Справа №162/983/15-ц
Номер провадження 2/162/2/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Труша В.О.,

за участю секретаря Будько І.М.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок тривалої відсутності,-

ВСТАНОВИВ:

18.05.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Любешівського районного суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування внаслідок тривалої відсутності житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: смт.Любешів, вул.Сагайдачного, 52, Любешівського району Волинської області.

У справі відкрито провадження, проведено попереднє судове засідання та призначено судовий розгляд.

23.03.2016 року від позивача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про залишення його позовної заяви до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок тривалої відсутності без розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 не заперечувала проти залишення позову без розгляду. Крім того клопотала при винесенні судового рішення врахувати понесені відповідачем ОСОБА_3 судові витрати на правову допомогу адвоката і стягнути їх з позивача ОСОБА_2 з огляду на протиправні та необгрунтовані дії позивача, які виражені у неодноразовому поданні тотожніх позовів та в кінцевому рахунку залишення їх без розгляду.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з"явилися.

Проаналізувавши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 207 Цивільно процесуального кодексу України (далі- ЦПК) суд залишає позов без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно із статтею 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, суд зобов"язаний залишити заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з відповідним клопотанням про залишення його позовної заяви без розгляду.

В даному випадку має місце письмова заява позивача про залишення його позову без розгляду.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача та залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок тривалої відсутності.

Вирішуючи клопотання представника відповідача про стягнення з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_3 понесені у справі судові витрати на правову допомогу адвоката з огляду на протиправні та необгрунтовані дії позивача, які виражені у неодноразовому поданні тотожніх позовів та в кінцевому рахунку залишення їх без розгляду, суд вважає, що воно задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 89 ЦПК у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов"язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК, що не містить обмежень у його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є суб"єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Таким чином, за змістом частини 3 статті 89 ЦПК для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов"язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред"явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі № 6-15926 св 15.

Отже, у справі слід констатувати відсутність підстав для стягнення здійснених відповідачем витрат, пов"язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Керуючись статтями 54, 124 Конституції України, статтями 89, 207, 209, 210 ЦПК, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок тривалої відсутності залишити без розгляду.

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Любешівський районний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а якщо її було постановлено без участі особи, яка оскаржує ухвалу, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_4

Згідно з оригіналом.

Суддя Любешівського

районного суду ОСОБА_4