Кодимський районний суд Одеської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 503/1514/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Гури А.І.

при секретарі Поліковській О.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, 12 серпня 2015 року, звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті сина ОСОБА_5, померлого 11 грудня 2014 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, будучи підтримаю її представником (на підставі угоди), посилалась на те, що 11 грудня 2014 року помер її син ОСОБА_5. Вона, як матір померлого, є єдиним спадкоємцем за законом. До спадщини, що відкрилась ввійшли: житловий будинок №1-а по вулиці Кутузова в с. Федорівка, Кодимського району, Одесьокї області; земельна ділянка площею 1,52 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на адміністративні території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села та посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №049293, виданого Кодимською районною державної адміністрацією Одеської області на ім»я ОСОБА_5. Спадщину вона прийняла, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою. Під час оформлення спадщини з»ясувалось, що колишня дружина сина відповідач ОСОБА_3, не вчинила за життя сина юридично значущих дій щодо переоформлення на того ім»я житлового будинку в с. Федорівка, Кодимського району, Одеської області по вулиці Кутузова. Цей будинок був побудований відповідачем ОСОБА_3 та її сином ОСОБА_5, у 2003 році спільними зусиллями за спільні кошти та знаходився у спільній сумісні власності подружжя, незважаючи на те, що свідоцтво про право власності було видане на ім»я ОСОБА_6. У 2003 році шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 розірвано. Спільне майно подружжя поділило добровільно. ОСОБА_6 від своєї частки на домоволодіння відмовилась, отримавши грошову компенсацію в розмірі 12800 грн., склавши розписку від 21 березня 2008 року, де крім іншого, зазначила, що бере на себе зобов»язання переоформити на ОСОБА_5 весь житловий будинок. Однак, до дня смерті ОСОБА_5, цього не зробила. Вважає, що в силу наявної розписки ОСОБА_5 був власником цілого будинку і, саме на весь будинок №1-а по вулиці Кутузова в с. Федорівка відкрилась спадщина, на яку вона за законом має право. Оскільки цього не хоче визнавати відповідач ОСОБА_3, за вирішенням цього спору вона звернулась до суду. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадщину, яка відкрилась після смерті 11 грудня 2014 року ОСОБА_5 - житловий будинок №1-а по вулиці Кутузова в с. Федорівка, Кодимського району, Одесьокї області; земельна ділянка площею 1,52 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на адміністративні території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села та посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №049293, виданого Кодимською районною державної адміністрацією Одеської області на ім»я ОСОБА_5.

Представник відповідача Лисогріської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, будучи підтриманою представником (на підставі угоди), в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила наступне. Погоджуючись з вимогою позивача визнати право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, в той же час не згодна з вимогою про визнання за тою право власності на житловий будинок №1-а по вулиці Кутузова в с. Федорівка, з огляду на те, що добровільний поділ майна між нею і ОСОБА_5, а саме поділ житлового будинку як предмету спільної сумісної власності подружжя, не може вважатися таким, що відповідає закону з огляду на те, що нотаріально не посвідчений.

Свідок ОСОБА_7, в судовому засіданні пояснила, що працює секретарем Лисогірської сільської ради. Розписку ОСОБА_6 про отримання тою грошових коштів від ОСОБА_5 в сумі 12800 грн. за будинок №1-а по вулиці Кутузова в с. Федорівка, вона посвідчувала сама. Мова йшла про те, що вони добровільно поділили спільно нажите майно.

Свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 в судовому засіданні свідчили таке. Вони є сусідами ОСОБА_1 в с. Лисогірка. Вони позичали тій грошові кошти для сина, який повинен був розрахуватися за будинок з ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні свідчив, що ОСОБА_5 доводився рідним братом його дружини. Знає, що після розірвання шлюбу між смолієжвським В.М. і ОСОБА_3 у 2006 році майно, що спільно нажите ті поділили добровільно.

Згідно свідоцтва про народження серії ІV-ЖД №287302, виданого 19 листопада 1985 року Кодимським райвідділом ЗАГС, матір»ю народженого 16 червня 1969 року ОСОБА_5 є ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №397196, виданого 12 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 помер 11 грудня 2014 року.

Згідно свідоцтва на право власності на житловий будинок в с. Федорівка по вулиці Кутузова, виданого на підставі рішення виконкому лисогірської сільської ради №41 від 15 січня 2003 року, власником будинку є ОСОБА_6.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖД №016551, виданого 22 березня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одесьокї області, шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 розірвано 22 березня 2006 року.

Згідно розписки від 21 березня 2008 року, ОСОБА_3 отримала грошові кошти в розмірі 12800 грн. від свого колишнього чоловіка ОСОБА_5 за житловий будинок по вулиці Кутузова,1-а в с. Федорівці, Кодимського району Одеської області і автомобіль марки ВАЗ-2106. Зобов»язується переоформити на ОСОБА_5 житловий будинок.

Згідно державного акту на право власності на землю серії ІV-ОД №049293, виданого 20 лютого 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією, ОСОБА_5 віталій Миколайович є власником земельної ділянки площею 1,52 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вислухавши вимоги позивача та її представника, пояснення відповідача ОСОБА_3 та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом установлено наступне.

ОСОБА_5 і ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу ними був придбаний (збудований) житловий будинок №1-а по вулиці Кутузова в с. Федорівка, Кодимського району Одеської області. 22 березня 2006 року шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 розірвано. У 2008 році спільно нажите майно житловий будинок та автомобіль марки ВАЗ-2106 ними добровільно поділене.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Згідно частини 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як з»ясовано в судовому засіданні, договір поділу житлового будинку №1-а по вулиці Кутузова в с. Федорівка Кодимського району Одеської області нотаріально не посвідчувався Тобто вимоги Закону не були додержані.

В цьому випадку Закон (частина 1 статті 220 ЦК України) передбачає, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відтак, суд констатує, що житловий будинок №1-а по вулиці Кутузова в с. Федорівка, Кодимського району Одеської області є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя з рівністю часток ОСОБА_5 і ОСОБА_3.

11 грудня 2014 року ОСОБА_5 помер (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №397196).

Як убачається з дослідженого судом свідоцтва про народження серії ІV-ЖД №287302, матір»ю померлого ОСОБА_5 є ОСОБА_1.

До спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 ввійшли ? частина житлового будинку з надвірними спорудами №1-а по вулиці Кутузова, в с. Федорівка, Кодимського району Одеської області і земельна ділянка площею 1,52 га вартістю 39669,87 грн., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Лисогірської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №049293, виданого Кодимською райдержадміністрацією 20 лютого 2004 року на ім»я померлого.

Частиною першою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, набувши тим самим право власності на спадкове майно: ? частину житлового будинку з надвірними спорудами №1-а по вулиці Кутузова в с. Федорівка, Кодимського району Одеської області, вартістю 30406 грн.; земельну ділянку площею 1,52 га вартістю 39669,87 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Лисогірської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №049293, виданого Кодимською райдержадміністрацією 20 лютого 2004 року на ім»я померлого 11 грудня 2014 року ОСОБА_5.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1261 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України, керуючись ст.ст.10,60, 174, 213,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами №1-а по вулиці Кутузова в с. Федорівка, Кодимського району Одеської області, вартістю 30406 грн.; земельну ділянку площею 1,52 га вартістю 39669,87 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Лисогірської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №049293, виданого Кодимською райдержадміністрацією 20 лютого 2004 року на ім»я померлого 11 грудня 2014 року ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І.ГУРА