Справа № 526/1163/16-ц
Провадження № 2/526/648/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2016 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

при секретарі Павленко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гадяч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Лютенської сільської ради, третя особа приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу ОСОБА_2 про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадщину за заповітом,

в с т а н о в и в:

у червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Лютенської сільської ради про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадщину за заповітом, вказуючи, що 30 липня 2001 року його дядько ОСОБА_3 успадкував право на земельний (частку) пай площею 3,28 в умовних кадастрових гектарах після смерті своєї матері. Отримавши свідоцтво про право на спадщину, ОСОБА_3 23 вересня 2002 року склав на імя позивача заповіт, яким належний йому сертифікат на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0095788 заповів ОСОБА_1 Потім після укладення заповіту ОСОБА_3 на підставі зазначеного сертифікату отримав на своє імя державний акт на право приватної власності на землю площею 3, 460 га серії РЗ № 668227. У лютому 2012 року ОСОБА_3 помер, після його смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,460 га, однак спадкоємець за заповітом не може скористатися правом на спадщину, так як у заповіті, складеного померлим зазначено, що він заповідає сертифікат на земельну частку (пай), а на дату смерті на вказану земельну ділянку померлим було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку, що спонукало звернутися до суду з позовними вимогами про тлумачення заповіту, вказавши, що зазначеним заповітом спадкодавець мав на увазі заповісти земельну ділянку площею 3,460 га, що належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 668227 та визнання права власності на земельну ділянку.

В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи.

Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась.

Третя особа звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує.

Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем майна ОСОБА_4, померлої 30 квітня 1999 року є ОСОБА_3 син. Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається з права на земельну частку (пай), розміром 3,28 умовних кадастрових га, що перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка, що належить померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0095788, виданого 6 лютого 1997 року.

25 вересня 2002 року в с. Лютенька Гадяцького району ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склав заповіт, яким належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0095788 виданий на підставі рішення Гадяцької районної державної адміністрації від 6 лютого 1997 року № 42 заповів ОСОБА_1

Відповідно довідки відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі сертифікат серії ПЛ № 0095788, виданий на підставі розпорядження голови Гадяцької райдержадміністрації № 42 від 06.02.97 р. та зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП імені Шевченка за № 1794 від 03.06.97р., був замінений на державний акт на право власності на землю серії РЗ № 668227 на імя ОСОБА_3. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 79678,15 грн.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 3,460 га на підставі розпорядження Гадяцької районної державної адміністрації № 546 від 15 серпня 2002 року.

16 лютого 2012 року в м. Бєлогорськ РФ ОСОБА_3 помер.

Відповідно ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами).

2. На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

3. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Відповідно ч.1 ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що після складання заповіту у вересні 2002 року, ОСОБА_3 27 жовтня 2002 року замінив сертифікат на право на земельну частку (пай) на державний акт на право власності на землю серії РЗ № 668227.

Згідно ч. 1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Виходячи з аналізу положень ст.ст.213, 1256 ЦК, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. При цьому ч.2 ст.213 ЦК не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення в тексті самого правочину. Таким чином, при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у сам зміст заповіту, враховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обов'язків на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дійсне волевиявлення заповідача було спрямоване на заповідання майна, яке вказано у сертифікаті на право на земельну частку (пай), тому суд вважає необхідним здійснити тлумачення заповіту, складеного ОСОБА_3 25 вересня 2002 року.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3, померлого 16 лютого 2012 року, не відкривалася.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 червня 2016 року ОСОБА_1 продовжено додатковий строк звернення до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини.

Державним нотаріусом позивачу відмовлено в оформленні спадщини на земельну ділянку після смерті ОСОБА_3 в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину.

Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності правовстановлюючих документів.

За таких обставин суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на земельну ділянку за заповітом.

Керуючись ст.ст. 16, 213 п.11 ч.1 ст. 346, ст. 392, 1223, 1225, 1256, 1268 ЦК України, ст.81 ЗК України, ст. 10, 60, 212, 213, 214, 223 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Лютенської сільської ради, третя особа приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу ОСОБА_2 про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадщину за заповітом задовольнити.

Здійснити тлумачення заповіту, складеного ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 16 лютого 2012 року в м. Бєлогорськ РФ, посвідченого 25 вересня 2002 року секретарем Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області ОСОБА_5 реєстр № 415, встановивши дійсну волю спадкодавця заповісти ОСОБА_1 земельну ділянку, вказану в сертифікаті на право на земельну частку (пай) КСП ім. Шевченка площею 3,460 умовних га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лютенської сільської ради, право спадкодавця на яку підтверджено Державним актом на право власності на землю серії РЗ № 668227, виданий на підставі розпорядження голови Гадяцької РДА №546 від 15.08.2002 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки розміром 3,4613 га після смерті ОСОБА_3, що належить померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 668227 та розпорядження голови Гадяцької районної державної адміністрації № 546 від 15 серпня 2002 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Головуюча: Л. В. Максименко