Справа № 128/1127/14-ц Провадження № 22-ц/772/248/2016Головуючий в суді першої інстанції Гриценко І. Г.
Категорія 43Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Копаничук С.Г.

Суддів: Іванюка М.В., Панасюка О.С.

при секретарі: Топольській В.О.

за участю представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_6, представника управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області - Скляр О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та до ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5, за участю третіх осіб: органу опіки та піклування Вінницької РДА, Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району, управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, Вінницької районної державної адміністрації про виселення з наданням іншого постійного житлового приміщення і зобов'язання зняти з реєстрації, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Мегабанк» на рішення Вінницького районного суду від 10 грудня 2015 року,

В с т а н о в и л а :

В березні 2014 року ПАТ «Мегабанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3., яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та до ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12, управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про виселення та зобов'язання зняти з реєстраційного обліку. Вказали, що 30.03.2007 року між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_11 було укладено іпотечний договір, згідно якого остання передала в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_13 перед ПАТ «Мегабанк» за кредитним договором №29 П/2007 від 30.03.2007 року. Рішенням Вінницького районного суду від 15.08.2013 року в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями, що належить ОСОБА_11 Банк, посилаючись на ст.40 ЗУ «Про іпотеку», ст.109 ЖК України, просив виселити з предмета іпотеки ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12, які проживають в вищевказаному будинку та зняти їх з реєстрації.

Ухвалою Вінницького районного суду від 12.06.2014 року позовну заяву в частині позовних вимог до управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про зняття з реєстрації місця проживання - залишено без розгляду.

Ухвалою Вінницького районного суду від 01.12.2014 року позовну заяву в частині позовних вимог до ОСОБА_12 - залишено без розгляду.

Ухвалою Вінницького районного суду від 14.05.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи - Лука-Мелешківську сільську раду Вінницького району.

В ході розгляду справи, позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, просив виселити відповідачів із вищевказаного житлового будинку з наданням їм Вінницькою районною державною адміністрацією іншого постійного жилого приміщення у Вінницькому районі; зобов'язати управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області зняти з реєстрації місця проживання осіб, які зареєстровані в житловому будинку АДРЕСА_1

Ухвалою Вінницького районного суду від 08.07.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи - Вінницьку районну державну адміністрацію.

Рішенням Вінницького районного суду від 10.12.2015 року позовну заяву ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_3., яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_8 і ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5, за участю третіх осіб: органу опіки та піклування Вінницької РДА, Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району, управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, Вінницької районної державної адміністрації про виселення з наданням іншого постійного житлового приміщення і зобов'язання зняти з реєстрації - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «Мегабанк» просить рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Вказали, що суд не прийняв до уваги та не застосував ст.40 ЗУ «Про іпотеку», ст.109 ЖК України щодо виселення з іпотечного майна на яке звернуто стягнення за рішенням суду. Судом не враховано ст.51 ЖК України про те, що жилі приміщення надаються громадянам виконавчим комітетом районної ради.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 вважає рішення суду законним і обґрунтованим, а доводи скарги безпідставними.

Заслухавши доповідача, осіб ,що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 30.03.2007 року між позивачем та ОСОБА_11, з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №29/П2007 від 30.03.2007 року, укладеного між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_15, було укладено іпотечний договір, відповідно до якого в іпотеку передано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 Предмет іпотеки належить ОСОБА_11 на праві власності на підставі свідоцтва № 1041 про право власності № 118 від 19.07.2004 року.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15.08.2013 року в рахунок забезпечення виконання кредитного договору № 29П/2007 від 30.03.2007 року, укладеного з ОСОБА_13, звернуто стягнення на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований за ОСОБА_11 (а.с.37-39, том №1). В зазначеному будинку проживають ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12 Останній на даний час знятий з реєстрації в вказаному будинку.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в іпотеку передано будинок, котрий не придбавався за кредитні кошти, тому відповідачі не підпадають під виключення з правил передбачених ч.2 ст.109 ЖК України, а їх виселення з цього будинку можливе лише за умови надання їм іншого постійного житлового приміщення. Проте, позивачем не надано доказів про наявність постійного житлового приміщення, яке повинно бути надане у разі виселення позивачів.

Суд вірно встановив обставини по справі ,належним чином перевірив їх доказами ,які оцінив відповідно до ст.212 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та правові норми ,що їх регулюють та дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Так, ч.1 ст.40 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Порядок виселення із займаного житлового приміщення встановлено статтею 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 цього Кодексу регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України "Про іпотеку" та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» застосовуються як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР.

За змістом статей 39, 40 Закону України "Про іпотеку" та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР).

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 25.11.2015 року №6-1061цс15, від 21.10.2015 року №6-1033цс15,21.10.2015 року №6-1484цс15, від 01.07.2015 року №6-875цс15, які, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд вірно встановив обставини набуття ОСОБА_11 права власності на предмет іпотеки не за рахунок кредитних коштів, підставно врахував правову позицію Верховного Суду України щодо виселення у разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту і, встановивши, що у вимозі про виселення не зазначено постійне жиле приміщення, що надається особам, яких виселяють та дійшов до обґрунтованого висновку про неможливість їх виселення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про не застосування судом ст.40 ЗУ «Про іпотеку», ст.109 ЖК України, не заслуговують на увагу.

Інші доводи скарги правильних висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає матеріалам справи і вимогам закону, постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Мегабанк» відхилити.

Рішення Вінницького районного суду від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий : /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом вірно: