справа №482/332/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Гажі О.П.

секретаря судового засідання Шведової Я.О.,

з участю скаржниці ОСОБА_1, представника субєкта оскарження ВДВС Новоодеського РУЮ ОСОБА_2, представника боржника ОСОБА_3 ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса, справу за скаргою ОСОБА_1 про оскарження постанови ВДВС про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

10.03.2016 року на розгляд Новоодеського районного суду надійшла вищевказана скарга від ОСОБА_1 про оскарження постанови ВДВС про закінчення виконавчого провадження від 26.01.2016 року, що виконувалося на підставі виконавчого листа №1419/2566/2012, виданого 23.09.2015 року Новоодеським районним судом Миколаївської області по справі №1419/2566/2012 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням та стягнення моральної шкоди.

В обгрунтування своєї скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що постанова державного виконавця ВДВС Новоодеського РУЮ від 26.01.2016 року про закінчення вищевказаного виконавчого провадження є незаконною, поскільки рішення суду, яке має зобовязаний характер, а саме: зобовязує відповідача ОСОБА_3 засипати вигрібну яму, не виконано і, що його виконання можливе без участі боржника самим державними виконавцем, просила суд визнати цю постанову ДВС неправомірною.

Скаржниця ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала свою скаргу і, посилаючись на викладені в ній обставини, просила суд її скаргу задовольнити.

Представник субєкта оскарження ВДВС Новоодеського РУЮ в судовому засіданні скаргу не визнала та, посилаючись на безпідставність цієї скарги, на законність винесеної державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження та на неможливість виконати судове рішення у відсутність боржника, просила суд відмовити в задоволені поданої скарги. Також представник субєкта оскарження, як на чергову підставу для відмови в задоволені цієї скарги ОСОБА_1 послалася на пропуск скаржницею передбаченого законом 10 денного строку для оскарження цієї постанови.

Представниця боржника по справі ОСОБА_3 в судовому засіданні, посилаючись на безпідставність поданої скарги, просила суд відмовити в задоволені цієї скарги.

Вислухавши пояснення сторін та представника боржника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні обставини цієї справи. суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Цей висновок суду ґрунтується на наступному:

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні обставин, що викладені у письмовій заяві стягувача ОСОБА_1, з доданих до скарги копій документів та з досліджених в суді обставин справи цивільного судочинства №1419/2566/2012 року, яка розглядалась судами за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням та стягнення моральної шкоди, рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 05.05.2014 року даний позов було задоволено частково.

Судом було зобовязано відповідача ОСОБА_3 засипати дві вигрібні ями, що розташовані на території домоволодіння №21 по вул. 50 років ВЛКСМ у м. Нова Одеса Миколаївської області. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3693 грн. матеріальної, 500 грн. моральної шкоди, 2937,60 грн. судових витрат за проведення експертизи, 154,82 грн. судового збору, а в задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 24.06.2014 року, рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 05.05.2014 року було змінено, а саме, зобовязано ОСОБА_3 засипати одну вигрібну яму, розташовану на території домоволодіння №21 по вул. 50 років ВЛКСМ у м. Нова Одеса Миколаївської області на відстані 12,9 м до воріт будинку №21 та 6,85 м до стіни будинку №19 по цій же вулиці.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3077,50 грн. на відшкодування майнової шкоди, 1468 грн. за проведення експертизи та 321,90 грн. витрат на сплату судового збору, а в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подала на нього касаційну скаргу.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.03.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено, а рішення апеляційного суду Миколаївської області від 24.06.2014 року залишено без змін.

03.12.2015 року стягувачка ОСОБА_1 звернулась до ВДВС Новоодеського РУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаних вище виконавчих листів.

Постановою державного виконавця ВДВС Новоодеського РУЮ ОСОБА_5 від 07.12.2015 року було відкрито виконавче провадження ВП №49548890 з примусового виконання виконавчого листа №1419/2566/2012, виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області 23.09.2015 року про зобовязання боржника ОСОБА_3 засипати вигрібну яму, розташовану на території домоволодіння №21 по вул. 50 років ВЛКСМ у м. Нова Одеса Миколаївської області на відстані 12,9 м до воріт будинку №21 та 6,85 м до стіни будинку №19 по цій же вулиці.

Цією ж постановою, державним виконавцем було запропоновано боржнику ОСОБА_3 самостійно виконати вищевказане судове рішення.

26.01.2016 року державний виконавець ВДВС Новоодеського РУЮ ОСОБА_5 винесла постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №1419/2566/2012, виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області 23.09.2015 року про зобовязання боржника ОСОБА_3 засипати вигрібну яму.

Як зазначено в цій постанові, підставами для прийняття державним виконавцем такого рішення було те, що виконати рішення суду без участі боржника не являється можливим.

Державним виконавцем на боржника ОСОБА_3 було повторно накладено штраф, у відповідності з вимогами ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» та було направлено подання правоохоронним органам для притягнення боржника ОСОБА_3 до передбаченої законом кримінальної відповідальності за невиконання судового рішення.

Не погоджуючись з прийнятим державним виконавцем рішенням, стягувачка ОСОБА_1 10.03.2016 року оскаржила постанову ВДВС Новоодеського РУЮ від 26.01.2016 року до суду.

В обгрунтування своєї скарги, ОСОБА_1 посилається на неправомірність цієї постанови ВДВС від 26.01.106 року, так як судове рішення не виконано і, що його виконання, на думку скаржниці, можливе без участі боржника самим державними виконавцем.

Дослідженні в судовому засідання фактичні обставини справи свідчать про те, що судове рішення, за яким було видано стягувачці виконавчий лист має зобовязальний характер, а саме, цим судовим рішенням було ОСОБА_3 зобовязано засипати одну вигрібну яму, розташовану на території домоволодіння №21 по вул. 50 років ВЛКСМ у м. Нова Одеса Миколаївської області на відстані 12,9 м до воріт будинку №21 та 6,85 м до стіни будинку №19 по цій же вулиці.

Відповідно до ч.3 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити дії або утриматися від їх вчинення, передбачено, що у разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до

відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову

про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

На виконання вимог цієї норми права, державний виконавець, після відкриття виконавчого провадження і не виконання боржником ОСОБА_3 в добровільному порядку судового рішення, постановою від 15.12.2015 року наклала на боржника ОСОБА_3 штраф у розмірі 170 гривень.

Згідно, акту складеного державним виконавцем від 23.12.2015 року вбачається, що боржник ОСОБА_3 за вказаним у виконавчому листі місцем не знаходиться.

В судовому засіданні встановлено, що боржник ОСОБА_3 являється інвалідом першої групи, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, а не в будинку №21 по вул. 50 років ВЛКСМ в м. Нова Одеса і за своїм станом здоровя особисто не може виконати судове рішення.

В будинку №21 по вул. 50 років ВЛКСМ в м. Нова Одеса проживає інша особа (колишня дружина боржника).

23.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника ОСОБА_3 за повторне невиконання судового рішення, штрафу в розмірі 340 гривень.

25.01.2016 року начальником ВДВС Новоодеського РУЮ було внесено подання до Новоодеського ВП Вознесенського ВГУНП України Миколаївській області про притягнення боржника ОСОБА_3 до передбаченої законом кримінальної відповідальності за невиконання судового рішення.

26.01.2016 року державним виконавцем ВДВС Новоодеського РУЮ було винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Таке рішення державного виконавця суд вважає обґрунтованим і законним.

Так, згідно п.11 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити дії або утриматися від їх вчинення, передбачено, що у разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до

відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову

про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Копія постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, як свідчить досліджена в судовому засіданні кореспонденція, була направлена стягувачці ОСОБА_1 02.02.16 року і одержана нею 08.02.2016 року.

В судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про те, що постанова державного виконавця від 26.01.2016 року про закінчення виконавчого провадження суперечить вимогам ст.ст.49, 75 Закону України «Про виконавче провадження» та «Інструкції з організації виконання рішень».

Тому, після досліджених в суді вищевикладених обставин справи, суд приходить до висновку, що державний виконавець, виносячи постанову від 26.01.2016 року про закінчення виконавчого провадження, після вжиття всіх передбачених законом заходів, діяла правомірно.

Тому, враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 про визнання цієї постанови неправомірною.

Скаржницею ОСОБА_1 в судовому засіданні не доведено порушення державним виконавцем вимог ст.ст. 49, 75 Закону України «Про виконавче провадження» при прийнятті рішення про закінчення виконавчого провадження.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом тільки в межах заявлених вимог, а скаржниця ОСОБА_1 не позбавлена права та можливості захистити свої порушенні права в інший передбачений законом спосіб.

Керуючись ст.ст.208-210, 383 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволені скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною постанови ВДВС Новоодеського РУЮ від 26.01.2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП 49548890.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а особами, які не були присутні при судовому розгляді справи протягом 5 днів з моменту отримання її копії.

Головуючий: