АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія
14 січня 2016 року
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2016 рік січень 14 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Лисичної Н.М., Максюта Ж.І.,

при секретарі - Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального закладу «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради, третя особа ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до Комунального закладу «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради, третя особа ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 25.12.2013 року, близько 20 години на перехресті вулиці Воронезька та проспекту ім. Газети «Правда» в м. Дніпропетровську, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля швидкої допомоги марки «Рено Мастер» державний номер НОМЕР_1, під керування водія ОСОБА_2, та автомобіля марки «Фольксваген», державний номер НОМЕР_2, під керуванням його власниці ОСОБА_3, позивачки по справі.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2014 року винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнаний водій швидкої допомоги ОСОБА_2, який на момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди, виконував свої обовязки за трудовим договором, укладеним з Комунальним закладом «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради, і зі слів якого саме в той час він здійснював перевезення хворого на автомобілі швидкої допомоги.

Відповідно до висновку № 1713 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 24.02.2014 року, вартість матеріального збитку, нанесеного транспортному засобу позивачки встановлена у 164 889 гривень 22 копійки, з яких 49 000 гривень на початку серпня 2014 року було сплачено страховою компанією «Дніпроінмед».

Посилаючись таким чином на зазначені обставини, а також на те, що відповідно до положень статті 1194 ЦК України особа, що застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), позивачка вимушена була звернутись з даним позовом до суду, в якому просила стягнути на свою користь 115 889 гривень 22 копійки, тобто різницю між встановленим розміром матеріальної шкоди 164 889 гривень 22 копійки та виплаченою страховою компанією сумою 49 000 гривень, а також компенсацію витрат на евакуацію її автомобіля у розмірі 1 500 гривень та сплаченим судовим збором по справі у розмірі 1 173 гривні 90 копійок.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2015 року з Комунального закладу «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_3 стягнута матеріальна шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 115 889 гривень 22 копійки та понесені витрати по справі по сплаті судового збору у розмірі 1 158 гривень 89 копійок. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом постановив рішення про стягнення з Комунального закладу «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради, з яким водій ОСОБА_2 в момент дорожньо-транспортної пригоди знаходився в трудових відносинах, на користь позивачки ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 115 889 гривень 22 копійок та витрат по справі по оплаті судового збору у розмірі 1 158 гривень 89 копійок.

Доводи третьої особи по справі ОСОБА_2 про те, що висновки проведеної по справі судової автотехнічної експертизи дають підстави частково покласти відповідальність за наслідки дорожньо-транспортної пригоди і на позивачку, яка мала негайно вжити заходи до зупинки при виявлені автомобіля швидкої допомоги, водій якого виконуючи невідкладне службове завдання може відступати від вимог розділів 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 Правил дорожнього руху (крім сигналів регулювальника) за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідно до висновків судової автотехнічної експертизи № 355-15 від 29 травня 2015 року слідує, що співставлення фактичних дій водія автомобілю «Renault Master» ОСОБА_2, в тій частині, що він відступаючи від вимог розділу 8 Правил дорожнього руху України здійснив виїзд на перехрестя на червоний сигнал світлофора та допустив зіткнення з автомобілем «Wolksvagen Golf», який рухався на земельний сигнал світлофора, з нормативними вимогами п. 3.1 Правил дорожнього руху України, дає підстави для висновку про те, що фактичні дії водія ОСОБА_2 щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, не відповідали вимогам п. 3.1 Правил дорожнього руху України та перебували у причинному звязку з настанням ДТП /а.с. 109 115/.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи третьої особи по справі ОСОБА_2 про те, що висновок спеціаліста-автотоварознавця не може вважатися актом судової експертизи, оскільки на його думку особа набуває прав та несе обовязки судового експерта тільки після одержання нею ухвали суду про призначення експертизи, так як за положеннями статті 64 ЦПК України письмовий висновок спеціаліста, який володіє спеціальними знаннями та навичками застосування технічних засобів і може надавати консультації під час вчинення процесуальних дій з питань, що потребують відповідних спеціальних знань та навичок, на думку судової колегії є письмовим доказом, що містить відомості про обставини, які мають значення для справи.

Таким чином, вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи с сторін та довшим їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Суд не допустив порушень матеріального та процесуального права, які могли б тягнути за собою с касування рішення.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :