Унікальний номер справи 333/4512/15-ц
Номер провадження 2/333/81/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 2 лютого 2016 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий суддя Фунжий О.А., при секретарі Лященко В.А., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору, -

В с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 8 січня 2013 р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого позивач отримала від фінансової установи кредит в розмірі 97 747,13 грн. зі сплатою 9,9% річних на строк 60 міс. Позивач вважає, що кредитний договір підлягає визнанню недійсним, оскільки всупереч вимогам ст. 203 ЦК України його зміст суперечить вимогам цивільного законодавства, ЦК України, Законам України «Про захист прав споживачів», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Зокрема, у договорі не зазначена детальна інформація про сукупну вартість кредиту; загальна сума кредиту зазначена в доларах США; п.1.3.1 Загальних умов кредитування є несправедливим по відношенню до споживача. З наведених підстав позивач просить суд визнати недійсними кредитний договір від 8 січня 2013 р.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що 8 січня 2013 р. позивач дійсно уклала з ТОВ «Порше Мобіліті» кредитний договір, за яким фінансова установа надала їй кредит на суму 97 747,13 грн. зі сплатою 9,9% річних на строк 60 міс. Перед укладенням договору представник ТОВ «Порше Мобіліті» надав позичальниці інформацію про загальну вартість кредиту, зазначивши, що кредит надається у гривні, щомісячний платіж по кредиту не буде перебільшувати 2 060 грн. і не буде змінюватись. В графіку погашення кредиту зазначена сума кредиту, процентів, сукупна вартість кредиту в гривнах, а також їх еквівалент в доларах США за курсом 8,05 грн. за долар, який, як пояснили позичальниці, не буде змінюватись. Про можливість змінення реальної вартості кредиту представник фінансової установи позивача не попередив. На цих умовах позивач сплачувала кредит та відсотки за його користування. Починаючи з січня 2014 р. на її адресу стали приходити рахунки відповідача, згідно яким розмір щомісячного платежу збільшувався в звязку із збільшенням курсу долара США. Умова кредиту, якою передбачено збільшення розміру щомісячних платежів в залежності від курсу долара США, є незаконною та несправедливою, оскільки суперечить діючому законодавству. Вважаючи умови кредитного договору дискримінаційними по відношенню до позичальника, представник позивача стверджує, що договір укладено всупереч вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», й тому просить визнати його недійсним.

Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що при укладені кредитного договору позичальнику було повідомлено про сукупну вартість кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту, а сам договір містить інформацію щодо суми кредиту в національній валюті, процентної ставки, суми щомісячних платежів, тощо. Зокрема, в п.1.1 Загальних умов кредитування відповідач зобовязався надати позивачеві кредит у сумі, визначеній кредитним договором, в українських гривнях. На виконання зазначеного пункту Загальних умов кредитування банк надав позичальнику кредит у розмірі еквіваленту 12 142,5 доларів США в українських гривнях. Збільшення щомісячних платежів за кредитним договором відбувалось у відповідності з п. 1.3, 1.3.1 Загальних умов кредитування, що не суперечить діючому законодавству. Позивач ознайомилась і погодилась зі всіма умовами договору, що підтвердила своїм підписом. З наведених підстав представник відповідача просить суд відмовити у задоволені позову.

Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

В судовому засіданні встановлено, що 8 січня 2013 р. у відповідності зі ст. 1054 ЦК України сторони уклали кредитний договір № 50007246, за яким ТОВ «Порше Мобіліті» надав ОСОБА_1 кредит на суму 97 747,13 грн., еквівалент суми кредиту в доларах США 12 142,50 $, курс для обчислення дорівнює 8,0500 грн. за долар США, з процентною ставкою 9,90%, на строк 60 міс. В договорі зазначено, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування. (а.с. 7)

Додатковою угодою № 1 від 26 грудня 2013 р. банк надав позичальниці додаткову суму кредиту у сумі еквіваленту 3 302,76 доларів США в українських гривнях, що становить 27 066,12 грн., а позичальник зобовязався повернути суму додаткового кредиту у повному обсязі, а також сплатити проценти за його використання та інші платежу. (а.с. )

Згідно ст. 1.3 Загальних умов кредитування, що є додатком до кредитного договору від 8 січня 2013 р., сторони погодились, що кошти у повернення кредиту відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами в кредитному договорі. (а.с. 7-зв.-11)

Згідно ст. 1.3.1 Загальних умов кредитування, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі. Позитивне або відємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунка та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що полягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше, ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником.

Вважаючи, що зміст кредитного договору, а саме ст. 1.3, 1.3.3 Загальних умов кредитування, що є додатком до кредитного договору, суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та іншим законодавчим актам, позивач, посилаючись на вимоги ст. 203 ЦК України, просить суд визнати цей правочин недійсним.

У відповідності зі ст. 203 ч.1 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі ст. 215 ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вимагаючи визнати кредитний договір недійсним, позивач посилається на порушення відповідачем вимог ст. 524 ЦК України щодо валюти зобовязань, ст. 1054 ч.3 ЦК України, ст. 11 ч.1 Закону «Про захист прав споживачів».

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні . Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

У відповідності зі ст. 1054 ч.3 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст. 11 ч.1 Закону «Про захист прав споживачів» в редакції Закону від 22 вересня 2011 р., надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Суд вважає, що вказані норми закону при укладені оспорюваного кредитного договору відповідачем не порушено, оскільки сума кредиту в договорі виражена у грошовій одиниці України гривні, а також визначено грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Позивач також стверджує, що при укладені кредитного договору відповідачем порушені вимоги ст. 11 ч.4 Закону «Про захист прав споживачів» щодо надання інформації споживачеві про умови кредитування та сукупну вартість кредиту; графік погашення кредиту не містить зрозумілої та передбаченої законом інформації щодо погашення кредиту та інформації щодо сукупної вартості кредиту, графік погашення кредиту викладено в доларах США, тощо.

Відповідно до ст. 11 ч.4 Закону «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються, зокрема, сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом.

Згідно п. 3.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором.

Дослідженням в судовому засіданні тексту кредитного договору встановлено, що його складають безпосередньо кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту. (а.с. 7)

Дослідженням Графіку погашення кредиту встановлено, що у ньому не прописані чіткі розміри щомісячних платежів у доларах США, а визначені відповідні еквіваленти щомісячних платежів, які використовуються при їх розрахунку, що відповідає умовам кредитного договору, зокрема ст. 1.3, 1.3.1. Загальних умов кредитування щодо визначення розміру платежів, що підлягають сплаті, в еквіваленті долара США станом на робочий день укладення договору. При цьому на початку Графіку погашення кредиту зазначено, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту у доларах США, відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування.

При цьому Графік погашення кредиту містить розділ «Вартість послуг, повязаних з одержанням кредиту та укладенням Кредитного договору та орієнтовна сукупна вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом» (а.с. 13), який відповідає вимогам ст. 11 ч.4 Закону «Про захист прав споживачів», п. 3.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, та підписано сторонами договору.

Ствердження представника позивача про те, що у договорі не зазначена детальна інформація про сукупну вартість кредиту, а наведена лише орієнтовна сукупна вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом, судом не приймається до уваги, оскільки у розумінні ст. 11 ч.4 ст. 11 ч.4 Закону «Про захист прав споживачів» сукупна вартість кредиту розуміється як вартість послуг, повязаних з укладенням кредитного договору та обслуговуванням кредиту протягом усього часу існування відносин між кредитором та боржником, плата за користування кредитом. Саме така інформація, виражена у національній валюті України та еквіваленті долара США, міститься у зазначеному розділі Графіку погашення кредиту.

Суд також враховує, що відповідно до ст. 9.5 Загальних умов кредитування підписанням цих умов позичальник підтверджує, що компанія належним чином ознайомила позичальника із інформацією, передбачено ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». (а.с. 10-зв.)

Представник позивача в судовому засіданні також стверджує, що умови укладеного кредитного договору є несправедливим по відношенню до споживача, оскільки розрахунок зобовязань за щомісячними платежами здійснюється зі змінною величиною курсом долара США, що передбачає зміни у витратах позичальника.

Вказане ствердження судом також не приймається до уваги з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 18 ч.2 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду України відповідно до ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

За змістом зазначених норм несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними (постанова Верховного Суду України від 12 вересня 2012 р. у справі № 6-80цс12).

Дослідженням в судовому засіданні кредитного договору, укладеного між сторонами, встановлено, що лише процент за користування кредитом є змінною величною, решта показників вартості кредиту є величиною незмінною, що відповідає вимогам ст. 11 ч. 5 Закону України «Про захист прав споживачів».

Посилання представника позивача на використання відповідачем нечесної підприємницької практики також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином ознайомив позивача з інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про що свідчить її підпис Загальних умов кредитування, Графіку погашення кредиту.

Позивач та її представник в судовому засіданні не довели, що при укладанні кредитного договору відповідач свідомо ввів позичальника в оману щодо умов надання кредиту, сукупної вартості кредиту, розміру винагороду відповідача, а також інших суттєвих умов надання фінансових послуг.

Стверджуючи, що при укладені кредитного договору відповідач замовчував обставини та інформацію, які мають істотне значення, позивач, тим не менш, в судовому засіданні пояснила, що саме вона звернулась до ТОВ «Порше Мобіліті» із заявою про видачу кредиту, та уклала з позичальником кредитний договір, в якому зазначені мета й сума кредиту, термін кредитування, процентна ставка, спосіб забезпечення кредиту. Позивач ознайомилась і погодилась зі всіма умовами договору, що підтвердила своїм підписом. При укладені вказаної вище угоди позичальнику були відомі усі умови договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили прийняти їх на вкрай невигідних для себе умовах.

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Посилання позивача на зростання курсу долару як на істотну зміну обставин, що зашкодила їй виконувати зобов'язання за договором, судом не приймається до уваги, оскільки у відповідності зі ст. 625 ч.1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Позивач та її представник в судовому засіданні не довели, що при укладанні кредитного договору відповідач свідомо ввів позичальника в оману щодо умов надання кредиту, сукупної вартості кредиту, розміру винагороду відповідача, а також інших суттєвих умов надання фінансових послуг.

З наведених вище підстав суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволені позову про визнання недійсним кредитного договору від 8 січня 2013 р., укладеного між нею та ТОВ «Порше Мобіліті».

На підставі викладеного, керуючись ст. 213-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А.Фунжий