Провадження № 2/0202/2032/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 жовтня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Фісун К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість на свою користь за кредитним договором № MK 038/VA від 22.05.2008 року у розмірі 749 960,33 грн.; з ПАТ «Акцент банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000 грн. 00 коп., з ОСОБА_1 на свою користь стягнути витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 200 грн. 00 коп.; з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою користь стягнути судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № MK 038/VA від 22.05.2008 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 230 034,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.05.2013 року. Проте, в порушення умов договору ОСОБА_1 зобовязання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду.

Вимоги до відповідача ОСОБА_1, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, з ОСОБА_2 договору поруки № МК 038/Р від 22.05.2008 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2013 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, була задоволена частково.

Ухвалою суду від 10 червня 2016 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2013 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано.

При новому розгляді справи представник позивача в судове засідання не зявився. Відповідно до заяви просив розглядати справу без участі представника позивача та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідно до заяви не заперечувала щодо розміру отриманого кредиту, однак зазначила що заборгованість вже стягнена рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області, тому просила суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив.

Представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.05.2008 року між відповідачем ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК») був укладений кредитний договір № MK 038/VA, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 230 034,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.05.2013 року.

Вимоги до відповідача ОСОБА_1 були забезпечені шляхом укладання з ОСОБА_2 22.05.2008 року договору поруки № МК 038/Р. Згідно до п. 4 Договору поруки у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Сторони прийшли до згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом у 5 (пять) років (п. 12).

Крім того, вимоги до відповідача ОСОБА_1 були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк, договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ПАТ «Акцент-банк» зобовязався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором № MK 038/VA від 22.05.2008 року, розмір відповідальності 10 000 грн. 00 коп. Строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом пяти років.

Як вказав в позовній заяві позивач, у звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору № MK 038/VA від 22.05.2008 року заборгованість за ним станом на 16.05.2013 року склала 759 960,33 грн., яка складається з наступного: 210 195,87 грн. заборгованість за кредитом; 336 552,04 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 176 785,74 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 36 176,68 грн. - штраф (процентна складова).

Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.08.2012 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного підприємства "АБС-Полтава" про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_1, приватних підприємств "АБС-Полтава" та "СІА 2007" про визнання недійсною угоди про відчуження предмету застави, задоволено. Стягнено солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, приватного підприємства "АБС-Полтава" та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 262 745,97 грн. та судовий збір по справі в сумі 1 820 грн., а всього 264 565,97 грн. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсною угоду від 5 вересня 2009 року між приватними підприємствами "АБС-Полтава" та "СІА 2007" про відчуження автомобіля "DAF 85 CF 380", кузов (шасі) № XLRTE85XCOE505394. Витребувано з незаконного володіння приватного підприємства "СІА 2007" автомобіль "DAF 85 CF 380", кузов (шасі) № XLRTE85XCOE505394. Рішення набрало законної сили 28.08.2012 року.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 умови договору з 16.06.2009 року перестали виконуватися.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справі, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до роз'яснень п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Сторонами не було надано суду відомостей про виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.08.2012 року.

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту задоволенню не підлягають, оскільки згідно рішення Васильківського міськрайонного суду Київської областівід 13.08.2012 року цю суму було стягнено повністю.

Позивач просить суд стягнути із відповідачів заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 336 552,04 грн.

Оскільки заборгованість по процентам за користуванням кредитом є платою за користування грошима, тому вона підлягає стягненню в повному розмірі за правилами основного боргу. Проте суд вважає за необхідне зменшити суму заборгованості по процентам за користуванням кредитом на 46 823,45 грн., які вже були стягнуті рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської областівід 13.08.2012 року, тобто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягає стягненню 289 729,59 грн.

Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення пені нарахованої за неналежне повернення кредиту в розмірі 176 785,74 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, Кредитним договором № MK 038/VA від 22.05.2008 року, а саме п. 6.1 передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого з зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, а також п.п. 2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 цього Договору, строків повернення кредиту, передбачені Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, а також п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.3 даного договору, винагороди передбаченої п.п 4.5, 4.6 Позичальник сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня.

ПАТ КБ «ПриватБанк» нараховано пеню в розмірі 176 785,74 грн., а заборгованість по тілу кредиту вже була стягнена рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.08.2012 року.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Разом з тим, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

При цьому положеннями ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Отже, враховуючи, що розмір пені значно більший від розміру боргового зобов'язання, а також, що внаслідок стягнення боргу на загальну суму заборгованості, в тому числі і пені, будуть порушені права ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір пені з 176 785,74 грн. до 20 000 грн. 00 коп.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення штрафів: 250 грн. 00 коп. (фіксована частина) та 36 176,68 грн. (процентна складова).

Згідно п. 6.6 Договору, при порушенні Позичальником будь-якого з грошових зобов'язань, передбачених даним Договором, більше ніж на 120 днів, у зв'язку з чим Банк буде вимушений звернутися до суду, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову.

За положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до п.п. 6.1 Договору, у випадку виникнення прострочених зобов'язань, Позичальник сплачує Банку пеню, яка нараховується за кожний день прострочення сплати кредиту. Оскільки відповідно до статі 549 ЦК України штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року у справі за № 6-2003цс15.

Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення штрафів не підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позовних вимог позивача про стягнення із поручителя ПАТ «Акцент-Банк» суми заборгованості.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" стосовно стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки витікають з відносин, які виникли на підставі договору укладеного між юридичними особами, то такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства.

Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745цс 15 та від 08 листопада 2015 року № 6-1737цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, провадження у справі за позовними вимогами ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за договорами поруки підлягає закриттю.

Також відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України необхідно повідомити ПАТ КБ «ПриватБанк», що розгляд його позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» і про стягнення заборгованості за кредитним договором віднесено до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідачів витрат на юридичну допомогу у розмірі 3 200,00 грн., відповідно до вимог ст. ст. 84,88 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази надання позивачу правової допомоги , а також фінансові документи про розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України із відповідачів підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до розміру стягнених сум, а саме з ОСОБА_1, ОСОБА_2 по 1 548 грн. 65 коп. з кожного.

Керуючись: ст. ст. 256, 257, 258, 267, 526, 530, 554, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 7 11, 15, 27, 30, 60, 61, 88, 169, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості закрити.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1(01001, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1), ОСОБА_2 (71700, Запорізька обл., м. Токмак, вул. Прикордонна, буд. 57, ідентифікаційний код: НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ вул. Набережна Перемоги, 50, ЄДРПОУ № 14360570, МФО № 305299) за кредитним договором № MK 038/VA від 22.05.2008 року заборгованість станом на 16.05.2013 року у розмірі 309 729 грн. (триста дев'ять тисяч сімсот двадцять дев'ять грн.) 59 коп., а саме: 289 729,59 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 20 000 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Стягнути з ОСОБА_1(01001, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1), ОСОБА_2 (71700, Запорізька обл., м. Токмак, вул. Прикордонна, буд. 57, ідентифікаційний код: НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по справі в розмірі 1 548 грн. 65 коп. з кожного.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар