"13" січня 2016 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді САВЛУК Т.В.
при секретарі Костів Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Український бізнес банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача ПАТ «Український бізнес банк» - Герасимчук І.А. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подана заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки відповідач суд не повідомила, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористалась.
На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Згідно ч.1 ст.1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається в письмовій формі.
Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до положень частини першої статі 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Сторонами у зобов'язанні є боржник та кредитор. У зобов'язані на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. (ч.1 та ч.2 ст.510 Цивільного кодексу України)
В якості доказу наявності укладеного між сторонами кредитного договору, надання кредитних коштів та отримання відповідачем суми наданого кредиту та розміру сплачених відповідачем платежів, позивачем до позовної заяви надано виписку з розподільчого рахунку відповідача НОМЕР_1. (а.с. 10-12)
Крім того, як доказ умов надання кредиту, реквізитів договору, суми кредиту, процентної ставки, методу нарахуванням процентів позивачем надано роздруківку х автоматизованої банківської системи «SCROOGE-3». (а.с. 13)
Разом з тим, цивільні зобов'язання мають виконуватись у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, при цьому виходячи з положень ч.1 ст.510 Цивільного процесуального кодексу України, зобов'язання не створюють прав та обов'язків для осіб, які не є стороною зобов'язання.
В межах даного спору суд не вбачає підстав задоволення позовних вимог ПАТ «Український бізнес банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого він звернувся до суду, за відсутності доказів, на підтвердження заявлених позовних вимог, та застосування до відповідача ОСОБА_1 цивільно-правової відповідальності за неналежне виконання договірних зобов'язань, що слугує підставою для відмови у задоволенні позову.
Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.
За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до частини першої ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного Акціонерного Товариства «Український бізнес банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромє необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, відсутні підстави для розподілу судових витрат, враховуючи, що судом винесено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 509, 514, 526, 530, 611, 612, 615, 625, 626, 629, 1054, 1077, 1078, 1081, 1082 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 212, 213, 214, 215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Відмовити у задоволенні позову Публічного Акціонерного Товариства «Український бізнес банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.

С у д д я