У Х В А Л А

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: Малокрушлинецька сільська рада Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_6, про визнання права користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 2 лютого 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 15 квітня 2016 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 2 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено, визнано за ОСОБА_5 право користування земельною ділянкою площею 0,0600 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з конфігурацією та межами, що графічно відображені в додатку № 2 до висновку експертизи від 3 червня 2014 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Апеляційного суду Вінницької області від 15 квітня 2016 року залишено без змін.

У жовтні 2016 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 вересня 2016 року та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 15 квітня 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 16, частини третьої статті 152 ЦК України та статті 12, частини першої статті 116, частини першої статті 123 ЗК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх вимог заявник надав ухвалу Верховного Суду України від 6 жовтня 2010 року, постановлену ним як судом касаційної інстанції, та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, яку просить переглянути заявник, суд касаційної інстанції погодився з рішенням суду апеляційної інстанції про задоволення позову ОСОБА_5 При цьому суд зазначив про те, що оскільки позивачка набула право власності на будинок 27 вересня 2007 року, тому згідно з частиною другою статті 377 ЦК України та частиною другою статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час переходу права власності на будинок) до неї перейшло й право користування спірною земельною ділянкою. Предметом позову в справі є визнання права користування земельною ділянкою, на якій розміщено житловий будинок, право власності на який перейшло до позивачки на підставі договору купівлі-продажу, а земельна ділянка необхідна для його обслуговування.

Верховний Суд України в ухвалі 6 жовтня 2010 року, постановленій ним як судом касаційної інстанції, зазначив про те, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Суди попередніх інстанцій, відмовляючи в задоволенні позову про визнання недійсним рішення органу владних повноважень та визнання права користування земельною ділянкою, зазначили про те, що орган владних повноважень не ухвалював рішення про надання позивачці спірної земельної ділянки у користування, а суд не наділений правом вирішувати питання, віднесені до компетенції зазначеного органу. При цьому предметом позову є визнання за позивачкою права користування земельною ділянкою, цільове призначення якої - для ведення садівництва, що межує з земельною ділянкою, на якій розташовано будинок, належний позивачці на праві власності.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 31 серпня 2015 року погодився з рішенням судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову про визнання права користування земельною ділянкою. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що право користування земельними ділянками набувається в установленому законодавством порядку, а вирішення земельних питань є виключним правом органу владних повноважень. При цьому судом встановлено, що спірна земельна ділянка вільна від капітальної забудови.

У судових рішеннях, наданих заявником на підтвердження підстави для перегляду судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: Малокрушлинецька сільська рада Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_6, про визнання права користування земельною ділянкою за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 вересня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко