Справа № 450/437/16-ц Провадження № 2/450/761/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"16" червня 2016 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Данилів Є.О.,

при секретарі Курпіта П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ПАТ "Українська транспортна страхова компанія" до ОСОБА_1 про стягнення суми виплати страхового відшкодування в порядку регресу, -

встановив:

24.02.2016 року позивач ПАТ "Українська транспортна страхова компанія" звернулася з цивільним позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з ОСОБА_1 в порядку регресу суму виплати страхового відшкодування у розмірі 15 783 (пятнадцять тисяч сімсот вісімдесят три) грн. 46 коп. на користь Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія.».

Свої вимоги мотивує тим, що 19 листопада 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія.» (далі - Страховик, ПрАТ «УТСК») і громадянином ОСОБА_1 було укладено договір обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортів шляхом видачі поліса №АІ/4737930 щодо забезпечення транспортного засобу Аudi А6 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника. Згідно постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 квітня 2015 року, 02 березня 2015 року о 22 год. 30 хв. в м. Львові на перехресті вул. Городоцька - Виговського, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Аudi А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 проявив неуважність до дорожньої обстановки, не надав дорогу зустрічним транспортним засобам, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер 11024ТС. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Аudi А6 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 забезпечена в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія.». 13 березня 2015 року водій транспортного засобу «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер 11024ТС ОСОБА_2 повідомив страховика про дорожньо- транспортну пригоду, яка сталася 02 березня 2015 року, та надав необхідні документи для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Водієм забезпеченого транспортного засобу Аudi А6 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 не повідомлено страховика про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 02 березня 2015 року, та не надано жодних документів, що б сприяли в розслідуванні причин настання дорожньо- транспортної пригоди і визначення розміру заподіяної шкоди.

У судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте позивач подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій), та доходів від розміщення коштів цих фондів.

При розгляді справи судом встановлено, що 19 листопада 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія.» (далі - Страховик, ПрАТ «УТСК») і громадянином ОСОБА_1 було укладено договір обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортів шляхом видачі поліса №АІ/4737930 щодо забезпечення транспортного засобу Аudi А6 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника.

Згідно постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 квітня 2015 року, 02 березня 2015 року о 22 год. 30 хв. в м. Львові на перехресті вул. Городоцька - Виговського, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Аudi А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 проявив неуважність до дорожньої обстановки, не надав дорогу зустрічним транспортним засобам, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер 11024ТС. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закону) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

З Розрахунку №704-15 розміру страхового відшкодування по пошкодженому ТЗ вбачається, що вартість матеріального збитку завданого ОСОБА_2 як власнику автомобіля ВАЗ 21091, державний реєстраційний номер 11024ТС становить 15 783,46 грн.

Зі страхового акту №704-15 та платіжних доручень №8732 від 18.01.2016 року, №2781 від 19.01.2016 року вбачається, що ПАТ «УТСК» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 15 783,46 грн.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно до п.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завданою іншою особою, має право зворотної сили ( регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний: ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно положень ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. (ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, а саме в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі cт. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, .у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

П.19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку.

Доказів на обґрунтування позовних вимог щодо порушення відповідачем умов договору щодо повідомлення про настання ДТП подано не було. Крім того, суду не подано доказів того, що саме через неповідомлення ОСОБА_1 про ДТП позбавило позивача можливості дізнатись чи є ця подія страховим випадком.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ПАТ "Українська транспортна страхова компанія" до ОСОБА_1 про стягнення суми виплати страхового відшкодування в порядку регресу - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_3