Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 313/1072/15Головуючий у 1-й інстанції Калабухова О.А.
Пр. №22-ц/778/1336/16Суддя-доповідач Гончар М.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Стрелець Л.Г., Каракуші К.В.

при секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків у вигляді прямої дійсної шкоди, упущеної вигоди та моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь збитки, спричинені знищенням посіву ярового ячменю, у вигляді його дійсної вартості в сумі 13255,93 грн., неотриманого доходу у розмірі 1227,74 грн., матеріальну компенсацію моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., а також понесені судові витрати.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що на підставі договору оренди землі від 01 грудня 2006 року, який 29.01.2006 року зареєстрований у Веселівському РВ ЗРФ ДП «Центр ДЗК» за реєстраційним номером 06, та договору оренди землі від 09 жовтня 2008 року, який 27.10.2008 року зареєстрований у Веселівському РВ ЗРФ ДП «Центр ДЗК» за реєстраційним номером НОМЕР_2, він (ОСОБА_2) є орендарем земельних ділянок площею 5,9509 га та 9,5610 га, які розташовані на території Новоуспенівської сільської ради Веселівського району Запорізької області (землі реформованого КСП «Іванівка»). Відповідач є власником земельної ділянки, суміжної із орендованими ним землями. Навесні 2014 року, на усій площі орендованих земельних ділянок 15,5119 га, ним (ОСОБА_2) було посіяно яровий ячмінь сорт «Барфеу - супер», вартість якого складала 35,00грн. за 1 кілограм. Підготування земельної ділянки і здійснення посіву ним були проведені витрати, в тому числі: оранка земельної ділянки 2326,79 грн., боронування 1085,83 грн., культивація 2016,55 грн., сівба 2326,79 грн., внесення мінеральних добрив 2016,55 грн., кількість та загальна вартість насіння ячменю посіяного на всій площі 3102,4 кілограмів на суму 108584,00 грн. Таким чином, загальна вартість посіву на площі 15,51119 гектарів складала 118356,51 грн. В той час як на земельних ділянках вже були сходи врожаю, відповідач без будь-якого погодження з позивачем, використала орендовані ним земельні ділянки, як польову дорогу для їзду власної автотранспортної та тракторної техніки, внаслідок чого було пошкоджено належний позивачу посів на площі 1120 кв. м (0,112 га), вартістю 13255,93 грн. Крім того, 13 липня 2014 року відповідачем, на вищезазначеній площі 0,112 га без будь-якого узгодження з ним (ОСОБА_2), скошено врожай ячменю, чим спричинено останньому пряму матеріальну шкоду у розмірі 13255,93 грн., яка складається з вартості скошеного посіву. Того ж дня, ним було подано заяву до Веселівського РВ УМВС України в Запорізькій області на незаконні дії відповідача. В процесі проведення досудового слідства працівниками Веслівського РВ УМВС України в Запорізькій області, шляхом опитування відповідача, було виявлено факт збирання відповідачем на належній позивачу земельній ділянці, площею 0,112 га ярового ячменю.

Також, в липні 2014 року позивач звернувся із заявою до Державної інспекції сільського господарства Запорізькій області. Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 21.07.2014 року, складеного державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області Вініченко О.В., встановлено факт неодноразового накатування посівів ярового ячменю на орендованих ОСОБА_2 земельних ділянках сільськогосподарською технікою, яка використовувалася відповідачем для обробітку власної земельної ділянки. Накатування посівів ярового ячменю здійснено відповідачем на земельній ділянці шириною 5 м та довжиною 224 м (площа 0,112 га), що призвело до полягання посівів та втрати врожаю. Разом з цим, у зв'язку з ситуацією, яка виникла та не находячи спільної мови з відповідачем, так як відповідач фактично не визнає факт завдання позивачу матеріальних збитків у вигляді упущеної вигоди, позивачем було подано заяву до Новоуспенівської сільської ради Веселівського району Запорізької області. Під час розгляду його заяви землевпорядником Новоуспенівської сільської ради Веселівського району Запорізької області Петровим О.Г. встановлено факт накатування посівів ярового ячменю в орендованих ОСОБА_2 земельних ділянках. З метою обробітку земельної ділянки, яка належить відповідачу на праві власності були накатані посіви шириною 5 м та вздовж 224 м, що призвело до полягання посівів та втрати врожаю. Також, протоколом комісії від липня 2014 року щодо визначення ушкоджень посівного матеріалу (ячменю) на орендованих ділянках ОСОБА_2 та визначення урожайності на ділянках №213 та 214, до складу комісії якої входили: голова комісії - Мішечкін А.С. - голова Новоуспенівської сільської ради Веселівського району Запорізької області; члени комісії - ОСОБА_2 - депутат Новоуспенівської сільської ради Веселівського району Запорізької області та ОСОБА_7 - фізична особа, встановлено врожайність на вищезазначених орендованих позивачем земельних ділянок загальною площею 13,05 га, що склала 34,8 ц/га. Позивач вважає, що своїми неправомірними діями ОСОБА_3 спричинила йому матеріальну шкоду у вигляді прямих збитків, які полягають у втраті посіву, вартість якого складала 13255,93 грн. та у вигляді неотриманого доходу, який би він міг реально отримати у випадку збирання врожаю ячменю на вказаній площі, що обґрунтовано наступним. Відповідно до протоколу комісії від липня 2014 року щодо визначення ушкоджень посівного матеріалу (ячменю) на орендованих ділянках ОСОБА_2 та визначення урожайності на ділянках № 213 та 214 врожайність ярового ячменю на вищевказаних земельних ділянках загальною площею 13,05 га склала 34,8 ц з 1 гектара. Таким чином, у випадку збирання врожаю ячменю у звичних умовах на вказаній площі (0,112 гектарів) позивач міг реально отримати врожай в кількості 389,76 кілограмів ячменю та зібрати його власною технікою, яку він має у власності, а саме: трактор МТЗ - 80, держ. № НОМЕР_1, що витверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 видане начальником інспекції Держтехнагляду 10.04.2002 року та з/з комбайн «Дон-1500», що підтверджується (Свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 видане начальником інспекції Держтехнагляду 02.12.2002 року. Наявність у нього земельних ділянок у користуванні за договором оренди, здійснення її обробітку та наявність сільськогосподарської техніки вказує на те, що він дійсно міг отримати та власними зусиллями зібрати даний врожай, проте внаслідок правомірних дій відповідача таку можливість ним було втрачено, у зв'язку із чим, позивач вважає, що йому завдано шкоду у вигляді упущеної вигоди. Вартість неотриманого ним врожаю, на дату звернення з даним позовом до суду, становить 3150,00 грн. за 1 тону. Таким чином неотриманий ОСОБА_2 дохід (упущена вигода) становить 1227,74 грн. Також ОСОБА_2 вважає, що своїми діями відповідачем спричинено йому і моральну шкоду, а саме знищення належного позивачу майна, порушення його прав як орендаря земельної ділянки. Такі дії відповідача стали причиною пережитої ним стресової ситуації, що мало наслідком погіршення самопочуття останнього, емоційного стану. Вимушеній втраті особистого часу на вчинення дій направлених на захист своїх прав. Розмір заподіяної йому моральної шкоди він оцінює у розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2015 року (а.с.94-101) у позові позивача у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с.104-107) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання 24 березня 2016 року належним чином повідомлені про час та місце розгляду цієї справи апеляційним судом (а.с.115-117) позивач ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3 та представник останньої за угодою - адвокат (а.с.43-44) ОСОБА_8 не з'явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажною причину неявки цих нез'явившихся осіб, які беруть участь у справі, та ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника позивача за довіреністю (а.с.118) ОСОБА_9

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_9, який у тому числі на запитання колегії суддів апеляційного суду зазначав, що ОСОБА_2 не визнає факт отримання від ОСОБА_3 зібраного з двох орендованих ним земельних ділянок врожаю ячменю; у матеріалах справи відсутні та позивачем суду першої інстанції не надавались докази того, які саме та якою вартістю фактичні витрати було понесено ОСОБА_2, саме як фізичною особою, для посіву та вирощування якого саме ячменя на орендованих у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 земельних ділянках (товарні накладні, чеки, квитанції на підтвердження факту придбання саме ОСОБА_2 ячменя конкретного сорту у відповідній кількості та певної вартості для площі 15,51119 га, пального для оранки цієї площі землі, боронування, сівби, внесення мінеральних добрив власними силами чи за допомогою найманих працівників тощо), останні у матеріалах цієї справи відсутні, є лише довідка про це Фермерського господарства «Росток», головою якого ОСОБА_2 є, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 307 ч. 1 п. 3 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Встановлено, що відмовляючи у задоволенні позову позивача ОСОБА_2 у цій справі про стягнення збитків у вигляді прямої дійсної шкоди, упущеної вигоди та моральної шкоди у повному обсязі, суд першої інстанції, керувався ст. 27 Закону України «Про оренду землі», ст. 95 ЗК України, ст. ст. 57,60, 208-218 ЦПК України та виходив із необґрунтованості та недоказаності позовних вимог позивача, оскільки останні спростовуються показами свідків зі сторони відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, які у суді першої інстанції у судовому засіданні підтвердили, що начеб - то урожай ячменю з вищезазначених орендованих земельних ділянок позивачем ОСОБА_2 був зібраний «працівниками» ОСОБА_3, які одразу доставили останній ОСОБА_2 без укладення відповідного акту прийому - передачі, та відповідним відео на диску (а.с.39-40), а також показами свідків ОСОБА_6 (голови сільської ради а.с.74), ОСОБА_5 (землевпорядника сільської ради а.с.75), які надали пояснення з приводу підписання протоколу комісії (а.с.30).

ОСОБА_2 через свого представника у суді першої інстанції факт отримання від відповідача будь-якого ячменя не визнав.

Тому, обставини, передбачені ст. 61 ЦПК України, для звільнення відповідача ОСОБА_3 від доказування у цій справі були відсутні.

Суд першої інстанції не міг приймати у цій справі в якості належного, допустимого доказу вищезазначені покази свідків та відео на диску, оскільки у матеріалах цієї справи відсутні належні, допустимі докази того, що станом на 13 липня 2014 року вказані особи, допитані у суді, як свідки, були працівниками відповідача ОСОБА_3 чи збирали будь-який врожай з орендованих ОСОБА_2 двох земельних ділянок на підставі відповідної цивільно-правової угоди із ОСОБА_16 (договору підряду тощо).

Матеріали цієї справи на підтвердження вказаного факту належних, допустимих доказів не містять.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, лише якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення, передбачені ст. 309 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин.

В силу вимог ст. 215 ЦПК України рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин.

У мотивувальній частині рішення суду згідно зазначаються:

- встановлені судом обставин і визначені відповідно до них правовідносини;

- мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти;

- чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким;

- назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Суд першої інстанції, правильно встановивши, що має місце вищезазначений спір між сторонами у цій справі - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та правильно вирішивши дану справу по суті, відмовивши позивачеві у задоволенні його позову у цій справі у повному обсязі за необґрунтованістю та недоказаністю, разом із тим, не звернув належної уваги на відсутність у матеріалах цієї справи первинних доказів, які мав надати позивач ОСОБА_2 на підтвердження своїх позовних вимог у цій справі, зокрема щодо збитків у вигляді прямої дійсної шкоди, тобто понесених ним фактичних витрат, як фізичною особою, а не головою Фермерського господарства «Росток», для посіву та вирощування ячменя на орендованих у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 земельних ділянках (товарні накладні, чеки, квитанції на підтвердження факту придбання саме фізичною особою ОСОБА_2 саме ячменя конкретного сорту «Барфеу-супер» у відповідній кількості та певної вартості для площі 15,51119 га, посіву цього ячменя саме на вказаних орендованих земельних ділянках у ОСОБА_10 та ОСОБА_11, вартості пального, придбаного та використаного саме для оранки цієї площі землі, боронування, сівби, внесення мінеральних добрив власними силами чи за допомогою найманих працівників тощо).

Не може вважатись належним, допустимим доказом у цій справі на підтвердження цих витрат позивача ОСОБА_2, як фізичної особи, довідка про останні - юридичної особи - Фермерського господарства «Росток» (а.с.32), головою якого ОСОБА_2 є.

При відсутності вищезазначених первісних документів на підтвердження фактичних витрат ОСОБА_2, саме як фізичної особи, і саме на посів та вирощування ячменя саме сорту «Барфеу - супер» саме на орендованих у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 земельних ділянках (а.с.7-16), самі по собі надані позивачем суду першої інстанції протокол комісії від липня 2014 року (а.с.30), акт обстеження земельної ділянки від 10.07.2014 року (а.с.17) та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 21.07.2014 року (а.с.18-19) не мають будь-якого доказового значення у цій справі в обґрунтування вищезазначеного позову позивача у цій справі.

Наявність кримінального провадження № 0000471 від 14.07.2014 року за заявою ОСОБА_2 у Веселівському відділенні поліції Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області (а.с.84) також само по собі нічого не підтверджує і не спростовує у цій справі.

Оскільки, в силу вимог ст. 61 ч. 4 ЦПК України лише вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Позовні вимоги позивача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача ОСОБА_3 збитків у вигляді неотриманого доходу у розмірі 1227,74 грн. та моральної шкоди 5000,00 грн. є похідними від позовних вимог позивача у цій справі про стягнення з відповідача збитків, спричинених знищенням посіву ярового ячменю у вигляді його дійсної вартості (фактичних затрат ОСОБА_2 на посів та вирощування останнього) у сумі 13255,93 грн. (первісних).

А тому у разі відмови судом у задоволенні первісних позовних вимог позивача у цій справі у повному обсязі, які не підтверджені останнім належними, допустимими доказами у цій справі, похідні від них позовні вимоги позивача також не підлягають задоволенню.

При вищевикладених обставинах, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2015 року у цій справі змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову позивача.

Питання про розподіл судових витрат, понесених сторонами у цій справі, залишення останніх за позивачем (оригінал квитанції про сплату позивачем 243,60 грн. судового збору за подачу вищезазначеного позову до суду першої інстанції у цій справі а.с.1), було вирішено судом першої інстанції з додержанням вимог ст. 88 ЦПК України.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ч.1, 5 ЦПК України позивач ОСОБА_2 в разі задоволення його апеляційної скарги лише частково при вищевикладених обставинах, не має права на компенсацію за рахунок відповідача ОСОБА_3 судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 535,92 грн. (а.с.108), понесених ним при подачі цієї скарги до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2015 року у цій справі змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову позивача.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.