АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.,

секретар Шерівська Ю.А.,

за участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представників ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, в остаточній редакції якого від 22.10.2015 року просила визнати спільною сумісною власністю з ОСОБА_1 кв.47 разом з підвальним приміщенням в буд.92«З» по п-ту Нежалежності, пай на кв.95 у ЖБК «Водограй» по вул. Воробкевича 31»Б» в м. Чернівці, депозити в ПАТ «КБ«Надра» та ПАТ «КБ«ПриватБанк», доходи від здійснення господарської діяльністю ТзОВ «Шалом Болгарія» та легковий автомобіль «BMW X5», державний номерний знак Республіки Болгарії А4020КС. Крім того, здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом виділення ОСОБА_3 у часткову власність 2/3, а ОСОБА_3 1/3 частини кв.47 в буд.92«З» по п-ту Нежалежності в м. Чернівці, та сторонам в рівних частках по 1/2 частин підвального приміщення в буд.92«З» по п-ту Нежалежності, 1/2 частин паю на кв.95 у ЖБК «Водограй» по вул. Воробкевича 31»Б» в м. Чернівці, 1/2 частин АДРЕСА_1 країни Ізраїль, 1/2 частин АДРЕСА_2 Болгарія, а також стягнути з ОСОБА_1 на її користь 1/2 компенсації сум депозитів в ПАТ «КБ«Надра» в сумі 22500 грн. та ПАТ «КБ«ПриватБанк» в сумі 17150,86 доларів США й 13417,50 Євро, доходів від господарської діяльності ТзОВ «Шалом Болгарія» з 15 січня 2014 року по 21 вересня 2015 року, 1/2 частини вартості легкового автомобіля «BMW X5», державний номерний знак Республіки Болгарії А4020КС в сумі 187500грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

справа № 22-ц/794/266/16 р. Головуючий у І інстанції Літвінова О.Г.

категорія: 48 Доповідач Лисак І.Н.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1: кв.47 в буд.92«З» по п-ту Нежалежності у м.Чернівці вартістю 638000 грн., підвальне приміщення в буд.92«З» по п-ту Нежалежності у м.Чернівці вартістю 19800 грн., пай на кв.95 у ЖБК «Водограй» по вул. Воробкевича 31»Б» в м. Чернівці в розмірі 714200,73 грн.

Здійснено поділ спільного майна подружжя, виділивши у власність:

●ОСОБА_3 1/2 частини кв.47 в буд.92«З» по п-ту Нежалежності у м.Чернівці вартістю 638000 грн., 1/2 підвального приміщення в буд.92«З» по п-ту Нежалежності у м.Чернівці вартістю 19800 грн., 1/2 пая на кв.95 у ЖБК «Водограй» по вул. Воробкевича 31»Б» в м. Чернівці в розмірі 714200,73 грн. Виділено ОСОБА_3 грошову компенсацію за депозитним вкладом «Депозит без поповнень» №1726165 від 07.10.2013 року в ПАТ «КБ«Надра» в сумі 9750 грн., за депозитним вкладом №SAMDN0837 від 03.12.2013 року в ПАТ «КБ«ПриватБанк» в сумі 4975,50 доларів США;

●ОСОБА_1 1/2 частини кв.47 в буд.92«З» по п-ту Нежалежності у м.Чернівці вартістю 638000 грн., 1/2 підвального приміщення в буд.92«З» по п-ту Нежалежності у м.Чернівці вартістю 19800 грн., 1/2 пая на кв.95 у ЖБК «Водограй» по вул. Воробкевича 31»Б» в м. Чернівці в розмірі 714200,73 грн.

Припинено право спільної сумісної власності подружжя. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вищезазначене рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати з ухваленням нового про відмову в їх задоволенні. Обґрунтовує незаконність рішення невідповідністю висновків суду наявним в матеріалах справи доказам, зокрема обмеження судом дослідження часу набуття спірного нерухомого майна без дослідження джерел та мети набуття, а також зарахування коштів до спільного майна подружжя без врахування їх використання на потреби сімї та доказів їх наявності.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

На підставі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст.303 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Доводи апеляційної скарги щодо набуття 15.03.2010 року у власність ОСОБА_1 (а.с.23-24) спірної квартири кв.47 разом з підвальним приміщенням в буд.92«З» по п-ту Незалежності у м. Чернівці за особисті кошти ОСОБА_1, отримані від підприємницької діяльності та позики у родичів, або для іншої мети, ніж використання подружжям ОСОБА_1 в якості житла та для його обслуговування, не містять належних та допустимих доказів, отже в цій частині не спростовують висновків суду першої інстанції.

Аналогічно, доводи ОСОБА_3 у позовній заяві, що паєнагромадження в ЖБК «Водограй» було зроблено за рахунок продажу спільної сумісної квартири подружжя (а.с.150), не підтверджується доказами, які би містили вартість предмету угоди, та спростовується графіком внесення платежів, які не були зроблені одноразово.

Визначаючи час припинення фактичних шлюбних відносин та ведення спільного бюджету колегія суддів виходить з наступного.

В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.02.2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу (а.с.123), залишеного в цій частині рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 08.04.2015 року без змін (а.с.124-125), між сторонами фактично припинилися подружні стосунки та ведення спільного господарства на початку 2014 року. Мотивувальна частина рішення апеляційного суду хоча й містить встановлену обставину фактичного припинення шлюбних відносин в літку 2014 року, про те не містить в резолютивній частині рішення про скасування інших встановлених обставин районним судом, коли ця обставина й була предметом обґрунтування апеляційної скарги, отже не може братися до уваги. За початок 2014 року колегія приймає січень 2014 року, з якого вважає припиненим внесення коштів в інтересах подружжя, що отримало погодження сторін та представників.

Згідно п.23 Постанови ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб…» № 11 від 21.12.2007 року вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в листопаді сплачено вступний внесок відповідно до п.2.6 Положення ЖБК «Водограй» в сумі 10000грн. (а.с.30-31,219), що не включається у пай вартості житла. Далі, в листопаді 2013 року ОСОБА_3 з ОСОБА_1 було сплачено по 65000 грн., тобто 130000 грн. (а.с.206), а також в грудні під час ведення спільного господарства ОСОБА_1 було сплачено 128077 грн.(а.с.207). Таким чином, під час спільного ведення господарства подружжям було внесено у вартість паєнагромадження 258077 грн., що становить після округлення до цілого числа 36% від загальної вартості житла і розуміється сумісною власністю подружжя. З січня 2014 року, після припинення подружжям ведення спільного господарства, ОСОБА_1 було внесено решта (714200,73 грн. 258077 грн.) від вартості житла (а.с.95,208-214,216,218), а саме 456123,73 грн., що становить після округлення до цілого числа 64% і приймається особистою власністю ОСОБА_1

Таким чином, визначаючи право на пай подружжя в рівних частках суд першої інстанції припустився помилки у висновках, не врахував, що на момент припинення подружжям ведення спільного господарства пай не був виплачений, будівництво не було завершене, а подальше виконання обовязків згідно положення та рішення голови кооперативу ЖБК «Водограй» (а.с.30-31,33-34) виконував ОСОБА_1 особисто.

Шляхом поділу на ідеальні частки у паєнагромадженні ОСОБА_3 належить половина від 36%, тобто 18% у паї на квартиру, а ОСОБА_1 82%.

Крім того, задовольняючи грошову вимогу про компенсацію за депозитним вкладом №SAMDN0837 від 03.12.2013 року в ПАТ «КБ«ПриватБанк» в сумі 4975,50 доларів США, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків обставинам справи. Так, в матеріалах справи міститься повідомлення ПАТ «КБ«ПриватБанк» від 18.03.2015 року № 20.1.0.0.0/7-20150226/2531 (а.с.157), згідно якого предметом договору №SAMDN0837 від 24.09.2013 року з терміном дії до 03.12.2013 року було зарахування на депозит 81715,69 грн., а не в доларах США. Отже, висновок суду про стягнення з ОСОБА_1 доларів США в рахунок компенсації на користь ОСОБА_3 є незаконним, а стягнення компенсації в гривнях не підлягає до задоволення, оскільки термін дії закінчився під час спільного проживання подружжя, відомостей щодо його пролонгації не має, отже кошти були використані в інтересах сімї.

Про те, стягуючи грошову компенсацію за депозитним вкладом «Депозит без поповнень» №1726165 від 07.10.2013 року в ПАТ «КБ«Надра» в сумі 9750 грн. суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що згідно листа ПАТ «КБ«Надра» № 1-4-23987 від 02.09.2015 року (а.с.105) кошти в сумі 19500 грн. після закінчення 06.01.2014 року терміну дії вкладу були перераховані на картковий рахунок за іншим договором, отже були використані ОСОБА_1 після фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства, хоча на момент вкладення до установи банку відносилися до спільної власності подружжя.

Залишаючи в іншій частині рішення суду першої інстанції без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить з відомих на час ухвалення рішення даних щодо обсягу майна за умови відсутності надання відомостей з боку сторін про належність подружжю іншого майна на момент його поділу, з приводу якого між ними виникає спір, а також за відсутності заперечень з боку відповідача щодо визначення часток в рівних долях у випадках, що передбачені законом.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, крім іншого є: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2015 року в частині стягнення компенсації за депозитним вкладом підлягає скасуванню, а в частині поділу часток у паєнагромадженні будівельного кооперативу зміні з ухваленням нового в цій частині згідно вище викладених підстав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України розмір судових витрат, які підлягають відшкодуванню відповідачу (а.с.232,243: всього в сумі 3885.42грн.) за апеляційний розгляд, присуджуються з позивача пропорційно до задоволених в апеляційній скарзі вимог з урахування курсу НБУ на час ухвалення рішення. Так, судом першої інстанції задоволено вимог на суму 1510837,75 грн., а розмір задоволених вимог апеляційної скарги становить 26.44 % від вартості усього присудженого до поділу майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2015 року в частині стягнення компенсації за депозитним вкладом №SAMDN0837 від 03.12.2013 року в ПАТ «КБ«ПриватБанк» в сумі 4975,50 доларів США скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні цих вимог.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2015 року в частині виділення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/2 паю на кв.95 у ЖБК «Водограй» по вул. Воробкевича 31»Б» в м. Чернівці змінити, виділивши на кв.95 у ЖБК «Водограй» по вул. Воробкевича 31»Б» в м. Чернівці ОСОБА_3 18/100 паю вартістю 128556,13 грн., а ОСОБА_1 82/100 паю вартістю 585644,60 грн.

В решта частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1027 (одну тисячу двадцять сім) грн. 31 коп. в рахунок відшкодування судових витрат за апеляційний розгляд.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: