АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3270/16 Справа № 208/6511/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся (Колодяжна) Н.Є.
Категорія 19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Макарова М.О.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ОСОБА_3 Трейд» - про визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення авансового платежу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неврахування його доводів та доказів.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає, що оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні моральної шкоди повинне бути залишене без змін, а в іншій частині підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 08.07.2015р. між позивачем та відповідачем укладено договір фінансового лізингу, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання придбати у продавця автомобіль марки SSang Yong Korando вартістю 309 000,00 грн.. При цьому, статею 4 Договору визначено, що, лізингодавець зобов'язаний придбати предмет лізингу для передачі його у користування лізингоодержувачу виключно після того, як лізингодавець отримає від лізингоодержувача такі платежі: - платіж за оформлення договору; авансовий платіж; - різницю до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.4 або п.9.5. ст.9 договору.

На виконання умов вищевказаного договору, позивачем було сплачено платіж за оформлення договору, підготовку, перевірку та розгляд документів для укладання договору, розмір якого становить 9% від вартості предмета лізингу, а саме в сумі 27 810 грн. (авансовий платіж)

Не отримавши станом на 15.07.2015. предмет лізингу та на його вимогу повернення сплаченої суми, позивач просив визнати недійсним договір як такий, що укладений в порушення вимог ст.ст.203, 209 ЦКУ ( з недодержанням вимог закону).

Відмовляючи у позовних вимогах, райсуд виходив з того, що ні нормою ст. 806 ЦК України, ні ст. 6 ЗУ «Про фінансовий лізинг» не встановлено обов'язкового нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу, що дає підстави дійти висновку, що форма укладеного договору відповідає вимогам законодавства, а сплачена позивачем сума 27 810 грн., не є авансовим платежем, і не може бути стягнута з відповідача у судовому порядку, оскільки є платою за оформлення вищевказаного договору. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд вважав безпідставними, такими, що не відповідають вимогам закону.

Апеляційний суд вважає, що останній висновок відносно вимог про стягнення моральної шкоди є вірним, оскільки такого стягнення закон з даних правовідносин не передбачає, і рішення в частині відмови у стягненні моральної шкоди повинно бути залишеним без змін, а в іншій частині рішення є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, а висновок суду про те, що форма укладеного між сторонами договору фінансового лізингу відповідає вимогам законодавства є помилковим.

Згідно ч. 1 ст.806 ЦКУ за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов*язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Отже, договір лізингу є змішаним договором, оскільки містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. За таких обставин вказаний договір підлягав нотаріальному посвідченню, чого виконано не було.

Зазначене суд 1-ї інстанції залишив без уваги та належної оцінки.

Виходячи із правил ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» вбачається, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч. 1 ст. 3, ч.3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про зобовязання споживача з оплати, встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору (п.4 ч. 3 ст. 18 Закону).

Враховуючи, що листом відповідач повідомив позивача про неможливість повернення сплаченого авансового платежу і договір не встановлює право позивача на одержання відповідної компенсації за здійснення такого платежу,- є підстави вважати, що в силу ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», умови договору в цій частині є несправедливими, суперечать вимогам Закону.

В той же час, сплата авансового платежу не відповідає положенням Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, ЗУ «Про фінансовий лізинг» та ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки по суті передбачає перерахування коштів позивачем без наступного отримання ним товару або послуг, тобто предмету споживання.

Крім того, згідно умов Договору лізингу- додатком до Договору є виключно Додаток №1 Специфікація.. Додаток №2- Графік сплати лізингових платежів- не був узгоджений та підписаний сторонами договору.

Усі наведені обставини давали суду підстави для визнання на підставі ст. 215 ч.1, 203ч.1 ЦК - Договору лізингу недійсним та з врахуванням розяснень Верховного Суду України, викладених у Постанові Пленуму від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у даному спорі суд за результатами розгляду справи повинен був застосувати наслідки недійсності договору фінансового лізингу відповідно до приписів ст.ст. 215, 216 ЦК України.

Між тим, вказані вимоги закону судом не були застосовані. А тому рішення у наведеній частині підлягає скасуванню, а новим рішенням спірний Договір визнанню недійсним із стягненням з відповідача на користь позивача суми 27 810,00 грн.- авансового платежу, а також витрат на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309пп.3,4 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу та позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року в частині відмови у стягненні моральної шкоди залишити без змін, а в іншій частині рішення скасувати .

Визнати договір фінансового лізингу № 00020, укладений 08 липня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 Трейд» та ОСОБА_2 недійсним.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 Трейд» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 27 810,00 грн., 1500,00 грн. - витрати на правову допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 Трейд» на користь держави судовий збір в розмірі 1 378,00 грн..

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_4