуючи свого помічника для своїх протиправних намірів, уклав 05.09.2012 року в с.Суховоля Городоцького району Львівської області договір індивідуального замовлення на виготовлення міжкімнатних та вхідних дверей з ОСОБА_1 на загальну суму 15900 грн. та отримав від останньої грошові кошти в сумі 700 грн. в якості завдатку. Після чого, 05.09.2012 року в офісі СПД ФОП ОСОБА_2 по вул. Персенківка, 12 в м.Львові між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП-Банк» було укладено кредитний договір на суму 14200 грн., які в подальшому були перераховані на поточний банківський рахунок ОСОБА_2, після чого на картковий рахунок ОСОБА_2 та зняті ним у готівковому вигляді. Однак, свої зобов'язання згідно укладеного договору ОСОБА_2 виконав лише частково, а решту коштів привласнив собі та використав на власні потреби, чим спричинив ОСОБА_1 матеріальних збитків на суму 10200 грн. (а.с. 7-31).

Відповідно до ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З урахуванням вищезазначеного вироку суду, суд вважає, що вина відповідача ОСОБА_2 у заподіянні шкоди позивачу ОСОБА_1 є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.

Пунктом 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», визначено, що розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

З вироку Сихівського районного суду м. Львова від 12 червня 2014 року вбачається, що в результаті вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_2 завдав позивачу ОСОБА_1 матеріальних збитків на суму 10 200 грн.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

На підставі вищенаведеного, суд вбачає вину відповідача, причинний зв'язок між діями ОСОБА_2 та заподіяною ОСОБА_1 майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню у розмірі 10 200 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що за період заборгованості з 06.10.2012 р. 30.08.2015 р. три проценти річних становить 887, 82 грн., а інфляційні нарахування 17 848,06 грн. (а.с.3,4), які слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання вказаного позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, із відповідача слід стягнути в дохід держави 487 грн. 20 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.1, 10, 60, 61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 200 грн. відшкодування матеріальних збитків, 887 грн. 82 коп. трьох процентів річних та 7 648 грн. 02 коп. інфляційних нарахувань, всього 18 735 (вісімнадцять тисяч сімсот тридцять пять) грн. 84 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімсот сім) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.Ю. Теслюк