Справа №202/3912/16-ц
Провадження №2/202/2087/2016
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
26 вересня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Мороза В.П.
при секретарі Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» в особі філії «Індустріальна», Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про скасування постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій, про зобовязання укласти договори купівлі-продажу нерухомого майна, про зобовязання посвідчити договори, -
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»задоволено в повному обсязі.
Судом встановлено, що при постановленні зазначеного заочного рішення рішення не розглянуто позовні вимоги щодо звільнення з-під арештів нежитлового приміщення горища № 510 (пятсот десять) в будинку № 38/40 по вулиці Пушкінській в м. Одеса, що належить на праві власності ОСОБА_2, обтяжувачем в яких виступають: Другий Київський ВДВС Одеського МУЮ (обтяження №15381584 від 16.02.2010 р.); Другий Суворовський ВДВС Одеського МУЮ (обтяження №26748117); Підрозділ примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ в Одеській області (обтяження №15381738 від 14.06.2011 р.); Підрозділ примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ в Одеській області (обтяження №15381873 від 17.10.2011 р.); Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області (обтяження №15381943 від 29.10.2012 р.); Другий Київський ВДВС Одеського МУЮ (обтяження №2668937 від 27.09.2013 р.); Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області (обтяження №4868722 від 04.03.2014 р.); Другий Приморський ВДВС Одеського МУЮ (обтяження №7865312 від 28.11.2014 р.); Другий Київський ВДВС Одеського МУЮ (обтяження №9438807 від 21.04.2015 р.); Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області (обтяження №10220576 від 30.06.2015 р.); Дніпровський ВДВС Дніпродзержинського МУЮ (обтяження №10886699 від 21.08.2015 р.); зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» в особі філії «Індустріальна» укласти з Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» договір купівлі-продажу нежитлового приміщення горища № 510 (пятсот десять) в будинку № 38/40 по вулиці Пушкінській в м. Одеса, який належить ОСОБА_2; зобовязати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 посвідчити договір купівлі-продажу нежитлового приміщення горища № 510 (пятсот десять) в будинку № 38/40 по вулиці Пушкінській в м. Одеса, без витребування у Продавця оригіналів правовстановлюючих документів, а саме: рішення Київського районного суду м.Одеси від 05.04.2006 року та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.11.2006 року.
Сторони в судове засідання не з?явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином.
Суд, вважає, що у відповідності зі ст. 220 ЦПК України в справі необхідно ухвалити додаткове рішення.
Судом встановлено, що правовстановлюючими документами на нежитлового приміщення горища № 510 (пятсот десять) в будинку № 38/40 по вулиці Пушкінській в м. Одеса, який належить ОСОБА_2 є: рішення Київського районного суду м.Одеса від 05.04.2006 року та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.11.2006 року.
З п.1.1 Глави ІІ Розділу ІІ Порядку вбачається, що при посвідченні таких угод нотаріус має вимагати від продавця оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно.
Але частиною 1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що угоди про відчуження майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Таким чином, законодавець передбачив у Законі альтернативу для визначення способів, що підтверджують право власності особи на її майно: наявність правовстановлюючих документів або наявність запису в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Аналізуючи п.1.1 Глави ІІ Розділу ІІ Порядку, суд приходить до висновку, що ці норми безпідставно, тобто всупереч наведеним положенням Закону, звужують коло способів підтвердження права власності, тобто, суперечить принципу верховенства права, закріпленому у ст. 8 Конституції України.
Отже, через це суд критично оцінює посилання ПН ДМНО ОСОБА_1 в оскаржуваній постановф та філії «Індустріальна» ТОВ «Естейт Селлінг» в запереченнях щодо необхідності застосування наведених норм Порядку до спірних правовідносин, та вважає, що норми .п. 1.1 Глави ІІ Розділу ІІ Порядку не підлягають застосуванню при вирішенні цієї справи.
За таких обставин суд погоджується із висновком позивача про незаконність постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій.
Щодо посилань майбутнього покупця на небажання укладати договори без витребування нотаріусом у продавця оригіналів правовстановлюючих документів та небажання звертатись за посвідченням цих угод о іншого нотаріуса, запропонованого позивачем, як на підставу відмови від виконання зобовязань за укладеним попереднім договором, суд зазначає, що це не є підставою для відмови від виконання зобовязань згідно ст. 525 ЦК України та умов наведеного договору.
Суд також вважає правильним способи захисту своїх прав, що обраний позивачем, а саме: необхідність відновлення положення, що існувало до порушення, та примусового виконання зобовязання шляхом зобовязання ТОВ «Естейт Селлінг» Україна укласти договір купівлі-продажу, визначений попереднім договором, та зобовязання нотаріуса посвідчити цей договір без витребування у позивача правовстановлюючих документів.
При цьому суд вважає, що при посвідченні вказаних правочинів нотаріус має застосувати ч.1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» без врахування інших нормативних актів в частині, в якій вони суперечать цьому закону.
Що стосується посилання Позивача на наявність арештів на спірне майно, то суд погоджується з думкою Позивача, що це є перешкодою в укладанні договору купівлі-продажу нерухомого майна та може порушити права Позивача як іпотекодержателя. Аналізуючи надані документи, суд приходить до наступного.
Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Одеські області, Другим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ, Другим Київським ВДВС Одеського МУЮ, Дніпровським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ в процесі виконавчих проваджень були винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в звязку з чим були накладені арешти на нежитлове приміщення горища № 510 (пятсот десять) в будинку № 38/40 по вулиці Пушкінській в м. Одеса, що належить на праві власності ОСОБА_2 та є предметом спору.
Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Право іпотеки у Банку дійсно виникло з 11.10.2007 року у звязку з укладанням договору іпотеки №ODVIGA00000075, хоча арешти на спірне майно були накладені значно пізніше 16.02.2010 року, 26.05.2011 року, 14.06.2011 року, 17.10.2011 року, 29.10.2012 року, 04.03.2014 року, 21.04.2015 року, 30.06.2015 року та 21.08.2015 року.
Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» для задоволення вмог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності та вирішуючи вимоги позивача до відповідачів, враховуючи, що позивач на законних підстав набув право іпотекодержателя за кредитним договором, та, відповідно, договором іпотеки, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості та доведеності позовних вимог та можливості їх задоволення.
На підставі викладеного і керуючись ст. 220 ЦПК України, суд додатково, -
Постановити у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» в особі філії «Індустріальна», Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про скасування постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій, про зобовязання укласти договори купівлі-продажу нерухомого майна, про зобовязання посвідчити договори додаткове рішення.
Звільнити з-під арештів нежитлове приміщення горища № 510 (пятсот десять) в будинку № 38/40 по вулиці Пушкінській в м. Одеса, що належить на праві власності ОСОБА_2, обтяжувачем в яких виступають: Другий Київський ВДВС Одеського МУЮ (обтяження №15381584 від 16.02.2010 р.); Другий Суворовський ВДВС Одеського МУЮ (обтяження №26748117); Підрозділ примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ в Одеській області (обтяження №15381738 від 14.06.2011 р.); Підрозділ примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ в Одеській області (обтяження №15381873 від 17.10.2011 р.); Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області (обтяження №15381943 від 29.10.2012 р.); Другий Київський ВДВС Одеського МУЮ (обтяження №2668937 від 27.09.2013 р.); Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області (обтяження №4868722 від 04.03.2014 р.); Другий Приморський ВДВС Одеського МУЮ (обтяження №7865312 від 28.11.2014 р.); Другий Київський ВДВС Одеського МУЮ (обтяження №9438807 від 21.04.2015 р.); Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області (обтяження №10220576 від 30.06.2015 р.); Дніпровський ВДВС Дніпродзержинського МУЮ (обтяження №10886699 від 21.08.2015 р.).
Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» в особі філії «Індустріальна» укласти з Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» договір купівлі-продажу нежитлового приміщення горища № 510 (пятсот десять) в будинку № 38/40 по вулиці Пушкінській в м. Одеса, який належить ОСОБА_2;
Зобовязати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 посвідчити договір купівлі-продажу нежитлового приміщення горища № 510 (пятсот десять) в будинку № 38/40 по вулиці Пушкінській в м. Одеса, без витребування у Продавця оригіналів правовстановлюючих документів, а саме: рішення Київського районного суду м.Одеси від 05.04.2006 року та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.11.2006 року.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Суддя: В.П. Мороз