Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/670/16-ц

Провадження №2/377/340/16

26 жовтня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла А.С., при секретарі Маряхіній І.В., за відсутності сторін чи їх представників, розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

12 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з названим позовом до відповідача з вимогою стягнути заборгованість у розмірі 21228,30 грн. за кредитним договором б/н від 29.10.2012 р., яка складається з наступного: 1555,26 грн. - заборгованість за кредитом; 15085,98 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за комісією та пенею, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. (фіксована частина); 987,06 грн. (процентна складова).

Позов мотивував тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримала кредит на суму 4000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до умов п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р. та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України щодо договорів приєднання, умови яких встановлені однією стороною у формулярах або інших стандартних формах, а друга сторона не може запропонувати свої умови. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правила надання банківських послуг, отримання якої є обов'язком позичальника відповідно до п. 1.1.2.3. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином відповідач свої зобов'язання за договором не виконав. У зв'язку з цим відповідач станом на 31.08.2016 р. має заборгованість на зазначену суму.

У судове засідання представник позивача не з'явився за наявності клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Двічі надіслані на адресу зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання відповідача судові повістки підприємством поштового зв'язку повернуті до суду з відмітками про не запит, що може свідчити про відсутність відповідача за цим місцем проживання.

У такому випадку за правилами ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений належним чином.

Беручи до уваги наявність умов, передбачених ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим і необхідним ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами згідно правил ст. 197 ЦПК України не здійснювалось.

Перевіривши наявні докази, встановивши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 29.10.2012 р. ОСОБА_1 (Клієнт) оформила у відділенні ПАТ КБ ПриватБанк заяву-анкету про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку у виді заповненого формуляра, де зазначила свої персональні дані і виявила бажання оформити на своє ім'я «Зарплатний пакет». Підтвердила ознайомлення і свою згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому виді. Згодна з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (частина 1). Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2).

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2).

Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина 1).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3).

Згідно абзацу першого частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Одним з наслідків порушення договору позичальником, який передбачений частиною 2 статті 1050 ЦК України, є право позикодавця у разі прострочення повернення чергової частини позики вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Також згідно п. 2.1.1.4.6 Умов і Правил надання банківських послуг у разі порушення Клієнтом зобов'язань з погашення заборгованості перед Банком протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень - змінити умови кредиту, встановивши термін повернення кредиту дев'яносто першого дня з моменту порушення зобов'язань Клієнта з погашення кредиту і вимагати від Клієнта повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків за його використання, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі. При цьому згідно ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не настав, вважається, що термін наступив в 91-й день з моменту настання порушення зобов'язань Клієнта з погашення заборгованості по кредиту. На цю дату Клієнт зобов'язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його використання, в повному обсязі виконати інші зобов'язання за договором.

Як видно з наданого позивачем Розрахунку заборгованості за договором б/н від 29.10.2012 р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1, станом на 31.08.2016 р., зобов'язання за кредитним договором відповідачем виконувались неналежно, останній платіж позичальником зроблено у грудні 2013 року, наслідком чого є заборгованість за кредитом - 1555,26 грн.; заборгованість за процентами - 15085,98 грн.; в т.ч. несплачені проценти на поточну заборгованість - 76,57 грн.; несплачені проценти на прострочену заборгованість - 15009,41 грн.; комісія, в т.ч. нарахована комісія - 3100,00 грн., що разом становить загальну суму 19741,24 грн..

Відповідно до частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд вважає доведеними позивачем обставини, які свідчать про виникнення у відповідача зобов'язання за укладеним договором про надання банківських послуг б/н від 29.10.2012 р. та їх неналежне виконання, наслідком чого є наявність зазначеної заборгованості на загальну суму 19741,24 грн.. В цій частині позов необхідно визнати обґрунтованим і задовольнити.

В частині нарахованих позивачем судових штрафів на загальну суму 1487,06 грн. позов не грунтується на положеннях закону і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Як видно з наданого розрахунку заборгованості, позивачем щомісячно в період прострочення платежів нараховано пеню за ставкою 2,00 (графа 8) фіксованими сумами, кратними 50 грн., відображеними у графі 13 «Сума комісії та пені» (без їх розмежування), на загальну суму наростаючим підсумком 3100,00 грн., відображеною у графі 14 «Сума комісії та пені наростаючим підсумком» (без розмежування комісії та пені), які відповідають критеріям пені, зазначеним у довідці про умови кредитування і входять до складу загальної заборгованості за наданим кредитом, крім судових штрафів. Тим самим позивачем реалізоване право на неустойку за порушення зобов'язань за укладеним договором відповідно до його умов та статей 549-551 ЦК України.

Водночас зазначені нарахування не є комісією, як зазначено у графах 13 і 14 розрахунку заборгованості (без відмежування від пені), оскільки не відповідають критеріям комісії, зазначеним у довідці про умови кредитування.

Тому суд виходить з того, що зазначена у розрахунку заборгованості сума 3100,00 є не комісією, а лише пенею, тобто різновидом неустойки згідно визначення у статті 549 ЦК України.

Разом з тим, як зазначено у позовній заяві, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Штраф зараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в першу чергу.

Крім того, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» передбачено штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Таким чином, базою нарахування процентної складової цих штрафів є загальна сума заборгованості, включаючи нараховану пеню.

Розрахунку суми штрафів (чи одного з них) у загальному розрахунку заборгованості за кредитом, наданим суду, не наведено.

Виходячи з цього, нарахування штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 987,06 грн. - штраф (процентна складова), є подвійною відповідальністю за порушення зобов'язань і суперечить ст. 61 Конституції України.

За правилом ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача по оплаті судового збору на суму 1378 грн. необхідно стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволеного позову, виходячи з наступного розрахунку.

19741,24 х 100:21228,30=93,00 (відсоток розміру задоволеного позову);

1378х93,00:100=1281,54 (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову).

Керуючись ст. 3, 4, 15, 109, 119, 120, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість на суму 19741 гривня 24 копійки за кредитним договором б/н від 29.10.2012 р., яка складається із заборгованості: по кредиту - 1555,26 грн.; по процентах за користування кредитом - 15085,98 грн.; по нарахованій пені - 3100,00 грн..

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору на суму 1281 гривня 54 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня одержання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено на загальних підставах до апеляційного суду Київської області. Апеляційна скарга позивачем може бути подана протягом десяти днів з дня одержання його копії, а відповідачем - у той же строк з дня постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційні скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.С.Орел