У х в а л а

іменем україни

28 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, Медвеже-Вушківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, Медвеже-Вушківського сільського комунального підприємства «Крон», треті особи: виконавчий комітет Медвеже-Вушківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, державне підприємство «Дослідне господарство Подільської дослідної станції садівництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України», про визнання права користування жилим приміщенням, вселення та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні житлом, зобов'язання укласти договір житлового найму, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 1 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 7 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, звернулася до суду із вищезазначеним позовом, у якому, уточнивши позовні вимоги, просила визнати за нею та її донькою право користування квартирою АДРЕСА_1, вселити їх у вказану квартиру та зобов'язати Медвеже-Вушківську сільську раду та Ведмеже-Вушківське комунальне сільське підприємство «Крон» укласти окремо з нею договір найму житлового приміщення на кімнату № 2 площею 25,1 кв. м та окремо з ОСОБА_3 на кімнату № 3 площею 11,9 кв. м договори найму житлового приміщення, залишивши підсобні приміщення у спільному користуванні, включаючи частину сараю літ. «В», площею 38,06 кв. м.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 1 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 та її донькою право користування квартирою АДРЕСА_1, як за особами, які були включені до ордеру від 23 грудня 2005 року № 15 на право зайняття житлового приміщення, виданого виконавчим комітетом Медвеже-Вушківської сільської ради Вінницького району Вінницької області за № 76 від 20 грудня 2005 року.

Вселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язано Медвеже-Вушківську сільську раду Вінницького району Вінницької області в особі Медвеже-Вушківського сільського комунального підприємства «Крон» укласти з ОСОБА_1 договір найму житлового приміщення на житлову кімнату № 2 площею 25,1 кв. м, що розташована у квартирі АДРЕСА_1, включивши до складу її сім'ї неповнолітню доньку, ОСОБА_2, та залишивши у спільному користуванні наймачів квартири кухню № 4 - 9,7 кв. м, санвузол № 5 - 5,4 кв. м та коридор

№ 1 - 6,6 кв. м.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 7 липня 2015 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 1 квітня 2015 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, як за особами, що були включені до ордеру на жиле приміщення № 15 від 23 грудня 2005 року.

Вселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 1 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 7 липня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Судами встановлено, що позивач та її донька, ОСОБА_2, мають право користування спірною квартирою на відповідній правовій підставі - на підставі ордера на житлове приміщення № 15 площею 58,2 кв. м, що складається з двох кімнат у квартирі АДРЕСА_1, виданого 23 грудня 2005 року виконавчим комітетом Медвеже-Вушківської сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_3 на сім'ю із трьох чоловік: він, ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_4 - дочка (т. 1 а.с. 4).

Частиною 4 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений У праві користування житловим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 47 Конституції України закріплений принцип непорушності конституційного права на житло, зокрема ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Судами також встановлено та підтверджується поясненнями

ОСОБА_1 й матеріалами справи, зокрема, заявою ОСОБА_1 від

3 грудня 2012 року, висновком службової перевірки від 4 грудня 2012 року, протоколом усної заяви про злочин від 19 березня 2012 року та постановою ДІМ Вінницького РВУ МВС України у Вінницькій області від 22 березня 2012 року

(т. 1 а.с. 142-143, 149, 150), що восени 2011 року позивач змушена була залишити спірну квартиру, так як її колишній чоловік виставив її речі і не допускав її до квартири.

Отже, у користуванні квартирою ОСОБА_1 та неповнолітня ОСОБА_2 були обмежені безпідставно, без відповідного на те рішення суду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги частково, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку по те, що суд першої інстанції, у спосіб, визначений законом, захистив порушене право позивачів та визнав за ними право користування квартирою, на яку був виданий ордер і в яку позивачі вселились будучи членами сім'ї наймача.

Також правильним є висновок апеляційного суду про те, що позивачем не було надано доказів про здійснення реконструкції у квартирі № 3, внаслідок якої площа квартири збільшилась, а також доказів зміни нумерації квартири з № 3 на

№ 4, а тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання сільської ради укласти з нею договір найму житлового приміщення на житлову кімнату № 2 площею 25,1 кв. м, що розташована у квартирі АДРЕСА_1, є безпідставними та такими, що ґрунтуються на припущеннях, а відтак - задоволенню не підлягають.

Правильно апеляційним судом не взято до уваги доводи ОСОБА_3 про те, що позивач з 2009 року спірним житловим приміщенням не користується з власних міркувань без поважних на те причин, а отже є такою, що втратила право користування жилим приміщенням відповідно до норм ст. 72 ЖК України, оскільки визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, можливо тільки в судовому порядку, а відомостей про існування такого судового рішення ОСОБА_3 не надав та з відповідним зустрічним позовом до суду не звертався.

Такі висновки апеляційного суду відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 7 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
О.І. Євтушенко О.М. Ситнік