ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, мотивуючи вимоги тим, що 05.01.2013 року померла його мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина на ? частину квартири №4, що знаходиться в м.Київ, вул. Тургенєвська, 34 та земельну ділянку площею 0,0529 га для індивідуального садівництва, що розташована на території С/Т «Унава» Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом та згодом отримала свідоцтво про право на спадщину на ? частину зазначеного будинку. Проте, їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на земельну ділянку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ щодо належності цього майна спадкодавцеві.

На підставі зазначеного, просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0529 га, переданої для індивідуального садівництва, розташована на території С/Т «Унава» Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 05 січня 2013 року.

В судове засідання позивач не зявився, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, від нього через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить слухати справу без участі представника сільської ради та прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-БК №483609, виданого 26 квітня 1974 року, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 (а.с. 86).

05 січня 2013 року померла ОСОБА_2, про що 05.01.2013 року відділом реєстрації смерті у м. Києві видано свідоцтво про смерть серії І-БК №254168 (а.с.15).

Реалізовуючи своє право на спадщину, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 30 травня 2013 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири № 4 в місті Києві (а.с. 18).

Разом з цим, листом від 29.05.2014 року, приватним нотаріусом Київського нотаріального округу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку було відмовлено, оскільки померла за життя не оформила своїх прав на земельну ділянку, що знаходиться на території С/Т «Унава» Червономотовилівської с. ради Фастівського району Київської області (а.с.20).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Обєктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (ст.179 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Враховуючи те, що спадкодавець ОСОБА_2 набула майнове право на земельну ділянку, оскільки за її життя було отримане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3, однак не набула права власності, оскільки не отримала державний акт та не провела його державної реєстрації, то, відповідно, і спадкоємиць, позивач у справі набув лише майнове право в порядку спадкування на дану земельну ділянку.

Згідно з п. 1 ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки спадкодавець за життя своє право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку не оформила, документ, який підтверджує зареєстроване право власності (державний акт на право власності на земельну ділянку) не отримала, однак на її імя оформлене свідоцтво про право на спадщину після смерті її чоловіка, суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 мала право власності на земельну ділянку площею 0,529 га, передбаченої для індивідуального садівництва, розташованої на території С/Т «Унава» Червономотовилівської с. ради Фастівського району Київської області, а відтак після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять усі права та обов'язки на зазначену земельну ділянку.

Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом, тому має право спадкування земельної ділянки, але не має оригіналу документа про право власності на неї, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності Державного акта про право власності на землю не існує.

Разом з тим, суд відмовляє у задоволені вимог про зобовязання видати правовстановлюючий документ на право власності на земельну ділянку, оскільки реєстрації права власності, та, як слідство, видання відповідного документу, передує вчинення певних дій, зокрема, звернення особи до уповноваженого органу.

Таким чином, суд не вправі зобов'язувати посадових осіб органу місцевого самоврядування та реєстраційної служби до вчинення тих дій, які згідно із законом можуть бути здійснені з дотриманням певної процедури. Отже, суд не може перебирати на себе функцій, які відносяться до компетенції інших органів.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням відсутності заперечень зі сторони відповідача щодо позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись,ст.11,60,62,81, 88,130,174,214,215,367 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 328,392, 1218 Цивільного кодексу України, ст.125 Земельного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 0,0529 га переданої для індивідуального садівництва, розташованої на території С/Т «Унава» Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 05 січня 2013 року.

У задоволені іншої частини позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова