Справа № 403/4910/12
№ 200/9663/16ц
№ 8/200/19/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву Дніпропетровської міської ради про перегляд у зв»язку з нововиявленими обставинами ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2012 року у справі № 403/4910/12 про надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 14.07.2011 року та додаткового арбітражного рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 07.10.2011 року, -

В С Т А Н О В И В:

Дніпропетровська міська рада звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із вказаною заявою, в якій просила скасувати ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2012 року по справі № 403/4910/12 про надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 14.07.2011 року та додаткового арбітражного рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 07.10.2011 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити Акціонерному товариству «Euroecology International Corporation» у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішень іноземного суду.

В обґрунтування своїх вимог у вказаній заяві зазначено, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2012 року, постановленою у цивільній справі № 403/4910/12, надано дозвіл на примусове виконання арбітражного рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської Республіки від 14.07.2011 року про стягнення солідарно з Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради та Дніпропетровської міської ради на користь Акціонерного товариства «Euroecology International Corporation» 1502325,99 грн., 6684992,39 грн., частину сплаченого мита за арбітражний розгляд у розмірі 268380,11 грн., частину сплаченої паушальної суми за адміністративні витрати Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки у розмірі 181065,00 грн., всього 8636763,49 грн.; надано дозвіл на примусове виконання додаткового арбітражного рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської Республіки про стягнення солідарно з Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради та Дніпропетровської міської ради на користь Акціонерного товариства «Euroecology International Corporation» відшкодування частини юридичних витрат у розмірі 435015,51 грн. Таким чином, зазначеними ухвалами було надано дозвіл на виконання рішень третейського суду Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської Республіки від 14.07.2011 року та від 07.10.2011 року, якими були стягнуті суми на підставі угод, укладених між Акціонерним товариством «Euroecology International Corporation» та Дніпропетровською міською радою від 09.12.1994 р. та від 25.12.1996 р. про доповнення до угоди від 09.12.1994 р.

23.03.2016 р. Дніпропетровською міською радою було отримано лист від Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 7871/09-58/953, яким було роз»яснено, що угода від 09.12.1994 року та доповнення до неї від 25.12.1996 року базувалися на державному замовлені. Як наслідок, умови цих угод щодо юрисдикції суду, за наявності спору, повинні були відповідати діючим на той час нормам чинного законодавства України. З огляду на зазначене, управлінням юстиції було рекомендовано Дніпропетровській міській раді звернутися до суду. Вказана обставина не була і не могла бути відома на час розгляду справи, що є підставою для перегляду ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2012 року у зв"язку з нововиявленими обставинами.

Заявник вказує на те, що з 26.07.1993 року частиною другою статті 12 Господарського (арбітражного) процесуального кодексу України встановлена заборона на передачу спорів на вирішення третейського суду, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов»язаних із задоволенням державних потреб. Таким чином, угоди, укладені між Акціонерним товариством «Euroecology International Corporation» та Дніпропетровською міською радою від 09.12.1994 року та від 25.12.1996 року про доповнення до угоди від 09.12.1994 року не могли бути предметом арбітражного розгляду третейським судом Чеської Республіки, за результатами якого прийнято рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 14.07.2011 року та від 07.10.2011 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Euroecology International Corporation» до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради та Дніпропетровської міської ради про стягнення суми. Отже, рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 14.07.2011 року та від 07.10.2011 року прийнято не компетентним судом, чим було порушено встановлену статтею 390 ЦПК України умову визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню. У звязку з чим, після ухвалення судом вказаного рішення виникла істотна обставина, яка не була і не могла бути відома на час розгляду справи, тому виникли підстави для перегляду ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2012 року у зв"язку з нововиявленими обставинами, а тому ця ухвала підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник боржників Дніпропетровської міської ради та Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, посилаючись на обставини, викладені у заяві, підтримали заяву про перегляд за нововиявленими обставинами, просив її задовольнити.

Представник стягувача Акціонерного товариства «Euroecology International Corporation» в судовому засіданні вважав заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні прокурор підтримав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами, просив її задовольнити.

Вислухавши осіб, які зявилися, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно до ч.2 цієї статті підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

21) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Нововиявлені обставини відповідно до п. 3 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Відповідно до ч.1 ст. 362 ЦПК України - заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонамита іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду. При цьому заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до суду після закінчення цього строку, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку.

Відповідно до ч.2 цієї статті - строк для подання заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами обчислюється: 1) у випадках, встановлених пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, - з дня встановлення обставин, що мають істотне значення для справи; 2) у випадках, встановлених пунктами 2, 2 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, - з дня, коли вироку кримінальному провадженні набрав законної сили; 3) у випадках, встановлених пунктом 3 частини другої статті 361 цього Кодексу, - з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, які підлягають перегляду; 4) у випадках, встановлених пунктом 4 частини другої статті 361 цього Кодексу, - з дня ухвалення Конституційним Судом Українивідповідного рішення.

Відповідно до ст. 363 ЦПК України - рішення, ухвала судучи судовий наказ переглядаються у зв'язку з нововиявленими обставинами судом, який ухвалив рішення, постановив ухвалу або видав судовий наказ. Ухвала суду апеляційноїчи касаційної інстанції, якою було відхилено скаргу на рішення суду першоїчи апеляційної інстанції, в разі перегляду рішення чи ухвали у зв'язку з нововиявленими обставинами втрачає законну силу.

Згідно до ч.2, 3 ст. 365 ЦПК України розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі.

Як встановлено в судовому засіданні, в листопаді 2011 року Акціонерне товариство «Euroecology International Corporation» звернулося до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 14.07.2011 року та додаткового рішення від 07.10.2011 року у справі за позовом АТ «Euroecology International Corporation» до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради та Дніпропетровської міської ради про стягнення суми, за яким з останніх було стягнуто солідарно 187 955,21 доларів США процентів з прострочення сплати основного боргу за період з 31.12.2005 р. до 23.09.2008 р., 836 355,86 доларів США процентів з прострочення сплати основного боргу за період до 30.12.2005 р., частину сплаченого мита за арбітражний розгляд у розмірі 647 053,00 чеських крон, частину сплаченої паушальної суми на адміністративні витрати Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки у розмірі 436 540,00 чеських крон, 772 281,60 чеських крон, 9417 євро й 41841,41 чеських крон. Крім того, в окремій заяві заявник просив стягнути з відповідачів солідарно судові витрати, пов»язані з представництвом в судовому процесі.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2012 року вказане клопотання задоволено частково, надано дозвіл на примусове виконання арбітражного рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 14.07.2011 року про стягнення солідарно з Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради та Дніпропетровської міської ради на користь АТ «Euroecology International Corporation»: суми 1 502 325,99 грн.; суми 6 684 992,39 грн.; частину сплаченого мита за арбітражний розгляд у розмірі 268 380,11 грн.; частину сплаченої паушальної суми за адміністративні витрати Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки у розмірі 181 065,00 грн.; всього 8 636 763,49 грн.; надано дозвіл на примусове виконання додаткового арбітражного рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 07.10.2011 року солідарно з Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради та Дніпропетровської міської ради на користь АТ «Euroecology International Corporation» відшкодування частини юридичних витрат у розмірі 435 015,51 грн., в задоволенні решти клопотання відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.01.2013 року ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2012 року скасовано, у задоволені клопотання АТ «Euroecology International Corporation» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.02.2014 року ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.01.2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

07.04.2014 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області по справі № 2к-8/11 (22-ц/774/3787/14) відмовлено Дніпропетровській міській раді та Виконавчому комітету Дніпропетровської міської ради у задоволенні апеляційної скарги, залишено без змін ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2012 року у справі № 403/4910/12.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.07.2014 року ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2012 року та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.04.2014 року залишені без змін.

Отже, ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2012 р. у справі № 403/4910/12 набрала чинності 07.04.2014 р., а тому заявник звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у строк, встановлений ч.1 ст. 362 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.03.2016 р. Дніпропетровська міська рада отримала лист від Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 7871/09-58/953 від 14.03.2016 року, яким було розяснено, що угода від 09.12.1994 року, укладена між АТ «Euroecology International Corporation» та Дніпропетровською міською радою, та доповнення до неї від 25.12.1996 року, базувалися на державному замовлені. Як зазначено в даному листі, угода від 09.12.1994 року з АТ «Euroecology International Corporation» була укладена на здійснення поставки запасних частин і устаткування для комунального підприємства «Дніпроміськелектротранс», яке обслуговує потреби територіальної громади м. Дніпропетровська. На момент укладання угоди від 09.12.1994 року відповідно до діючого на той час Закону України «Про власність», а саме статті 31 «Державна власність в Україні» до державної власності в Україні належала загальнодержавна (республіканська) власність і власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність). До набрання з 01.01.2004 року чинності Господарським кодексом України господарські договори укладалися за правилами, встановленими Цивільним кодексом України 1963 року та окремими законодавчими актами. За загальними правилами при укладанні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору та погоджувати на свій розсуд будь-які умови, що не суперечать законодавству. Відповідно до ч.2 ст. 12 Арбітражного процесуального Кодексу (в редакції Закону України від 30.06.93 № 3345-ХІІ) підприємства та організації мають право передавати підвідомчий арбітражним судам спір на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів ненормативного характеру та спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, заснованих на державному замовленні.

Також, як зазначено у вказаному листі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 7871/09-58/953 від 14.03.2016 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.1993 року № 404 «Про стабілізацію фінансового стану гірничо-рудних підприємств», а саме пункту 2 «прийнято пропозицію Міністерства промисловості про надання підприємствам, що входять до сфери його управління, дозволу придбати за рахунок коштів, одержаних від експорту залізорудної сировини в рахунок державного замовлення при здійсненні ними товарообмінних (бартерних) операцій в розмірі 38 млн. доларів США, сировину, матеріали і технології для цих підприємств та підприємств інших галузей народного господарства згідно з додатком №1. Відповідним міністерствам і відомствам забезпечити своєчасне їх прийняття та оплату». Посилання на вказану постанову Кабінету Міністрів України було використано при підписанні протоколу від 12.01.1995 до кредитної угоди з АТ «Euroecology International Corporation», яким виконавчий комітет взяв на себе борг «Дніпроміськелектротранс», який в свою чергу входив до сфери відання Держжитлокоимунгоспу (Державний комітет України з питань житлово-комунального господарства), зазначеному у додатку І постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.1993 року № 404. Також, згідно пункту 4 доповнення від 25.12.1996 року до кредитної угоди від 09.12.1994 року зазначено, що «враховуючи вищевикладене, сторони домовились, що у випадку, якщо «Кредитор» до моменту платежу не буде здійснювати поставки залізорудної сировини, та йому не буде виділено квоту на бартерну продукцію за рішенням Уряду, так і місцевої адміністрації, і проведення взаєморозрахунків та взаємозаліків буде неможливо, то «Позичальник» гарантує включити в план бюджету м. Дніпропетровська вищевказаний борг та відсотки за ним.». З посиланням на вищевикладене, Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області вказано на те, що угода від 09.12.1994 року та доповнення до неї від 25.12.1996 року базувалися на державному замовленні. Як наслідок, умови цих угод щодо юрисдикції суду, за наявності спору, повинні були відповідати діючим на той час нормам чинного законодавства України, тому для вирішення постановлених питань було рекомендовано Дніпропетровській міській раді звернутись до суду.

Як вбачається зі змісту п.6 доповнення до кредитної угоди від 09.12.1994 року між міською радою народних депутатів м. Дніпропетровська та Акціонерним товариством «Euroecology International Corporation», сторони домовилися, що у випадку, коли між сторонами, виконуючими «Кредитну угоду» від 09.12.1994 р. виникнуть розбіжності, які не могли бути вирішені мирним шляхом то будь-який спір, що виник в зв»язку із вищевказаною «Кредитною угодою» буде, за виключенням повноважень загальних судів, вирішуватися з остаточною юридичною силою третейським розглядом в Третейському суді при Економічній палаті Чеської республіки і ОСОБА_1 Чеської республіки в м. Прага у відповідності з його Правилами трьома суддями, призначеними згідно цим Правилам із запрошенням арбітра з України.

Пунктом 8 даного доповнення до кредитної угоди встановлено, що сторони зобов»язуються в установлений строк виконати всі зобов»язання, покладені на них рішенням вищевказаного арбітражного суду, коли це не протиричить законодавству України та її міжнародним зобов»язанням.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенцією «Про визнання й виконання іноземних арбітражних рішень», укладеною у м. Нью-Йорку в 1958 році, яка 10.10.1960 року ратифікована Україною та 10.01.1961 року вступила в силу, передбачено, що кожна із договірних держав визнає арбітражні рішення як обов»язкові та звертає їх для виконання у відповідності з процесуальними нормами тієї території, де визнаються та звертаються до виконання такі рішення.

Статтею 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов»язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням цієї статті та статті 36 цього Закону, якою визначено підстави для відмови у визнанні або у виконанні арбітражного рішення.

Процедура визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні регламентована розділом VІІІ ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуютьсяв Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 391 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання(перебування) або місцезнаходженнямборжника.

Відповідно до ст. 393 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або, відповідно до міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником). Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло

Відповідно до ч.6, 8 ст. 395 ЦПК України, розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання. Якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку Українина день постановлення ухвали.

Статтею 396 ЦПК України визначено підстави для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду. Відповідно до ч.1 цієї статті - клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 2 даної статті передбачено, що якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Законом строк пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; 8) в інших випадках, встановлених законами України.

Встановлено, що з 26.07.1993 р. частиною другою статті 12 Господарського (арбітражного) процесуального кодексу України встановлена заборона на передачу спорів на вирішення третейського суду, що виникають при укладені, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб.

10 червня 1958 року на Конференції Організації Об»єднаних Націй по міжнародному торгівельному арбітражу була підписана Конвенція про визнання та приведення до виконання іноземних арбітражних рішень, статтею V якої, зокрема, визначено, що у визнанні та приведенні до виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій запитується визнання та приведення до виконання, знайде, що: а) об»єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду по законам цієї країни, чи б) визнання та приведення до виконання цього рішення протирічить публічному порядку цієї країни.

Для сприяння реалізації положень вищевказаної Конвенції 21.04.1961 року була підписана Європейська конвенція про зовнішньоторгівельний арбітраж від 21 квітня 1961 року, ратифікована Україною 25.01.1963 року, якою визначено, що суд (мається на увазі державний суд), може не визнати арбітражну угоду, якщо за законом його країни спір не може бути предметом арбітражного розгляду, тобто, зазначеною конвенцією залишено право за кожною з договірних країн своїм національним законодавством встановити певний імунітет.

Отже, угоди, укладені між Акціонерним товариством «Euroecology International Corporation» та Дніпропетровською міською радою, від 09.12.1994 р. та від 25.12.1996 р. про доповнення до угоди від 09.12.1994 р., не могли бути предметом арбітражного розгляду третейським судом Чеської Республіки, за результатами якого прийнято рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 14 липня 2011 року та від 07 жовтня 2011 року в справі за позовом АТ «Euroecology International Corporation» до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради та Дніпропетровської міської ради про стягнення суми. Таким чином, рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 14 липня 2011 року та від 07 жовтня 2011 року прийнято не компетентним судом, чим порушено, встановлену статтею 390 ЦПК України умову визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню.

Таким чином, враховуючи наведені вище положення закону, роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ та встановлені обставини справи, суд вважає, що встановлена Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області у листі № 7871/09-58/953 обставина про те, що вказані угоди, укладені між Акціонерним товариством «Euroecology International Corporation» та Дніпропетровською міською радою від 09.12.1994 р. та від 25.12.1996р. про доповнення до угоди від 09.12.1994 р., базувалися на державному замовлені, як наслідок, умови цих угод щодо юрисдикції суду, за наявності спору, повинні були відповідати діючим на той час нормам чинного законодавства України, а отже не могли бути предметом арбітражного розгляду третейським судом Чеської Республіки, має розцінюватись як нововиявлена обставина для перегляду ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2012 р. згідно п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України, оскільки вона є істотною, тобто такою, що могла вплинути на висновки суду при ухваленні вказаного судового рішення, та яка не була і не могла бути відома на час розгляду справи.

Отже, оскільки після ухвалення судом зазначеного рішення виникла істотна обставина, яка не була і не могла бути відома на час розгляду справи, враховуючи, що рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 14 липня 2011 року та від 07 жовтня 2011 року прийнято некомпетентним судом, чим порушено встановлену статтею 390 ЦПК України умову визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню, суд вважає, що ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2012 р. у справі № 403/4910/12 про надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 14.07.2011 року та додаткового арбітражного рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 07.10.2011 року підлягає скасуванню за нововиявленими обставинами.

З огляду на вищенаведені встановлені обставини, з урахуванням положень п.6 ч.2 ст. 396 ЦПК України,суд вважає необхідним відмовити Акціонерному товариству «Euroecology International Corporation» у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 14.07.2011 року та додаткового арбітражного рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 07.10.2011 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Euroecology International Corporation» до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради та Дніпропетровської міської ради про стягнення суми.

Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги представника Акціонерного товариства «Euroecology International Corporation» про стягнення з відповідачів солідарно судових витрат, пов»язаних з представництвом в судовому процесі, оскільки ці вимоги є похідними від заявлених основних вимог у клопотанні про надання дозволу на примусове виконання зазначених рішень, у задоволенні яких відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 361-365 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву Дніпропетровської міської ради про перегляд у зв»язку з нововиявленими обставинами ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2012 року у справі № 403/4910/12 про надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 14.07.2011 року та додаткового арбітражного рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 07.10.2011 року - задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2012 року у справі № 403/4910/12 про надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 14.07.2011 року та додаткового арбітражного рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 07.10.2011 року скасувати.

Відмовити Акціонерному товариству «Euroecology International Corporation» у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 14.07.2011 року та додаткового арбітражного рішення Арбітражного суду при Економічній палаті Чеської Республіки та ОСОБА_1 палаті Чеської республіки від 07.10.2011 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Euroecology International Corporation» до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради та Дніпропетровської міської ради про стягнення суми.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.О. Кудрявцева