Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Трегубенко Л. О. ,

при секретарі - Лемішко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Київської міської ради - Київської міської державної адміністрації про визнання права власності на1/2 частину квартиру, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, виконавчого комітету Київської міської ради - Київської міської державної адміністрації про визнання права власності на 1/2 частину квартиру.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 02.04.1985 стала членом ЖБК «Кристал-13» та на підставі ордера № 049912 серія Ж, виданого 29.04.1985 Київською міською радою народних депутатів, ОСОБА_2 на сім'ю з 4 осіб отримала кооперативну квартиру АДРЕСА_1

На момент отримання квартири та внесення суми пайового внеску, ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з позивачем ОСОБА_1. При цьому суму пайового внеску за квартиру було сплачено в повному обсязі 24.01.1992.

Шлюб між сторонами було розірвано 01.06.1995 р. Проте, 18.02.2009 Головне управління житлового забезпечення Київської міської ради видало Свідоцтво про право власності Серія НОМЕР_1 на спірну квартиру ОСОБА_2, а Київським міським бюро технічної інвентаризації 28.01.2009 видало технічний паспорт, реєстровий номер 968, інвентаризаційна справа 3914 на ОСОБА_2

Посилаючись на те, що пайовий внесок було сплачено подружжям разом, а тому квартира є спільною власністю подружжя, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд в порядку поділу майна подружжя визнати за ним частку у розмірі 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та визнати свідоцтво про право власності Серія НОМЕР_1 на спірну квартиру частково недійсним.

У судове засідання сторони не з'явились, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, просила ухвалити відповідне рішення.

Представник відповідача Київської міської державної адміністрації у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника, просив у позовних вимогах до Київської міської державної адміністрації відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу передбачено положеннями ст. 16 ЦК України.

Частиною 2 цієї статті визначені способи захисту судом цивільних прав та інтересів, а також передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд установив, що з 15.11.1975 сторони перебували у шлюбі, оформленому реєстрацією Красилівським в/ЗАГС ( а. с. 9).

Під час перебування сторін у шлюбі, а саме 2 квітня 1985 року рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів відповідачку ОСОБА_2 було прийнято у члени кооперативу ЖБК «Кристал-13».

На підставі даного рішення, 29 квітня 1985 року виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів на ім'я ОСОБА_2 було видано ордер №049912 серія Ж, згідно якого їй на сім'ю з 4 осіб було надана у користування кооперативна квартира АДРЕСА_1

Згідно довідки ЖБК «Кристал-13» сума пайового внеску за квартиру сплачена 24.01.1992 в повному обсязі членом кооперативу ОСОБА_2 (а.с.4).

01.06.1995 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_2

18.02.2009 Головне управління житлового забезпечення Київської міської ради видало Свідоцтво про право власності Серія НОМЕР_1 на спірну квартиру ОСОБА_2 (а.с.5).

Посилаючись на те, що передача у власність спірної квартири лише одному з подружжя ОСОБА_2 порушує права позивача, останній звернувся до суду з даним позовом та його права підлягають захисту даним судовим рішенням.

Так, відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на момент повної оплати паю за квартиру, член житлово-будівельного, дачного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває права власності на це майно.

Відповідно до ст. 22 КпШС України, який діяв на момент внесення коштів, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Таким чином, перебуваючи у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 та сплачуючи пайові внески, позивач ОСОБА_1 набув рівних прав з дружиною на квартиру як на спільне майно подружжя.

Попри це, право власності на спірну квартиру було зареєстроване за ОСОБА_2, яка звернулася до Київської міської державної адміністрації за відповідним Свідоцтвом про право власності одноособово.

Набуття права власності на спірну квартиру з моменту повної сплати пайового внеску за неї, дає підстави ОСОБА_1 вимагати її поділу як спільного майна подружжя.

Так, Пленум Верховного Суду України у п. п. 22, 23 постанови від 21.12.2007, № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири тощо.

Відповідно ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідач не заперечує, що спірна квартира, оформлена на її ім'я, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню частково шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_2, житловою площею 40,96 кв. м, загальною площею 69,90 кв. м.

Попри це, вимоги позивача про визнання недійсним Свідоцтва про право власності на спірну квартиру задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не наведено суду жодного доказу на підтвердження порушення процедури видачі такого свідоцтва відповідачем Київською міською державною адміністрацією.

Так, Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.10.2009 р. № 1227 було затверджено Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна в м. Києві», відповідно до якого Головне управління житлового забезпечення є органом, уповноваженим здійснювати оформлення права власності та видавати свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна, перелік яких міститься в п.5.1. Положення, зокрема, відповідно до підпункту 5.1.4. пункту 5.1. - на квартири, за які члени житлових, житлово-будівельних кооперативів чи товариств повністю внесли пайові внески.

За таких обставин, ОСОБА_1 потрібно відмовити у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним Свідоцтва про право власності на спірну квартиру.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача, ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 сплачений ним при подачі позову судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп..

На підставі наведеного, ст. 22 КпШС, ст. ст. 69, 70 СК, керуючись ст. ст. 10, 11, 58-60, 64, 174, 179, 208, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків надати неможливо) право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_3, житловою площею 40,96 кв. м, загальною площею 69,90 кв..

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків надати неможливо) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків надати неможливо) витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд міста в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. О. Трегубенко