Справа № 454/1174/15 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/2300/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Жовківського районного суду Львівської області та держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди нанесеної в результаті протиправних дій, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації, -

встановила:

В травні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом в суд до Жовківського районного суду Львівської області та Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, нанесеної в результаті протиправних дій, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації. Моральну шкоду оцінює в 1000000 грн. Крім цього просив стягнути матеріальну шкоду в розмірі 7,5 грн. (а.с. 2-6).

В обґрунтування вимог зазначав, що 05.05.2014 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Мартинишин Я. М. виніс ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, яку вважає незаконною, оскільки вона не грунтується на верховенстві права та прийнята без до тримання Конституції та законів України.

Зазначена ухвала скасована Апеляційним судом Львівської області, відтак такими діями судді, на його думку, йому завдана матеріальна та моральна шкода, яку просить стягнути з відповідачів.

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2015 року у позові ОСОБА_2 до Жовківського районного суду Львівської області та держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті протиправних дій, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації - відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2, вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене без дотримання вимог Конституції України, вирішуючи позов суд не оцінив усіх доказів, тому на думку апелянта рішення підлягає скасуванню.

Стверджує, що місцевий суд зобовязаний був захистити його права, передбачені ст. 56 Конституції України чи вказати, що такі права не порушувались.

В апеляційній скарзі зазначає, що не оскаржує дії судді, оскільки такі вже оскаржені і постановлена відповідна ухвала Апеляційного суду Львівської області про скасування ухвали суду першої інстанції, що є, на його думку, підставою для звільнення від доказування, тому ставить тільки питання про відшкодування шкоди, спричиненої незаконними діями судді.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позову, суд не захистив його права, визначені Конституцією України.

Просить скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2, представники відповідачів Жовківського районного суду Львівської області і Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення їм поштових відправлень (а.с. 50-52), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи із наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_2 не був засудженим, не притягувався до кримінальної або адміністративної відповідальності, відповідні заходи до нього судом не застосовувались.

Крім цього, незважаючи на розгляд позовної заяви по суті і в частині вимог до суду вказав, що оскарження у будь який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Переглядаючи справу, колегія суддів частково погоджується з таким висновком, оскільки вважає, що при вирішенні справи суд першої інстанції, в частині вимог до Жовківського районного суду припустився помилки у застосуванні процесуального закону.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 звернувся з позовними вимогами до Жовківського районного суду Львівської області та держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, нанесеної в результаті протиправних дій, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації, яку позивач оцінює в 1000007,50 грн. (а.с. 2-6).

При цьому, як на підставу своїх вимог, ОСОБА_2 посилається на ту обставину, що суддя Жовківського районного суду 05.05.2014 року безпідставно повернув його позовну заяву до Сокальського районного суду, чим спричинив йому матеріальну та моральну шкоду.

Таким чином, зміст позовних вимог позивача ОСОБА_2 зводиться до того, що їх предметом є виключно процесуальні дії судді при здійсненні правосуддя.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

В свою чергу, згідно із ст.ст. 126, 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а також однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до зазначених положень Конституції, судові рішення і, відповідно, дії або бездіяльність судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (повязаних з підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції, а не в інший суд першої інстанції.

Останнє порушувало б і принцип незалежності суддів, і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Суд є органом, який розглядає справи на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише в порядку, визначеному ст. 129 Конституції та законодавством про судочинство.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятками є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

У зв'язку із викладеним, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких по суті є оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законодавчими актами України не передбачено.

Разом з цим, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно із процесуальним законодавством. Оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення в частині вимог до Жовківського районного суду Львівської області та закриття провадження у справі в цій частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

В частині вирішення судом вимог позивача до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України колегія суддів вважає рішення суду правильним та обґрунтованим, оскільки позивач не довів належними і допустимими доказами факт спричинення матеріальної та моральної шкоди в порядку ст.ст.11, 60 ЦПК України.

Зокрема, суд першої інстанції встановив, що позивачем не доведено факту заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди внаслідок скасування ухвали суду, а встановлення судовим рішенням, яке набрало законної сили, факту незаконності судового рішення не може бути безумовною підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди при недоведеності факту наявності такої шкоди та причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а тому дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.

Керуючись ст. 307, ст. 310, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 24 червня 2015 року в частині вимог ОСОБА_2 до Жовківського районного суду Львівської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасувати, а провадження у справі в цій частині - закрити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

ОСОБА_3