АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2504/16 Справа № 202/8413/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Колодяжна Н.Є.
Категорія 43
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, виселення,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2016 року про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, виділені матеріали справи, вважає оскаржувану ухвалу незаконною, такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Із позовної заяви про визнання особи такою, що втратила право і виселення вбачається, що предметом позову є квартира АДРЕСА_1.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2016 року заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно ? частини квартири АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_3.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, відносно квартири у м. Кривий Ріг, районний суд виходив із співмірності вказаного виду забезпечення позову заявленим позивачем позовним вимогам, оскільки він просить виселити відповідачку з квартири без надання їй іншого житлового приміщення, посилаючись на те, що остання може переоформити належну їй частину квартири на користь третіх осіб, що може призвести до неможливості виконання судового рішення в даній справі.

Однак, з таким висновком районного суду не можна погодитись.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

Частина 2 ст.151 ЦПК України передбачає, що повинно бути зазначено у заяві про забезпечення позову.

В силу ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Відповідно до розяснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи наведені норми закону, предмет позову, підстави для задоволення заяви про забезпечення та вид забезпечення позову, а саме: заборону вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно ? частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, яка не є предметом позову, апеляційний суд не може погодитись з висновком районного суду про те, що відчуження відповідачкою вказаної частини квартири може привезти до неможливості виконання судового рішення у даній цивільній справ з огляду на те, що такі доводи є надуманими, не ґрунтуються на законі, частина нерухомого майна, яким позивач просив забезпечити позов, не є предметом цього спору і ніяким чином не впливає на суть його розгляду, а тим більше виконання в майбутньому рішення.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів відповідачки. Крім того, в апеляційній інстанції встановлено, що Криворізька квартира на даний час повністю належить матері ОСОБА_3 ОСОБА_4.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні заяви про забезпечення позову, як така, що суперечить вимогам процесуального закону.

Керуючись ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2016 року - скасувати. У задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_5