Провадження № 2/752/1757/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.03.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шумко А.В.

при секретарі Бродюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

позивач в червні 2015р. звернувся в Голосіївський районний суд м.Києва з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Зазначав, що з 05.11.1982 року перебуває з відповідачкою в шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києва, актовий запис №1791, неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Приблизно з березня 2009 року шлюбні відносини між подружжям припинені, також припинено ведення спільного господарства. З цього часу він та відповідачка проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї стало втрата кохання, взаємоповаги, взаєморозуміння між подружжям, без яких не можливі шлюбні відносини та нормальне існування сім»ї. У зв»язку з цим ними припинені усі духовні і фізичні зв»язки. Ці обставини призвели до розпаду сім»ї і неможливості її збереження. Примирення та збереження сім»ї з відповідачкою неможливе. Отже, подальше сімейне життя та подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідачка не погоджується розірвати шлюб в порядку ст.106 СК України, тому він вимушений звернутися до суду з позовом. Просив розірвати шлюб з відповідачкою, витрати по сплаті судового збору покласти на нього.

В судовому засіданні позивач позов підтримав. Пояснив, що він та відповідачка близько 10 років - з 2005-2006 р.р. не підтримують шлюбних стосунків, які були припинені внаслідок поступової втрату поваги та кохання один до одного. З березня 2009 року вони припинили ведення спільного господарства, а приблизно у 2011 році він пішов проживати за іншою адресою. Від шлюбу є двоє повнолітніх дітей - син і донька, молодша дитина - ІНФОРМАЦІЯ_1. Вважає, що наразі неможливо зберегти сім»ю, перебування у шлюбі суперечить його інтересам, оскільки бажає жити у нормальному шлюбі, коли подружжя живе спільним життям, а у стосунках, що склалися між ним та відповідачкою це неможливо, оскільки, кожен з них багато років живе власним життям. Вважає, що подана відповідачкою до суду заява про надання строку для примирення є її намаганням та способом тиску на нього у вирішенні питання щодо поділу майна і не має під собою реального підґрунтя та наміру збереження сім»ї, оскільки з часу подання ним позовної заяви у червні 2015 року відповідачка не вжила жодної спроби спілкування з ним телефоном або зустрітися особисто, навпаки, уникає усілякого з ним спілкування, а приблизно у вересні минулого року подала в суд позов про поділ майна, в судові засідання особисто з»являтися не бажає, у судове засідання направляє свого адвоката. Тому, а також з огляду на те, що з часу звернення його до суду вже пройшло понад шість місяців - строк що перевищує встановлений законодавством максимально можливий, що може бути наданий судом для примирення подружжя, вважає недоцільним надання такого строку. Просить шлюб розірвати, не стягувати на його користь з відповідачки сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з'явилися повторно. Про час і місце судового розгляду справи відповідачка повідомлена судом за адресою її місця проживання та реєстрації. Подала 14.08.2015р. до суду заяву про надання строку для примирення подружжя, за змістом якої заперечує проти розірвання шлюбу, посилаючись на існування реальної можливості збереження сім»ї та шлюбу шляхом надання достатнього часу для примирення подружжя. Крім того, зазначала про необхідність поділу значної кількості рухомого та нерухомого майна, придбаного в шлюбі, визначення режиму користування цим майном. У зв»язку з повторною неявкою відповідачки та її представника, суд, з урахуванням думки позивача, вважає можливим розглянути справу при даній явці.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України, сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Згідно ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.112 СК України, суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У судовому засіданні встановлено, що сторони з 05.11.1982 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києва, актовий запис №1791.

Неповнолітніх дітей від шлюбу подружжя не має.

Приблизно упродовж 10 років - з 2005-2006 років - подружжя не підтримує шлюбних стосунків, з березня 2009 року сторони не ведуть спільного господарства, приблизно з 2011 року проживають окремо один від одного, за різними адресами. Причиною розпаду сім'ї є поступова втрата подружжям поваги та кохання один до одного. Значені обставини призвели до фактичного розпаду сім»ї. Згідно пояснень позивача, взаємовідносини, що склалися між сторонами протягом останніх років, не відповідають його уявленням про нормальну сім»ю, тому подальше перебування в шлюбі з відповідачкою суперечить його інтересам. Позивач заперечує проти надання сторонам строку для примирення, наполягає на розірванні шлюбу.

З урахуванням зазначених обставин, а також з огляду на те, що з часу звернення позивачем до суду з позовом про розірвання шлюбу, відкриттям судом провадження в даній справі та надіслання відповідачкою до суду заяви про надання часу для примирення подружжя, минуло понад шість місяців - строк що перевищує встановлений законодавством максимально можливий, що може бути наданий судом для примирення подружжя, протягом зазначеного періоду сторонами не вживалися дії щодо налагодження та покращення шлюбних та сімейних стосунків, суд вважає недоцільним надання подружжю строку для примирення та приходить до висновку, що шлюб сторін фактично не існує, збереження сім?ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу та задоволення позову.

Позивач просить не стягувати з відповідачки сплачений ним при зверненні з даним позовом до суду судовий збір.

На підставі наведеного, ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112, 114 СК України, керуючись ст.ст. 208, 209, 213-215, 223, 294, 296 ЦПК України,

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 05.11.1982р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1791 - розірвати.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.В. Шумко