Справа № 127/7471/15-ц Провадження № 22-ц/772/2454/2016Головуючий в суді першої інстанції Гриневич В. С.
Категорія 27Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Денишенко Т.О., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: представника позивача Рой В.Л.,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и л а:

В квітні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №DNABAE00003229 від 15 жовтня 2007 року в сумі 131 125,42 доларів США, що еквівалентно станом на 2 березня 2015 року 3 520 717,53 грн.

В травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зустрічним позовом, яким просив визнати неукладеними кредитний договір №DNABAE00003229 від 15 жовтня 2007 року, укладений між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» та договір поруки № DNABAE00003229 від 15 жовтня 2007 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 9 червня 2015 року зустрічний позов ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ КБ «Приватбанк»; вимоги за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 об'єднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2015 року позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» в частині позовних вимог до ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання неукладеними кредитного договору та договору поруки залишено без розгляду.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також у зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Відповідач заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи і матеріали архівної цивільної справи Староміського районного суду м. Вінниці № 2-1381/11, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 жовтня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», назву якого змінено на ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №DNABAE00003229, згідно умов якого банк зобов'язався надати відповідачу кредитні кошти в загальній сумі 39 237,83 доларів США (том 1 а. с. 12-14).

Відповідач ОСОБА_3 не заперечує факт підписання ним зазначеного кредитного договору, проте він заперечує факт отримання від банку кредитних коштів на виконання цього договору.

Згідно з п. 1.1. кредитного договору банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, визначений в п. 7.1. цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагороди, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у розділі 7 договору.

Відповідно до п. 7.1. кредитного договору банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 15 жовтня 2007 року по 12 жовтня 2012 року включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 39 237,83 долари США, із яких 26 054,87 доларів США на купівлю автомобіля (споживчі цілі), 6,77 доларів США для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2.; на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ, договором особистого страхування - 2 065,77 доларів США; а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 781,64 долари США, та у розмірі 10 328,86 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбаченому п. 2.1.3., 2.2.7. цього договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди в розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10. цього договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 6.2. цього договору.

При цьому у пункті 7.1. кредитного договору не зазначено номера рахунку, на який має бути здійснено перерахування коштів банку, як передбачено п. 1.1. договору.

Пунктом 7.2. договору встановлено, що для виконання даного договору банк відкриває позичальникові рахунок НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та інших платежах. Проте зазначений рахунок не призначений для перерахування банком кредитних коштів позичальнику.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 глави 71 параграфу 1 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження факту видачі відповідачу кредиту позивачем надано суду виписку по рахунку за період з 16 жовтня 2007 року по 21 червня 2009 року, із якої вбачається, що 16 жовтня 2007 року банком було перераховано кошти в сумі 26 054,59 доларів США на рахунок НОМЕР_2 та 16 жовтня 2007 року кошти в сумі 26 050 доларів США були видані фізичній особі; залишок на рахунку склав 4,59 доларів США (том 1 а. с. 97).

При цьому судом встановлено, що банком із відповідачем не було укладено договору для відкриття рахунку НОМЕР_2, на який були перераховані кредитні кошти на виконання кредитного договору №DNABAE00003229 від 15 жовтня 2007 року, та номер такого рахунку не було зазначено у самому кредитному договорі, зокрема, в п. 7.1. договору.

Також встановлено, що в провадженні Староміського районного суду м. Вінниці перебувала цивільна справа № 2-1381/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсними кредитного договору, договору застави і поруки, та за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору поруки недійсним.

Із матеріалів зазначеної цивільної справи вбачається, що предметом розгляду у цій справі були кредитний договір № DNABAE00003229 від 15 жовтня 2007 року, укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк», договір поруки №DNABAE00003229 від 15 жовтня 2007 року, укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 та договір застави рухомого майна №DNABAE00003229 від 15 жовтня 2007 року, укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3.

У матеріалах цивільної справи № 2-1381/11 міститься оригінал заяви на видачу готівки № 59587901 від 16 жовтня 2007 року, яка свідчить про видачу коштів в сумі 26 050 доларів США ОСОБА_3 (справа № 2-1381/11 - том 1 а. с. 164).

Ухвалою Староміського районного суду м. Вінниці від 2 квітня 2012 року по архівній цивільній справі призначено почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

- Чи виконаний підпис в заяві на видачу готівки № 59587901 від 16 жовтня 2007 року на суму 26 050 USD в графі «підпис касира» ОСОБА_3 чи іншою особою?

- Чи виконаний підпис в заяві на видачу готівки № 59587901 від 16 жовтня 2007 року на суму 26 050 USD навпроти прізвища «ОСОБА_5» ОСОБА_3 чи іншою особою? (справа № 2-1381/11 - том 1 а. с. 174-175).

Згідно висновку експерта № 666 від 29 травня 2012 року підпис, що розташований в заяві на видачу готівки № 59587901 від 16 жовтня 2007 року на суму 26 050 USD в графі «підпис касира», виконано не самим ОСОБА_3, а іншою особою (особами); підпис, що розташований підпис в заяві на видачу готівки № 59587901 від 16 жовтня 2007 року на суму 26 050 USD навпроти прізвища «ОСОБА_5», виконано не самим ОСОБА_3, а іншою особою (особами) (том 2 а. с. 63-68; справа № 2-1381/11 - том 1 а. с. 178-180).

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 13 липня 2012 року у справі № 2-1381/11 в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави відмовлено. В задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк», за участю третьої особи - ОСОБА_4, про визнання недійсними кредитного договору, договору застави та поруки відмовлено. В задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору поруки недійсним, відмовлено (том 2 а. с. 69-73; справа № 2-1381/11 - том 1 а. с. 205-207).

Відмовляючи в задоволенні позовів, суд першої інстанції, зокрема, послався на те, що кредитний договір не набув чинності для обох сторін, він не є укладеним, оскільки кредитні кошти в сумі 26 054,78 доларів США через касу банку ОСОБА_3 не видавались і позичальником не отримувались.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 7 вересня 2012 року рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 13 липня 2012 року в частині відмови в задоволенні вимог ПАТ КБ «Приватбанк» скасовано. Позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 задоволено повністю. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNABAE00003229 від 15 жовтня 2007 року в сумі 58 279,55 доларів США звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль MAZDA, ДНЗ НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_3 (том 2 а. с. 74-80; справа № 2-1381/11 - том 1 а. с. 245-254).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2013 року рішення апеляційного суду Вінницької області від 7 вересня 2012 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 2 а. с. 81-86; справа № 2-1381/11 - том 1 а. с. 279-281).

При цьому суд касаційної інстанції у своїй ухвалі, зокрема, зазначив про необхідність з'ясування судом апеляційної інстанції чи отримував відповідач ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі, передбаченому умовами договору, оскільки він зазначає, що не підписував заяву на видачу готівки, як це передбачено умовами п. 7.2. договору. У матеріалах справи не вбачається доказів особистого отримання ОСОБА_3 грошових коштів на виконання позивачем умов договору кредиту ПАТ КБ «Приватбанк». Крім того, у справі наявний експертний висновок про те, що заява на видачу кредиту готівкою відповідачем ОСОБА_3 не підписувалася, оскільки підпис на заяві від імені відповідача зроблений іншою особою.

За результатами нового апеляційного розгляду справи, ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 11 липня 2013 року задоволено клопотання ПАТ КБ «Приватбанк» про закриття провадження. Рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 13 липня 2012 року в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави скасовано і провадження в цій частині вимог закрито. В решті рішення суду залишено без змін (том 2 а. с. 87-88; справа № 2-1381/11 - том 2 а. с. 55-56).

Апеляційний суд постановив ухвалу про закриття провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 310 та п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, зазначивши, що набрало законної сили рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме - рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2012 року, що набрало законної сили 11 вересня 2012 року, яким частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк» і ОСОБА_3 та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNABAE00003229 від 15 жовтня 2007 року в сумі 607 388,21 грн. звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль MAZDA, ДНЗ НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_3

Дана ухвала не переглядалася касаційним судом.

По даній справі судом встановлено, що заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2012 року, яке стало підставою для закриття провадження у справі № 2-1381/11, скасовано ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2015 року і справу призначено до розгляду в загальному порядку. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави відмовлено. Рішення набрало законної сили 21.03.2016 року (том 1 а. с. 189 -192).

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з огляду на те, що банком не доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів на виконання договору, а обов'язок позичальника повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом виникає лише в разі виконання банком свого зобов'язання щодо надання кредитних коштів позичальнику.

Доводи апеляційної скарги позивача в тому, що факт отримання кредиту ОСОБА_3 підтверджується випискою по руху коштів та меморіальним ордером, згідно яких кошти були перераховані на відповідний рахунок, спростовуються вищевикладеним, а, зокрема, тим, що пунктом 1.1. кредитного договору передбачено обов'язок банку надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, визначений в п. 7.1. цього договору.

При цьому в п. 7.1. кредитного договору не зазначено номер рахунку, на який має бути здійснено перерахування кредитних коштів.

Виписка по рахунку за період з 16 жовтня 2007 року по 21 червня 2009 року свідчить про перерахування банком 16 жовтня 2007 року коштів в сумі 26 054,59 доларів США на рахунок НОМЕР_2, а також про видачу 16 жовтня 2007 року коштів в сумі 26 050 доларів США фізичній особі (том 1 а. с. 97).

По справі встановлено, що згідно висновку експерта № 666 від 29 травня 2012 року почеркознавчої експертизи, яка була призначена Староміським районним судом м. Вінниці у справі № 2-1381/11, підписи в заяві на видачу готівки № 59587901 від 16 жовтня 2007 року на суму 26 050 USD в графі «підпис касира» та навпроти прізвища «ОСОБА_5» виконано не самим ОСОБА_3, а іншою особою (особами) (том 2 а. с. 63-68).

Доводи апеляційної скарги в тому, що в цій справі предметом позову, який підлягає доказуванню, є розмір заборгованості за кредитним договором, що не досліджувалось судом першої інстанції, є безпідставними з огляду на те, що банком не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про отримання відповідачем кредиту у розмірі, що передбачений кредитним договором, а відтак суд першої інстанції був позбавлений можливості перевірити правильність наданого банком розрахунку суми заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення позовних вимог, відповідає нормам матеріального і процесуального права, а отже, є законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ Т.О. Денишенко

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська