Ухвала

іменем україни

08 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П.,Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ у натурі частки з майна, що знаходиться у спільній частковій власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 06 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог указувала на те, що їй належить 7/10 частин у нерухомому майні, що складається з будівлі установки гарячого водопостачання, загальною площею 947,8 м2 та земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначала, що з іншим співвласником - ОСОБА_5, виникають суперечки щодо порядку користування нерухомим майном, а тому просила припинити право спільної часткової власності на указане майно та виділити у власність належну їй частку.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на будівлю установки гарячого водопостачання, загальною площею 947,8 м2 та земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Здійснено розподіл в натурі указаного вище нерухомого майна між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до варіанту ІІІ висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 213/214/227/228/15-21 від 30 квітня 2015 року, проведеної Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 12 374 грн компенсації вартості частки майна.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 06 жовтня 2015 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2015 року скасовано.

Ухвалено у справі нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення апеляційного суду Вінницької області від 06 жовтня 2015 року, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2015 року залишити в силі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що рішення апеляційного суду Вінницької області від 06 жовтня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи у справі нове рішення про відмову в позові, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно виходив із того, що відповідно до п. п. 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси, натомість позивач не надала доказів можливості здійснення поділу в натурі нерухомого майна по запропонованих експертом варіантах, а саме: висновків органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій, тощо, про допустимість пов'язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань; даних про дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування приміщень.

Крім того, судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що після набуття сторонами права власності на спірну будівлю, ОСОБА_4 було здійснено її часткове перепланування та реконструкцію, тоді як об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти не є об'єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 06 жовтня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
О.В. Закропивний
С.Ф. Хопта