У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

НагорнякаВ.А., Писаної Т.О., ЮровськоїГ.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом, виселення та відшкодування майнових збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачем була домовленість щодо покупки ОСОБА_5 його будинку. ОСОБА_5 запевнив його у дійсності своїх намірів та просив надати йому житловий будинок для проживання.

ОСОБА_4 дозволив відповідачу та членам його сім'ї вселитися, як тимчасовим мешканцям, за умови укладання в майбутньому договору купівлі-продажу. Позивач із своєю сім'єю в'їхав у будинок АДРЕСА_1 04 липня 2014 року. Жодних угод щодо користування житлом сторони не укладали, відповідач та члени його сім'ї не є членами родини позивача. Згодом відповідач почав чинити йому перешкоди в доступі до будинку, не сплачував рахунки за послуги газо-, електро- та водопостачання, послуги з вивозу ТБВ, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Крім того, позивачу було завдано майнової шкоди у зв'язку зі знищенням будівель та споруд зокрема металевої арки для винограду та сараю. Також була виведена з ладу система опалення.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Донецької області від 12 листопада 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 12 327 грн на відшкодування майнової шкоди.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення в частині відмови у задоволенні його вимог, ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить будинок із надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

04 липня 2014 року після досягнення між сторонами домовленості щодо купівлі-продажу будинку ОСОБА_5 в'їхав разом із своєю сім'єю до вказаного будинку.

Також встановлено, що жодних угод між сторонами не укладалось. Наприкінці грудня 2014 року відповідач виселився із будинку на вимогу власника.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За положеннями ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь відповідача майнової шкоди, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що відповідач своїми діями по знесенню сараю та металевої арки заподіяв позивачу майнову шкоду.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення з відповідача вартості спожитих комунальних послуг та плати за користування жилим приміщенням, суди правильно виходили із того, що позивач не довів наявності правовідносин найму жилого приміщення. Також суди правильно відмовили у відшкодуванні шкоди за руйнування системи опалення, оскільки позивач не довів свої вимоги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про виселення відповідача та членів його сім'ї з будинку та зобов'язання відповідача та членів його сім'ї не чинити йому перешкоди у користуванні жилим будинком, суди правильно виходили з відсутності спору, оскільки відповідач та члени його сім'ї на час ухвалення рішення не проживали у спірному будинку.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12 листопада 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

НагорнякВ.А. Писана Т.О. Юровська Г.В.