АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Великохацька В.В.
№ 22-ц/796/542/2016 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар: Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення від права на спадкування, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення від права на спадкування, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким усунути ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від права спадкування майна ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений 03 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, посвідчений 26 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11; визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом, на квартиру АДРЕСА_1 квартиру АДРЕСА_2 квартиру АДРЕСА_3; гаражний бокс НОМЕР_1 по АДРЕСА_4, автомобіль марки «Volkswagen» модель «Раssat» 1991 р.в., державний номер НОМЕР_2. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції позбавив позивача можливості доведення своїх вимог та усунувся від повного та всебічного з'ясування обставин справи, зокрема, відмовив у задоволенні його клопотання про виклик свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 Вказані свідки могли підтвердити той факт, що ОСОБА_9 за життя мала наміри заповісти частину майна позивачу.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представники відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, а також відповідач ОСОБА_7 просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання відповідач ОСОБА_6 не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Суд апеляційної інстанції задовольнив клопотання представника ОСОБА_2 про допит свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, оскільки в ході розгляду справи судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про допит вказаних свідків.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, допитавши свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 1998 року по червень 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_9 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу (а. с. 9-12, т. 1).

У 2008 році ОСОБА_9 захворіла на онкологічну хворобу. З 28 травня 2008 року по 18 червня 2008 року вона проходила лікування у Державній установі «Національний Інститут раку».

21 червня 2008 року ОСОБА_9 було складено заповіт, відповідно до якого вона заповіла все належне їй на праві власності майно племінникам ОСОБА_3, ОСОБА_4, сестрі ОСОБА_5 та матері ОСОБА_8 в рівних долях кожному. Даний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Король А.В. і зареєстрований у реєстрі за №131 (а. с. 16-17, т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим 24 червня 2008 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а. с. 15, т. 1).

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийняли спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9, та отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину.

До складу спадщини ОСОБА_9 увійшло наступне майно: квартира АДРЕСА_1 квартира АДРЕСА_2 квартира АДРЕСА_3 гаражний бокс НОМЕР_1 на АДРЕСА_4, автомобіль марки «Volkswagen» модель «Раssat» 1991 р.в., державний номер НОМЕР_2 (а. с. 18-20,79-81, т. 1).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 грудня 2011 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, третя особа: ГУЮ в м. Києві, про визнання заповіту недійсним. Даним рішенням встановлено, що ОСОБА_9 свідомо склала заповіт від 21 червня 2008 року, на момент складання заповіту усвідомлювала значення своїх дій та могла ними керувати (а. с. 94-95, .т 1). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 квітня 2013 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, третя особа: ГУЮ в м. Києві, про визнання заповіту недійсним. Вказаним рішенням встановлено, що заповіт від 21 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Король А.В., підписаний самою ОСОБА_9 (а. с. 98-102, т. 1).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину спільного майна у зв'язку з недоведеністю участі позивача у придбанні спірного майна (а. с.111-114, т. 1).

26 січня 2015 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (продавці) та ОСОБА_6 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хрипун О.В., відповідно до якого ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_16 купив квартиру АДРЕСА_2 (а. с. 229-230, т. 1).

03 лютого 2015 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (продавці) та ОСОБА_7 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Н.В., відповідно до якого ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_7 купив квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 233, т. 1).

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Посилається на те, що у період перебування ОСОБА_9 у лікарні до неї приїхали її мати ОСОБА_8, сестра ОСОБА_5 та племінники ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які почали проживати у квартирі АДРЕСА_3 У лікарні ОСОБА_9 казала, що має намір заповісти належне їй майно йому, свої матері ОСОБА_8 і сестрі ОСОБА_5 Після виписки з лікарні ОСОБА_9 зателефонувала йому, просила приїхати та повідомила, що племінники викликали нотаріуса. Проте до квартири ОСОБА_9 відповідачі його не впустили, а після смерті ОСОБА_9 він дізнався, що остання заповіла все своє майно ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Посилаючись на те, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 умисно перешкоджали ОСОБА_9 скласти заповіт на його ім'я, чим сприяли виникненню у них самих права на спадкування та/або збільшення їх частки у спадщині, просив усунути ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від права спадкування майна ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 посвідчений 03 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Н.В.; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 посвідчений 26 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хрипун О.В.; визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом, на: квартиру АДРЕСА_1 квартиру АДРЕСА_2 квартиру АДРЕСА_3 гаражний бокс НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 автомобіль марки «Volkswagen» модель «Раssat» 1991 р.в., державний номер НОМЕР_2.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, допитавши свідків, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Стаття 1224 ЦК встановлює юридичні факти, за яких можливі спадкоємці усуваються від права на спадкування, тобто позбавляються такого права.

Згідно з ч. 2 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Допитані судом апеляційної інстанції свідки ОСОБА_13, ОСОБА_17, ОСОБА_14 показали, що в травні-червні 2008 року відвідували ОСОБА_9 у лікарні. Свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_17 показали, що ОСОБА_9 казала, що її подруга радила скласти заповіт на матір, сестру і ОСОБА_2 Свідок ОСОБА_14 показав, що ОСОБА_9 міркувала щодо складання заповіту. Свідки ОСОБА_13, ОСОБА_17. ОСОБА_14 показали, що ОСОБА_9 не бажала заповідати своє майно племіннику.

Відповідно ч. 2 ст. 1224 ЦК України підставою для усунення осіб від спадкування є вчинення ними перешкод спадкодавцеві скласти заповіт. Про обставини складання заповіту ОСОБА_9 свідкам ОСОБА_13, ОСОБА_17, ОСОБА_14 нічого не відомо. Покази даних свідків про наміри ОСОБА_9 заповісти частину свого майна ОСОБА_2 не є доводять передбачених ч.2 ст. 1224 ЦК України підстав усунення відповідачів від спадкування.

ОСОБА_2 не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів тому, що ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 умисно перешкоджали ОСОБА_9 скласти заповіт на його ім'я та змусили останню скласти заповіт на себе, чим він був позбавлений права на спадкування.

Також суд першої інстанції дав належну оцінку тому, що раніше ОСОБА_2 оспорював складений ОСОБА_9 заповіт з тих підстав, що вона не усвідомлювала значення своїх дій на момент його підписання та не могла керувати ними. Також ОСОБА_2 оспорював заповіт ОСОБА_9 із посиланням на те, що остання його не підписувала.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про усунення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від права спадкування майна ОСОБА_9, а також для задоволення вимог про визнання недійсним укладеного між ОСОБА_3, ОСОБА_4. ОСОБА_5, ОСОБА_18 і ОСОБА_6 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого 03 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Н.В.; визнання недійсним укладеного між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, посвідченого 26 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хрипун О.В.; визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно ОСОБА_9.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, відхилити, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді