Справа № 348/1784/15-ц
Провадження № 22-ц/779/348/2016
Головуючий у 1 інстанції Безбородько В.А. В. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої: Василишин Л.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ПАТ «Укрсоцбанк» на ухвалу Надвірнянського районного суду від 22 грудня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 22 грудня 2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без розгляду у звязку з передачею спору на розгляд третейського суду.

На дану ухвалу ПАТ «Укрсоцбанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону, неправильне застосування положень договору та законодавства України. Зокрема апелянт зазначив, що кредитний договір № 32522/340 укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 - 14.04.2008 року. На момент укладення договору, діяла стара редакція Закону України «Про третейські суди», тому у договір було включено п. 6.2 щодо третейської угоди між сторонами договору.

Однак, Законом України від 03.02.2011 року частину 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено положенням, згідно якого справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі і споживачів послуг банку, виключені з-під відомчості третейських судів.

Зважаючи на те, що спірний кредитний договір є споживчим, оскільки кредитні кошти надані позичальнику на поточні потреби, апелянт вважає, що даний спір повинен розглядатись у суді, тому підстав для залишення позову без розгляду у суду не було.

Апелянт просив скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримав, просив задоволити її в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з»явилися.

Вислухавши доповідача, пояснення сторони, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» без розгляду, суд першої інстанції застосував п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України та умови кредитного договору від 14.04.2008 року, якими передбачено, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони домовляються про розгляд спору третейським судом.

Разом з тим, при застосуванні наведеної норми, суд першої інстанції зробив передчасний висновок, не врахувавши вимог ряду норм матеріального права, що впливають на вирішення спірного питання.

Так, матеріалами справи встановлено, що у вересні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №325-22/340.

Даний договір був укладений між сторонами 14.04.2008 року і згідно з його умовами ОСОБА_2 отримав у банку кредит у розмірі 20 000 доларів США зі сплатою 14% річних та з цільовим призначенням: поточні потреби (п.п.1.1.1; 1.2).

Також пунктом 6.2 договору було встановлено, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст.5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем В.М. Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків. У випадку неможливості вирішення спору вказаним третейським суддею спір розглядається суддею Мороз О.А. або ОСОБА_3 у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутим вказаними суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків (а.с.5-9).

Згідно ст.5 Закону України «Про третейські суди» (в редакції закону на час укладення договору) юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді.

22.12.2015 року відповідач ОСОБА_2, звернувся до суду із клопотанням, у якому, посилаючись на положення п.6.2 кредитного договору та п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України, просив суд залишити позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» без розгляду, оскільки спір підлягає вирішенню постійно діючим Третейським судом при асоціації українських банків (а.с.50).

Задовольняючи клопотання ОСОБА_2 та залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції не взяв до уваги положення п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», за яким третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі №6-187цс15 від 18 листопада 2015 року, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Згідно ч.1ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Незалежно від предмета та підстав позову та не зважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Зважаючи на те, що в даному випадку, предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.04.2008 року, який за правовою природою є споживчим (на що вказує п.1.2 договору), такий не підлягає розгляду третейським судом. Тому підстави для залишення позову без розгляду відсутні.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 311, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» задоволити.

Ухвалу Надвірнянського районного суду від 22 грудня 2015 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуюча Василишин Л.В.

Судді: Мелінишин Г.П.

ОСОБА_4