АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 413/2-114/11 22-ц/774/194/К/16
Справа № 413/2-114/11 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/194/К/16 Чайкін І.Б.
Категорія - 43 ( ІII ) Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Бондар Я.М., Соколан Н.О.,

при секретарі: Масловій К.В.,

за участі: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

позивача - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, Управління благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради, треті особи -Виконавчий комітет Жовтневої районної у місті ради, ТОВ « УЮТ-2011», відділ опіки та піклування виконкому Жовтневої районної у місті ради, відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Жовтневого району м. Кривого Рогу про визнання свідоцтва про право власності на квартиру в порядку приватизації недійсним, його скасування, про зміну договору найму житлового приміщення та вселення та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про виселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_4 звернувся з позовом до відповідачів і після його неодноразового уточнення, в останній редакції позову 26.08.2015 року просив суд визнати недійсним свідоцтво про право власності Ж-311, видане 07.02.2007 р., на кв. АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_7 та неповнолітнього сина ОСОБА_2 - ОСОБА_6, народження ІНФОРМАЦІЯ_3 р., зареєстроване в реєстрі про реєстрацію права власності на нерухоме майно 05.03.2007 р. за №18058476, та скасувати його; припинити право власності на кв. АДРЕСА_2 ОСОБА_2, ОСОБА_7 та неповнолітнього сина ОСОБА_2 - ОСОБА_6, народження ІНФОРМАЦІЯ_3 р, у зв'язку з чим виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності в Реєстраційній палаті Криворізького міського управління юстиції; вселити його в кв. АДРЕСА_2 за місцем його реєстрації 18.01.2008 р.; визнати неповнолітнього ОСОБА_8, народження ІНФОРМАЦІЯ_4 р. таким, що не має право користування житловим приміщенням в кв. АДРЕСА_2; змінити умови договору найму житлового приміщення в кв. АДРЕСА_2 та виділити йому на праві самостійного користування ізольовану жилу кімнату площею 12,90 кв.м і відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_7 та неповнолітньому сину ОСОБА_2 - ОСОБА_6, народження ІНФОРМАЦІЯ_3 р., - три жилих кімнати площею 10,30 кв.м, 13,50 кв.м і 17,10 кв. м, відповідно; зобов'язати Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Жовтневого району м. Кривого Рогу зняти з реєстраційного обліку неповнолітнього ОСОБА_8, народження ІНФОРМАЦІЯ_4 р. в кв. АДРЕСА_2 зобов'язати Виконком Жовтневої районної у місті ради, ООО «Уют» м. Кривого Рогу укласти зі ним окремий договір найму жилої кімнати площею 12,90 кв.м та з відповідачами - на три кімнати площею 10,30 кв.м, 13,50 кв.м і 17,10 кв. м у . АДРЕСА_2 також стягнути на його користь судові витрати, які будуть здійснені ним на час постанови рішення суду.

09.06.2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_7 про виселення, просила визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 Дніпропетровської області, в якій вказала, що вищевказана квартира була отримана нею, ОСОБА_7 та іншими членами сім'ї згідно ордеру № 1216 від 03.11.1986 року, приватизована ОСОБА_2 та іншими членами сім'ї 05.03.2007 року. ОСОБА_4 не мешкає у квартирі АДРЕСА_2 Дніпропетровської області з червня 1996 року. 18.01.2008 року ОСОБА_4 зареєстрований у вказаній квартирі відповідно до рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.01.2008 року. Станом на 31.03.2009 року в спірну квартиру ОСОБА_4 не вселився, за комунальні послуги кошти не сплачує, постійно мешкає за іншою адресою, особистих речей в квартирі не має.

Рішенням суду від 30 вересня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності Ж-311, видане 07.02.2007 р., на кв. АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_7 та неповнолітнього сина ОСОБА_2 - ОСОБА_6, народження ІНФОРМАЦІЯ_3 р., зареєстроване в реєстрі про реєстрацію права власності на нерухоме майно 05.03.2007 р. за №18058476, та скасовано його.

Припинено право власності на кв. АДРЕСА_2 ОСОБА_2, ОСОБА_7 та неповнолітнього сина ОСОБА_2 - ОСОБА_6, народження ІНФОРМАЦІЯ_3 р, у зв'язку з чим вирішено виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності.

Вселено ОСОБА_4 в кв. АДРЕСА_2.

Змінено умови договору найму житлового приміщення в кв. АДРЕСА_2 та виділено ОСОБА_4 на праві самостійного користування ізольовану жилу кімнату площею 12,90 кв.м і відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_7, його неповнолітньому сину ОСОБА_8 та неповнолітньому сину ОСОБА_2 - ОСОБА_6, народження ІНФОРМАЦІЯ_3 р., - три жилих кімнати площею 10,30 кв.м, 13,50 кв.м і 17,10 кв. м, відповідно.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати пов'язані з розглядом справи у розмірі 4876 грн.60 коп. - по 1625 гривень 53 копійки, з кожного.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та задоволення її позовних вимог посилаючись на те, що при ухваленні рішення судом неповно з'ясовані обставини справи. Зокрема не враховано, що ОСОБА_4 не мешкає у спірній квартирі з червня 1996 року, 18.01.2008 року він був зареєстрований у вказаній квартирі відповідно до рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.01.2008 року, проте станом на 31.03.2009 року в спірну квартиру ОСОБА_4 не вселився, за комунальні послуги кошти не сплачує, постійно мешкає за іншою адресою, особистих речей в квартирі не має.

Не враховано, що ОСОБА_4 неможливо виділити у користування окрему кімнату площею 12.90 кв.м, оскільки в квартирі зареєстровано 5 чоловік і на них припадає по 10,76 кв.м.

Позивачем не наведено, а судом не встановлено підстав для визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірну квартиру, не наведено норм матеріального права які були порушені ОСОБА_2 чи органами приватизації при видачі вказаного свідоцтва.

Крім того не погоджується ОСОБА_2 із розміром стягнутих з відповідачів судових витрат по справі та вказує на те, що з неї двічі стягнуто ці витрати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01.11.2004 р. за позовом ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_4 був визнаний особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, і після набрання рішенням чинності 03.12.2004 р. позивач був знятий з реєстраційного обліку, про що він довідався у серпні 2005 р., так як у суді не був присутнім.

Вищевказане рішення було скасовано ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.03.2006 р., а цивільна справа повернута для розгляду по суті спору у Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2007 року, яке набрало законної сили, було скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15.03.2007 року і ухвалено нове рішення про відмову, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 треті особи Комунально-житлове підприємство №36 м. Кривого Рогу, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_10 про визнання ОСОБА_4 втратившим право користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_2- Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, треті особи Комунально-Житлове підприємство №36 м. Кривого Рогу, відділ еміграції, громадянства та реєстрації фізичних осіб Жовтневого РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області про вселення у квартиру АДРЕСА_2 та про реєстрацію його за цією адресою у встановленому законом порядку були задоволені.

Розпорядженням органу приватизації від 25 грудня 2006 року № Ж-3261 було задоволено заяву про приватизацію квартири АДРЕСА_2

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно квартири АДРЕСА_2 зареєстрована на праві власності в рівних долях за ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності № Ж-311 від 07 лютого 2007 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з їх доведеності, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначення уповноваженого власника квартири (будинку).

З огляду на викладені норми законодавства випливає, що право на приватизацію житла та згоду на приватизацію квартири іншими членами сім'ї повинна давати кожна особа, яка проживає або має право на проживання в цій квартирі.

Викладене свідчить про те, що приватизація спірної квартири відбулась з порушенням закону ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та з порушенням прав ОСОБА_4, оскільки останній мав право користування житловим приміщенням та на момент приватизації зберігав таке право, оскільки був тимчасово відсутній у вказаній квартирі внаслідок створення йому перешкод у користуванні цією квартирою та позов про захист його житлових прав перебував на розгляді в суді.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на спірне майно, припинення права власності та виключення запису про реєстрацію права власності.

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про вселення до спірної квартири та відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про виселення, оскільки судом було встановлено, а відповідачами за первісним позовом не спростовано, що позивач за первісним позовом був тимчасово відсутній у даній квартирі на момент її приватизації у зв'язку зі створенням позивачем перешкод у користуванні спірною квартирою та розглядом судом з приводу цього цивільної справи.

Вказані обставини підтверджено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.12.2007 р., витягом з фінансово-особистого рахунку від 28.01.2008 року (а.с. 15), довідкою КШІ № 36 від 28.01.2008 р. (а.с. 13) про те, що квартира приватизована саме під час розгляду справи за позовом ОСОБА_2 про визнання позивача особою, яка втратила право користування житловим приміщенням та його зустрічного позову про вселення; довідкою від 19.01.2008 р. про склад сім'ї (а.с. 14), копією свідоцтва про право власності на квартиру Ж-311. виданого 07.02.2007 р. на підставі розпорядження органу приватизації від 25.12.2006 р. №Ж3261 (а.с. 47), витягом про реєстрацію права власності від 05.03.2007 р. (а.с. 48), планом-схемою, квартири (а.с. 16), постановою Жовтневого ВДВ С від 06.10.2008 р., листом Жовтневого ВДВС від 22.10.2008 р. № 2539, постановою Жовтневого ВДВС від 03.11.2008 р., постановою Жовтневого ВДВС від 23.01.2009 року, постановою Жовтневого ВДВС від 17.02.2009 року, актами державного виконавця від 20.03.2009 р., 14.04.2009 р., 22.05.2009 року про відкладення виконавчої дії, листами державного виконавця від 07.04.2009 року, №4733, від 13.05.2009 р. № 7800, постановою державного виконавця від 12.05.2009 р. про залучення до виконавчої дії співробітника міліції.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_4 не мешкає у спірній квартирі з червня 1996 року, 18.01.2008 року він був зареєстрований у вказаній квартирі відповідно до рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.01.2008 року, проте станом на 31.03.2009 року в спірну квартиру ОСОБА_4 не вселився, за комунальні послуги кошти не сплачує, постійно мешкає за іншою адресою, особистих речей в квартирі не можуть біти підставою для скасування рішення суду, оскільки судом першої інстанції при вирішенні спору були враховані вказані обставини та їм надано належну оцінку.

Зокрема судом встановлено, що ОСОБА_4 був тимчасово відсутній у даній квартирі на момент її приватизації у зв'язку зі створенням позивачем перешкод у користуванні спірною квартирою та розглядом судом з приводу цього цивільної справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що ОСОБА_4 неможливо виділити у користування окрему кімнату площею 12.90 кв.м, оскільки в квартирі зареєстровано 5 чоловік і на них припадає по 10,76 кв.м. не спростовують висновків суду щодо зміни умов договору найму житлового приміщення з огляду на наступне.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» відповідно до ст.104 ЖК суд має право задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього ( або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менший за встановлений для надання однієї особи.

При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Приписами ч.2 ст. 63 ЖК України визначено, що не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (ч.1ст.48 ЖК України). Відповідно до ч.1 ст.48 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі,але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України.

Норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 кв.м.

Відповідно до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP", затверджених постановою РМ України №470 від 11.12.1984 року, розмір жилого приміщення, що надається за договором найму державного житлового фонду надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті.

Згідно Рішення виконкому Криворізької міської ради №307 від 24.12.1990 року Про затвердження рівня забезпечення громадян житловою площею для визнання їх таким, що потребують покращення житлових умов рівень середньої забезпеченості при наданні житлової площі складає 9 кв.м.

При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача, йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення, розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення.

Таким чином, встановлено, що умовами, при яких допускається зміна договору найму жилого приміщення є: згода наймача, членів його сім'ї і наймодавця, відповідність розміру жилої площі, щодо якої укладається окремий договір найму, нормативам, відповідність умов жилого приміщення вимогам ст. 63 ЖК України.

Фактично ОСОБА_4 поставлено питання щодо зміни умов найму жилого приміщення, яке регулюється ст. 104 Житлового кодексу України.

Спірна квартира АДРЕСА_2 має житлову площу 53,8 кв. м і складається з двох ізольованих кімнат площею: 10,3 кв. м та 12,9 кв. м, а також з двох суміжних кімнат площею 13,50 кв. м та 17, 10 кв. м

У квартирі на час звернення позивача до суду були зареєстровані 4 особи: ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_7 та неповнолітній син ОСОБА_2 - ОСОБА_6, народження ІНФОРМАЦІЯ_3 p., під час розгляду справи було зареєстровано ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2., що є сином ОСОБА_7

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 СК України). ОСОБА_7 є батьком малолітньої дитини, його право користування не оспорюється позивачем. За таких обставин підстав для визнання ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, втратившим права користування не має. Питання про зняття з реєстраційного обліку, є похідним і не може бути задоволено також.

На кожну особу припадає по: 53,8 кв. м : 5 = 10,76 кв. м .

А отже, виділення позивачу окремої кімнати, не призведе до штучного погіршення житлових умов позивача, та не викличе необхідність постановки його на облік.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не наведено, а судом не встановлено підстав для визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірну квартиру, не наведено норм матеріального права які були порушені ОСОБА_2 чи органами приватизації при видачі вказаного свідоцтва, оскільки із матеріалів справи убачається що приватизація спірної квартири відбулась з порушенням закону ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та з порушенням прав ОСОБА_4, оскільки останній мав право користування житловим приміщенням та на момент приватизації зберігав таке право, оскільки був тимчасово відсутній у вказаній квартирі внаслідок створення йому перешкод у користуванні цією квартирою та позов про захист його житлових прав перебував на розгляді в суді.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Проте рішення суду першої інстанції підлягає зміні із доповненням його резолютивної частини після слів: «Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_2» словами: «яка діє в інтересах ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1», оскільки судом першої інстанції не було зазначено, що судовий збір стягується особисто з ОСОБА_2, як відповідача по справі, та з ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2015 року змінити, доповнивши резолютивну частину рішення після слів: «Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_2» словами: «яка діє в інтересах ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: