У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

ЗакропивногоО.В., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення суми вкладу за депозитним договором, за касаційними скаргами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 7 жовтня 2014 року між нею та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) (далі - Договір) у розмірі 140 тис. грн із виплатою 23 % річних. Пунктами 2.4.2 та 4.5 Договору передбачено, що вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу і повернення вкладу та сплата нарахованих відсотків здійснюється ПАТ «КБ «Надра» за домовленістю сторін шляхом перерахування коштів на рахунок вкладника (п. 2.6 Договору).

26 січня 2015 року позивач звернулася до ПАТ «КБ «Надра» із заявою про дострокове розірвання Договору в розмірі 134 295 грн 48 коп. 29 січня 2015 року відповідач за її дорученням про переказ частини вкладу у інший банк списав з її поточного рахунку частину вкладу в сумі 10 тис. грн, але переказ коштів не був завершений, ці кошти залишились на транзитному рахунку ПАТ «КБ «Надра» та 10 березня 2015 року були повернуті ПАТ «КБ «Надра» на її поточний рахунок. 2 лютого 2015 року позивач звернулася до відділення ПАТ «КБ «Надра» із заявою про видачу вкладу готівкою в сумі 69 650 грн, що підтверджується заявою на видачу готівки, але у зв'язку з відсутністю коштів у касі відділення ПАТ «КБ «Надра» її вклад у зазначеній сумі виданий не був. У зв'язку з неодержанням вкладу позивач дала доручення переказати суму її вкладу у розмірі 69 650 грн з поточного рахунку у ПАТ «КБ «Надра» на поточний рахунок публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») з метою отримання коштів готівкою. На виконання доручення відповідач списав з поточного рахунку суму вкладу у розмірі 69 650 грн та суму комісії банку за виконання цього переказу, проте вклад перерахований не був, а залишився на транзитному рахунку ПАТ «КБ «Надра», де залишається до цього часу. Тому із загальної суми вкладу в розмірі 134 295 грн 48 коп. їй було повернуто 74 645 грн 48 коп., а неповернутою залишається частина вкладу у сумі 69 650 грн, що підтверджується наданим ПАТ «КБ «Надра» поточним звітом. У зв'язку з введенням тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» позивач неодноразово зверталася до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Надра» з письмовими заявами про повернення частин вкладу в сумі 10 тис. грн та 69 650 грн, які знаходяться на транзитному рахунку ПАТ «КБ «Надра», проте на даний час їй повернуто тільки 10 тис. грн. Неповернутими залишаються 69 650 грн, які знаходяться на транзитному рахунку ПАТ «КБ «Надра». Таким чином, просила стягнути з ПАТ «КБ «Надра» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який виступає гарантом повернення вкладу, як із солідарних боржників 69 650 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_3 69 650 грн заборгованості за договором строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках Пакета послуг «ПУ «Перший» від 7 жовтня 2014 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та закрити провадження у справі.

У поданій касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкова І.О. просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив із того, що частину депозитного вкладу у сумі 69 650 грн позивачу на час розгляду справи повернуто не було, що підтверджується поточним звітом за операціями по поточному (картковому) рахунку 1 січня по 23 квітня 2015 року та поточним звітом за операціями по поточному (картковому) рахунку з 1 січня по 5 липня 2015 року. Невиконанням у повній мірі зобов'язання з повернення позивачу частини вкладу у розмірі 69 650 грн банк порушив вимоги чинного законодавства України, умови строкового банківського вкладу без поповнення, оформленого в рамках пакета послуг «ПУ Перший» від 7 жовтня 2014 року.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Судами установлено, що 7 жовтня 2014 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено договір строкового банківського вкладу без поповнення, оформлений в рамках Пакета послуг «ПУ Перший». Відповідно до п. 2.2 Договору строк розміщення вкладу - 9 місяців від дня фактичного находження вкладу на вкладний рахунок.

ОСОБА_3 7 жовтня 2014 року перерахувала з поточного рахунку на депозитний рахунок суму вкладу 140 тис. грн, тому датою повернення вкладу є 7 липня 2015 року. Відповідно до п. 2.4 Договору протягом строку розміщення вкладу, визначеного у п. 2.2 Договору, процентна ставка за вкладом встановлюється у розмірі 23 % річних. Відповідно до п. 2.6 договору повернення вкладу та сплата нарахованих відсотків здійснюються банком за домовленістю сторін шляхом перерахування коштів на рахунок.

26 січня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до банку із заявою про дострокове розірвання договору, після чого її депозитний вклад, який станом на 26 січня 2015 року складав 134 295 грн, було перераховано на поточний рахунок ПАТ КБ «Надра», про що свідчить поточний звіт по операціям на поточному (картковому рахунку) з 1 січня по 23 квітня 2015 року.

2 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернулася до банку із заявою про видачу готівки у сумі 69 650 грн, тобто залишку вкладу, про що свідчить заява.

2 лютого 2015 року складено квитанцію про перерахунок зазначених коштів у сумі 69 650 грн на поточний рахунок ОСОБА_3 у ПАТ «ПУМБ» з метою отримання коштів готівкою. При цьому складено лише текст цієї квитанції, перерахунок коштів фактично не відбувся через відсутність грошей, тобто зобов'язання реально не виконувалося, а депозитні кошти і надалі залишились у користуванні банку.

За таких обставин суди дійшли висновку про те, що касова операція з видачі позивачу частини суми вкладу готівкою чи перевід на її рахунок до іншого банку мала місце тільки у спосіб оформлення квитанцій, а не фактична видача чи перерахування частини депозитного внеску.

Проте суди не звернули уваги на доводи представника банку про таке.

Станом на 2 лютого 2015 року за заявою ОСОБА_3 на видачу готівки банком проведено касову операцію з видачі готівки з поточного рахунку (депозиту) у сумі 69 650 грн. Надалі позивач внесла спірні кошти у касу відділення з метою їх переказу на поточний рахунок клієнта ОСОБА_3, які не були відправлені за призначенням. Таким чином, після подання позивачем у банк заяви на переказ готівки у сумі 69 650 грн та прийняття її банком до виконання у банку виникло зобов'язання здійснити безготівковий переказ коштів, внесених клієнтом в касу банку готівкою, у ПАТ «ПУМБ» для зарахування на його ж поточний рахунок, відкритий в цьому банку, а у клієнта виникло право вимагати виконання переказу у строк, встановлений законом або відповідними банківськими правилами.

Крім того, суди не звернули уваги на те, що зі звіту за операціями по поточному рахунку за 24 квітня 2015 року на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб були перераховані кошти у сумі 62 668 грн 43 коп., після попередньої виплати їх позивачу 23 квітня 2015 року через банки-агенти за рахунок позики Фонду, тобто гарантовану Фондом суму, після чого залишок коштів на рахунку позивача у ПАТ «КБ «Надра» становить 0 грн 00 коп., про що свідчить звіт по операціям по поточному рахунку позивача за період з 1 січня по 6 липня 2015 року.

За таких обставин судам слід перевірити, чи були кошти на рахунках позивача, чи є позивач вкладником у даному спорі, чи є його платіж банківським вкладом, чи є банк кредитором та чи є вимоги позивача щодо зобов'язання банку повернути кошти незавершеного грошового переказу кредиторськими.

У п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, не звернув уваги на те, що ОСОБА_3 звернулася з даним позовом також й до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який є суб'єктом владних повноважень, а такі справи підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У порушення вимог ст. ст. 214, 215, 303, 315 ЦПК України суд не перевірив та не надав оцінки зазначеним доводам представника відповідача згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України. З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Апеляційний суд на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув та зазначених порушень не усунув.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко