Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3912/15-ц
Провадження №: 4-с/332/6/16
У Х В А Л А

іменем України

11 березня 2016 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А. за участю секретаря Ковтуна В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 щодо відмови у відкритті виконавчого провадження. В обґрунтування скарги зазначено, що на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили 27.10.2015 року, заявнику був виданий виконавчий лист про стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на її користь суми вкладу за договором № 003-07978-020215 банківського вкладу(депозиту) у розмірі 17326,00доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 382731,34грн. 07 грудня 2015 року виконавчий лист № 332/3912/15-ц виданий Заводським районним судом м. Запоріжжя 20.11.2015 року разом із заявою про відкриття виконавчого провадження було направлено до ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві(за місцем знаходження юридичної особи) з метою його примусового виконання. 23 лютого 2016 року поштою нею було отримано постанову державного виконавця Шворака Б.О. від 02.02.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП № 49991865). Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець послався на те, що на підставі постанови Правління Національного Банку України від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатору банку». Згідно із зазначеним рішення розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатору АТ «Дельта Банк», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 Вважає такі дії державного виконавця щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п.6-1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» неправомірними, оскільки боржник банкрутом оголошений не був. ПАТ «Дельта Банк» станом на теперішній час не ліквідовано та відповідний запис про припинення юридичної особи до ЄДР внесений не був, а тому посилання державного виконавця на положення ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставними. Початок процедури ліквідації боржника не є підставою для припинення здійснення щодо нього вимог виконавчого провадження, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності та не позбавляє кредитора права на отримання присуджених судом грошових коштів. Таким чином, до тих пір, поки процедура ліквідації боржника не завершена, він не звільняється від відповідальності, а отже, державний виконавець зобовязаний вчинити щодо нього виконавчі дії, які спрямовані на виконання рішення суду про стягнення з нього грошових коштів. Просить суд задовольнити скаргу, визнати дії державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження неправомірними, визнати цю постанову неправомірною та скасувати її. Зобовязати державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 прийняти до виконання виконавчий лист № 332/3912/15-ц, виданий 20.11.2015 року Заводським районним судом м. Запоріжжя та відкрити виконавче провадження.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судове засідання не зявилися. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в установленому законом порядку. Представником заявника ОСОБА_4 суду надана заява з проханням розглянути скаргу без його участі та участі заявника. Вимоги скарги підтримують у повному обсязі.

Державний виконавець ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в установленому законом порядку. Суду надана заява з проханням провести розгляд справи за його відсутністю.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в установленому законом порядку. Заяв щодо відкладення розгляду скарги суду не надано.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено в судовому засіданні, 06 жовтня 2015 року рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя ухваленим у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «Дельта Банк», 3-я особа-Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ДельтаБанк» ОСОБА_3 про захист прав споживачів та стягнення банківського вкладу(депозиту), були задоволені позовні вимоги ОСОБА_5 та стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на її користь суму вкладу за договором № 003-07978-020215 банківського вкладу(депозиту) «Найкращий від Миколая» від 02 лютого 2015 року у розмірі 17326,00доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 382731,34грн.. На підставі вказаного рішення суду Заводським районним судом м. Запоріжжя 20.11.2015 року стягувачу був виданий виконавчий лист(а.с.6).

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ч.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобовязана прийняти всі необхідні заходи для його виконання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» завершальною стадією судового провадження є виконавче провадження. Підстави для відкриття виконавчого провадження визначені в ст. 19 вище вказаного Закону.

Положеннями ч.1, ч.2 ст. 25 зазначеного Закону передбачено, що державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_6 02.02.2016 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 332/3912/15 виданого 20.11.2015 року Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 382731,34грн., з посиланням на ст.ст. 21, 23, п. 6-1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатору банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3, що знаходиться за адресою: 01014, м. Київ, б-р Дружби народів,38(а.с.7)

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до змісту ч.1 ст. 11 зазначеного Закону, державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження. При винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження за заявою ОСОБА_1 держвиконавець послався на п.6-1 ч.1 ст. 26 вказаного Закону. Відповідно до цього пункту передбачено право державного виконавця відмовити у відкритті виконавчого провадження у разі офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного Банку України від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатору банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 на два роки з 05 жовтня 2015 по 04 жовтня 2017 року включно.

Відповідно до ч.1,2 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації(злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом (ч.4 ст. 104 ЦК України). Проте, судом встановлено, що процедура ліквідації ПАТ «Дельта Банк» станом на теперішній час ще не є завершеною і буде тривати по 04 жовтня 2017 року включно. Отже, на думку суду, початок процедури ліквідації боржника не є підставою для припинення здійснення щодо неї вимог виконавчого провадження, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності та не позбавляє кредитора права на отримання присуджених судом грошових сум. Таким чином, до тих пір, поки процедура ліквідації боржника не завершена, він не звільняється від відповідальності, а отже державний виконавець зобовязаний вчинити щодо нього виконавчі дії, які спрямовані на виконання рішення суду про стягнення з нього грошових коштів. На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження з посиланням на п.6-1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» була прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки ПАТ «Дельта Банк» банкрутом оголошений не був, що позбавляє стягувача можливості звернутися до господарського суду з заявою кредитора.

Крім того, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження щодо виконання рішення суду про стягнення з ПАТ «Дельта Банк» коштів, які належать на праві власності заявникові ОСОБА_1, державний виконавець порушує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу є додатковою статтею Конвенції. Таке порушення виявилося в наступному: у ст. 1 Протоколу № 1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України, відповідно до якої, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Однак, в порушення названих норм заявник ОСОБА_1 фактично позбавлена права користуватися своїм майном у виді грошових коштів, які банк отримав від неї на умовах строковості та платності і у встановлений строк не повернув, а також такі дії держвиконавця позбавляють стягувача у повній мірі реалізувати своє право на судовий захист, оскільки, як вже було зазначено судом, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини, вирішуючи справу «Шмалько проти країни»(заява № 60750/00) у п.43 дійшов наступного висновку : «Суд наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обовязків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, як би стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобовязалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Відповідно до ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. На підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою, а тому вона підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» із змінами та доповненнями, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 Миколаївни на дії та рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»- задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП № 49991865) з примусового виконання виконавчого листа № 332/3912/15ц, виданого 20.11.205 року Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Деьта Банк» на користь ОСОБА_1 суми вкладу за договором № 003-07978-020215 банківського вкладу(депозиту) «Найкращий від Миколая» від 02 лютого 2015 року у розмірі 17326,00доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 382731,34грн.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП № 49991865) з примусового виконання виконавчого листа № 332/3912/15ц, виданого 20.11.2015 року Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Деьта Банк» на користь ОСОБА_1 суми вкладу за договором № 003-07978-020215 банківського вкладу(депозиту) «Найкращий від Миколая» від 02 лютого 2015 року у розмірі 17326,00доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 382731,34грн., зобовязати державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документ виконавчий лист № 332/3912/15ц, виданий 20.11.2015 року Заводським районним судом м. Запоріжжя та відкрити виконавче провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали. Особи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Суддя Андрюшина Л.А.