Справа №557/38/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року

Гощанський районний суд Рівненської області в особі:

судді Чорноус Л.І.

при секретарі Поліщук С.О.

за участю представника

відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк

до

ОСОБА_3, ОСОБА_1

про

стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ „ПриватБанк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 0704/26 від 13 квітня 2007 року в сумі 19486,54 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно кредитного договору № 0704/26 від 13 квітня 2007 року ПАТ КБ „ПриватБанк зобовязався надати відповідачці ОСОБА_3 кредит в розмірі 80000 грн. на термін до 08.04.2010 року.

Згідно умов кредитного договору відповідачка ОСОБА_3 зобовязувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідачка ОСОБА_3 повинна надавати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати, передбачені договором.

У випадку порушення зобовязання за кредитним договором ОСОБА_3 зобовязувалася сплатити банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної у строк заборгованості за кредитом.

Відповідачка умови кредитного договору належним чином не виконує, внаслідок чого за нею рахується заборгованість станом на 09.12.2015 року в сумі 19486,54 грн., з яких : 4996,51 грн. заборгованості за кредитом , 9394,43 грн. - заборгованості по процентах , 8052,98 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та штрафи у сумі 250 грн. (фіксована частина) і 916,03 грн. (процентна складова).

Згідно рішення апеляційного суду Рівненської області від 01.07.2010 року з відповідачки ОСОБА_3 було стягнуто 4123,41 грн., а тому залишок заборгованості склав 19486,54 грн.

В забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором 13 квітня 2007 року було укладено договір поруки з відповідачем ОСОБА_1 , згідно якого поручитель відповідає з боржником по зобовязаннях перед позивачем за кредитним договорм як солідарні боржники.

Оскільки відповідачка добровільно не сплачує заборгованість за кредитним договором ПАТ КБ „ПриватБанк був змушений звернутися до суду про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але направив заяву про розгляд справи у їхню відсутність та про підтримку позову.

Відповідачка ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позову не визнали і пояснили , що позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги послався на те, що кінцева дата погашення кредиту 08.04.2010 року.

На момент кінцевого терміну виконання взятих на себе зобовязань, за ОСОБА_3 існувала заборгованість у сумі 4123,41 грн., у звязку з чим ПАТ КБ „ПриватБанк звертався з позовом до суду .

Згідно рішення апеляційного суду Рівненської області у справі №2-30/10 за позовом ПАТ КБ „ПриватБанк до ОСОБА_3 від 20 лютого 2012 року встановлено нікчемність підняття в односторонньому порядку відсоткової ставки за кредитом з 19% до 30%; необхідність виконання боржником кредитних зобовязань, виходячи з відсоткової ставки 19% та стягнуто заборгованість у сумі 4123,41 грн. за період із лютого 2009 року по квітень 2010 року включно по кінцевий термін виконання зобовязання.

Дане рішення суду відповідачкою виконане повністю, що підтверджується постановою про закриття виконавчого провадження по справі №2-30/10 та квитанцією від 23.08.2012 року, меморіальний ордер №208, тобто кредит позичальником погашено у повному обсязі.

За таких обставин вважають позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк безпідставними та необгрунтованими, так як відповідачка в повному обємі виконала взяті на себе кредитні зобовязання, а тому просять у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення відповідачки та представника відповідача - ОСОБА_2, оцінивши, досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобовязується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено , що 13 квітня 2007 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №0704/26 , згідно якого відповідачці надано кредит в розмірі 80000 грн. з кінцевим терміном повернення 08.04.2010 року.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання).

Позивач посилається на те, що відповідачка ОСОБА_3 умови кредитного договору належним чином не виконує, внаслідок чого за нею рахується заборгованість станом на 09.12.2015 року в сумі 19486,54 грн., з яких : 4996,51 грн. заборгованості за кредитом , 9394,43 грн. - заборгованості по процентах , 8052,98 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та штрафи у сумі 250 грн. (фіксована частина) і 916,03 грн. (процентна складова). При цьому позивач зазначає і про наявність рішення апеляційного суду Рівненської області від 01.07.2010 року у справі №2-30/10 за його позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу (надалі справа №2-30/10) , згідно якого з відповідачки було стягнуто 4123,41 грн., а тому залишок заборгованості склав 19486,54 грн.

В судовому засіданні встановлено, що дане рішення апеляційного суду Рівненської області було скасоване ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2011 року, а 20 лютого 2012 року було прийняте нове рішення апеляційним судом Рівненської області про стягнення із ОСОБА_3 4123,41 грн. боргу кредитним договором №0704/26 від 13 квітня 2007 року .

Згідно даного рішення відповідачка мала сплатити суму кредиту 80000,00 грн. та суму відсотків 26093,59 грн. Однак , всупереч черговості платежів, унаслідок порушення ОСОБА_3 кредитних зобовязань, остання недоплатила 4123,41 грн. кредитних коштів, виходячи з відсоткової ставки у 19%, а не 30%, як було нараховано банком. Іншої заборгованості станом на 8 квітня 2010 року кінцеву дату погашення кредиту у відповідачки не існувало .

Постановою від 25 грудня 2012 року про закінчення виконавчого провадження по справі №2-30/10 за позовом ПАТ КБ „ПриватБанк до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 4123,41 грн. борг відповідачка та судові витрати по справі сплатила повністю, що підтверджується квитанцією від 23.08.2012 року, меморіальний ордер №208.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №0704/26 від 13 квітня 2007 року станом на 09.12.2015 року , представленого позивачем, станом на 12.04.2010 року за відповідачкою значилася заборгованість по тілу кредиту у розмірі 7058,22 грн. (а.с.5-6).

Як вбачається з рішення апеляційного суду Рівненської області у справі №2-30/10 судом вирішувалося питання щодо наявності цієї суми заборгованості відповідачки перед банком у розмірі 7058,22 грн. і в цій частині суд прийшов до висновку, що така сума простроченої заборгованості не може бути стягнута з ОСОБА_3, оскільки вона є завищеною та визначена банком, виходячи з платежів позичальника після відрахування з них 30% річних за користування кредитом, а не 19%. Підвищення відсоткової ставки банком в односторонньому порядку визнано нікчемною умовою. Тому, апеляційним судом встановлено, що виходячи із встановленої договором відсоткової ставки 19% річних за користування кредитом ОСОБА_3 мала сплатити 44202,75 грн., а фактично сплатила 40079,34 грн., не доплативши 4123,41 грн.

Оскільки позивач, не дивлячись на рішення суду, яким вирішувались спірні відносини, і надалі здійснював нарахування платежів, виходячи із суми 7058,22 грн., зменшивши, а не списавши заборгованість по тілу кредиту, розмір заборгованості по всіх платежах , на суму 4123,41 грн., то суд прийшов до висновку, що такі вимоги банку не грунтуються на вимогах закону.

Як зазначено у п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин від 30.03.2012 р., зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601,604-609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено належними та допустими доказами, ОСОБА_3 виконала повністю рішення суду , яким задоволено було частково вимоги позивач, а тому суд вважає, що зобовязання за кредитним договором №0704/26 від 13 квітня 2007 року припинилося його виконанням, яке проведено належним чином, а тому вимога позивача про стягнення заборгованості за даним кредитним договором у сумі 19486,54 грн. не підлягає до задоволення.

У судовому засіданні встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №0704/26 було укладено 13 квітня 2007 року договір поруки з відповідачем ОСОБА_1 , згідно якого поручитель відповідає з боржником по зобовязаннях перед позивачем за кредитним договором як солідарні боржники.

У відповідності до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється, зокрема, з припиненням забезпеченого нею зобовязання.

За таких обставин, оскільки відповідачка ОСОБА_3 виконала кредитні зобовязання ще 23.08.2012 року, то , відповідно, припинив свою дію і договір поруки.

Тому суд вважає, що вимоги позивача про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів за кредитним договором №0704/26 від 13 квітня 2007 року у сумі 19486,54 грн. не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 60, 61, 212, 213 ЦПК України, в силу ст. ст. 526, 530, 559, 599, 610 ЦК України, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають із кредитних правовідносин від 30.03.2012 р., суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 0704/26 від 13 квітня 2007 року в розмірі 19486,54 грн. - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Гощанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :

Повний текст рішення виготовлено 21 березня 2016 року.