У х в а л а

Іменем України

"13" вересня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за батьком - ОСОБА_2, на квартиру АДРЕСА_1.

В роз'ясненнях, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Розглянувши позовну заяву, вважаю, що вона не відповідає вимогам п.3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, виходячи з наступного.

Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач є донькою спадкодавця ОСОБА_2, який також склав заповіт на її користь, разом з тим в прохальній частині позову не конкретизовано, в порядку спадкування за законом чи за заповітом позивач просить визнати за нею право власності на квартиру. Також позовна заява не містить зазначення доказів перебування позивача зі спадкодавцем у родинних відносинах.

Крім того, в позовній заяві не викладені обставини того, чи був спадкодавець членом житлово-будівельного кооперативу та чи вніс він у повному обсязі пайовий внесок за квартиру і коли саме, не зазначені докази про це, з чого випливає відсутність викладення обставин того, чи входить спірна квартира до спадкової маси.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України.

За змістом ст. 392 ЦК України належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а в разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Однак, з позову не вбачається про наявність або відсутність у спадкодавця ОСОБА_2 інших спадкоємців, які прийняли спадщину, при цьому викладення цієї обставини необхідне для визначення кола осіб, які братимуть участь у справі та для визначення належного відповідача.

Крім того, частиною 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів. Це положення визначено й ч. 1 ст. 15 ЦК України.

При цьому, як убачається зі змісту позовної заяви, позивач, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до Шістнадцятої Київської нотаріальної контори, отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії.

В п. 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» визначено, що саме нотаріуси видають свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з положеннями ст. ст. 66, 67 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Таким чином, передумовою звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав є Постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину).

Однак, в позові не зазначено про звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, як і про винесення нотаріусом відповідної постанови.

Крім того, позовна заява не відповідає вимогам п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, оскільки не містить ціни позову, та вимогам ч. 5 ст. 119 ЦПК України.

В позовній заяві позивачем викладено прохання про звільнення її від сплати судового збору з підстав скрутного матеріального становища - отримання пенсії в розмірі 1154,08грн. на місяць.

Відповідно до частин 1 - 3 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до статті 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Разом з тим, статтею 5 Закону України "Про судовий збір" визначений вичерпний перелік позивачів та позовів, за якими передбачено звільнення від сплати судового збору.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" № 2 від 12.06.2009р., відповідно до положення статті 82 ЦПК суд може за наявності певних підстав своєю ухвалою лише відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі і не має права зменшити або звільнити від сплати судового збору, оскільки таке право суду надано тільки щодо судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, які визначені частиною третьою статті 79 ЦПК.

З огляду на викладене, суд не вбачає визначених Законом підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI (зі змінами та доповненнями) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 16 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і Кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

Відповідно до ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України, ціна позову визначається - у позовах про право власності на нерухоме майно, - дійсною вартістю нерухомого майна.

У відповідності до статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, заява підлягає залишенню без руху, позивачу необхідно в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Для усунення недоліків позовної заяви надати в письмовому вигляді позовну заяву із зазначенням: обґрунтування порушення прав позивача; доказів сплати спадкодавцем пайового внеску у повному розмірі; наявності або відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину, з посиланням на докази; наявності Постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину; зазначенням доказів родинних відносин позивача зі спадкодавцем; конкретизацією позовних вимог та викладенням їх у спосіб, що забезпечить поновлення прав позивача та у спосіб, передбачений законом, а також надати документи, що підтверджують дійсну вартість зазначеного у позові спірного майна - квартири на час звернення з позовною заявою до суду, та документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», виходячи з дійсної вартості цього майна.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування - залишити без руху та запропонувати позивачу в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У випадку неусунення недоліків, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: