Провадження № 2/641/122/2016 Справа № 641/9868/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Боговського Д.Є.,

за участю секретаря Бєлової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 23.01.2007 в розмірі 4564,24 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.06.2015 складає 95894,68 грн., відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог банку посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.01.2007 ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків аз користування кредитом в розмірі 19,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_1 своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 30.06.2015 має заборгованість в розмірі 9301,16 доларів США, з яких заборгованість за кредитом - 3006,71 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 6294,45 доларів США. Від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 4976,93 доларів США, яка була стягнута за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.02.2011 з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», а різниця становить 4324,23 доларів США, а також штрафи: 23,80 доларів США (фіксована частина), 216,21 доларів США (процентна складова), а всього 4564,24 доларів США.

У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково зазначав, що банк та відповідач уклали договір про надання банківських послуг, який складається із Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку. Про згоду на укладення договору в такій формі та ознайомлення із Умовами свідчить підпис ОСОБА_2 в Заяві від 23.01.2007, сторони в даному договорі не обмежували строк дії кредитної картки конкретною датою. Платіжна картка є електронним платіжним засобом у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банка з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Пластикова картка є лише засобом користування поточним рахунком, а її статус не впливає на статус рахунка та Договором банківського обслуговування в цілому. Враховуючи, що ОСОБА_2 із заявою про закриття поточного рахунку не звертався, картку в банк не повертав, заборгованість не погасив, його поточний рахунок на теперішній час відкритий та дійсний. Водночас і строк дії картки не припиняє строку дії договору, який відповідно до п. 9.12. Умов, діє на протязі 12 місяців з його підписання, якщо жодна зі сторін не заявляє про його припинення він автоматично лонгується на такий же термін необмежену кількість раз. ОСОБА_2 із заявою про припинення договору не звертався, а тому договір на час розгляду справи діє до 23.01.2017. Оскільки строк дії договору не припинився, договір не було розірвано, строк позовної давності звернення банку із даним позовом не пропущено.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти заявлених позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що банк звернувся із даним позовом з пропуском позовної давності. Право вимоги у банка на предявлення позову щодо примусового стягнення в судовому порядку заборгованість за кредитним договором виникло з 16.11.2008, тобто через місяць після останнього платежу за договором, та існувало в межах загального строку позовної давності до 16.11.2011. До суду банк звернувся вперше 02.08.2010, а тому позовна давність у звязку із перериванням все одно спливла 02.08.2013, тому звернення з позовною заявою до суду вдруге 16.09.2015 було здійснено за межами встановленої законом позовної давності. Просили застосувати позовну давність до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

23.01.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надані кредитні кошті у розмірі 3000,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначений договір складається із Заяви позичальника, в якій міститься підпис ОСОБА_1, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою.

У відповідності зі ст. ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору, а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_1 не виконував належним чином, допустивши прострочку платежів.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.02.2011 у справі № 2-511/2011 присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 23.01.2007 в сумі, еквівалентній 4976,93 доларів США, що складає 39517,32 грн., а також судові витрати на загальну суму 515,17 грн.

У судовому засіданні представником відповідача зазначено, що дане рішення суду виконано в повному обсязі, на підтвердження чого надано копію постанови державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ про закінчення виконавчого провадження від 28.05.2015 (ВП № 29081806), в якій встановлено, що рішення виконано фактично в повному обсязі.

Внаслідок несвоєчасного виконання судового рішення ОСОБА_2 банком було надано розрахунок заборгованості ОСОБА_2 станом на 30.06.2015, який складає 9301,16 доларів США, з яких заборгованість за кредитом - 3006,71 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 6294,45 доларів США.

Від цієї суми заборгованості банком віднято сума в розмірі 4976,93 доларів США, яка була стягнута за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.02.2011 з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Різниця між зазначеними сумами складає 4324,23 доларів США, а з урахуванням штрафів: 23,80 доларів США (фіксована частина), 216,21 доларів США (процентна складова), розмір заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором б/н від 23.01.2007 складає 4564,24 доларів США.

Що стосується клопотання відповідача та його представника про застосування позовної давності до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, то воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.. 256 ЦК України).

Відповідно до положень статей 257-258 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Враховуючи, що умовами договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

При цьому статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обовязку. Позовна давність також переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

В даному випадку, після ухвалення Комінтернівським районним судом м. Харкова рішення від 22.02.2011 у справі № 2-511/2011 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 23.01.2007, боржник ОСОБА_2 виконав фактично судове рішення в повному обсязі.

За таких обставин, саме з 22.02.2011 має обчислюватися перебіг позовної давності по вимогам ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 щодо виконання ним зобовязань за кредитним договором б/н від 23.01.2007.

До суду із позовом про стягнення заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 24.09.2015, тобто після сплину визначеного законом трирічного строку.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_5