Дата документу 17.02.2016
Справа № 501/311/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

при секретарі Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Іллічівська Одеської області подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, у звязку з тим, що у відділі ДВС на примусовому виконанні перебувають вимоги про сплату недоїмки №Ф-139 від 20.02.2013 р., №Ф-362 від 07.05.2013 р., №Ф-382 від 12.03.2012 р., №Ф-96У від 18.03.2015 р., №Ф-96У від 24.10.2014 р., №Ф-96У від 27.11.2014 р., що видані ДПІ у м.Іллічівську та УПФУ у м.Іллічівську про стягнення з ОСОБА_2 недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у загальному розмірі 12584,27 грн. А також виконавчий лист №815/1285/14, що виданий Одеським окружним адміністративним судом 08.04.2014 про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 392,26 грн., а також судові накази №501/907/15-ц від 05.03.2015 р. та №501/3502/15-ц від 06.08.2015 р., що видані Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в загальному розмірі 5231,01 грн. Державний виконавець стверджує, що боржник добровільно не виконує покладені на нього зобовязання, борг не сплачує, тим самим ухиляється від виконання покладених зобовязань.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області просив розглянути подання без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що у відділі державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області на примусовому виконанні перебувають вимоги про сплату недоїмки №Ф-139 від 20.02.2013 р., №Ф-362 від 07.05.2013 р., №Ф-382 від 12.03.2012 р., №Ф-96У від 18.03.2015 р., №Ф-96У від 24.10.2014 р., №Ф-96У від 27.11.2014 р., що видані ДПІ у м.Іллічівську та УПФУ у м.Іллічівську про стягнення з ОСОБА_2 недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у загальному розмірі 12584,27 грн. А також виконавчий лист №815/1285/14, що виданий Одеським окружним адміністративним судом 08.04.2014 про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 392,26 грн., а також судові накази №501/907/15-ц від 05.03.2015 р. та №501/3502/15-ц від 06.08.2015 р., що видані Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в загальному розмірі 5231,01 грн.

Як стверджує державний виконавець, боржник ухиляється від виконання покладених на неї зобовязань, борг не сплачує.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо громадянин ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобовязань.

Отже Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязання, а за ухилення від їх виконання. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Відповідно до ч.ч.1,3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки, відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на державного виконавця покладається тягар доказування.

Державним виконавцем не надані суду докази стосовно того, що боржник ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання покладених на неї зобовязань, також не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за межі України тимчасово або на постійне місце проживання, не виконавши зобовязання.

Крім того, всупереч ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» до подання не додано доказів, що підтверджують факт надсилання документів виконавчого провадження на адресу боржника. Отже, суду не відомо чи отримував боржник постанову про відкриття виконавчого провадження, чи взагалі викликався він до відділу ДВС, чи обізнаний він щодо строків добровільного виконання вимог виконавчих документів, а також щодо дій, які проводилися по виконанню вказаних документів.

Відповідно до ч.ч.1,3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки, відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на державного виконавця покладається тягар доказування.

Виходячи з положень ст.33 Конституції України, ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що обставини, на які посилається державний виконавець не є достатніми для обмеження конституційного права боржника ОСОБА_2

Враховуючи викладене, суд вважає, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 задоволенню не підлягає як недоведене, передчасне та необґрунтоване.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.ст.209-210, 377-1 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п′яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя