АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Справа № 635/3373/15-ц Головуючий І інстанції Назаренко О.В.
Провадження: 22-ц/790/4172/16 Головуючий ІІ інстанції Бездітко В.М.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Котлярової М.Ю.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановила:

У березні 2015 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 29 грудня 2006 року між ВАТ КБ «Надра», в особі заступника начальника управління з роздрібного продажу філії ВАТ КБ «Надра» Харківського РУ та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 6/4/2006/840-К/1727, відповідно до якого банк надав кредит ОСОБА_2, в сумі 13800 доларів США на купівлю квартири, що розташована в АДРЕСА_1, продавцем якої була ОСОБА_4. Строк повернення кредиту визначений сторонами до 26 грудня 2036 року. Процентна ставка за договором становить 12,99% річних. Додатково в забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань перед банком 29 грудня 2006 року між акціонерним товариством комерційний банк «Надра», в особі заступника начальника управління з роздрібного продажу філії ВАТ КБ «Надра» Харківського РУ та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 6/4/2006/840-П/1727, відповідно до якого ОСОБА_3 поручилась перед банком за належне виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором, в тому числі за вчасне повернення суми кредиту в розмірі 13800 доларів США, сплати відсотків за користування кредитом, інших платежів за договором та можливих штрафних санкцій. В результаті неналежного виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором, позивач 30 квітня 2013 року направив позичальнику вимогу про повернення кредиту в повному обсязі та сплаті відсотків. 18 червня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 вчинено виконавчий напис про звернення стягнення в рахунок погашення боргу в сумі 20 697,49 доларів США на нерухоме майно, а саме на квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2, реєстровий № 3847. Через неналежне виконання умов вказаного кредитного договору у відповідачів утворилась заборгованість в розмірі 23 351,84 доларів США та 439 251,32 грн. пені та штрафів за прострочення виконання зобовязання у встановлений договором строк.

Просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «Надра» в розмірі 23 351 долар США 84 центи суми основного боргу та відсотків за користування кредитом в порядку дострокового повернення суми боргу, а також 439 251, 32 грн. пені та штрафу за прострочення виконання зобовязань за договором.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року позов ПАТ «Комерційний банк» «Надра» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» суму заборгованості за кредитним договором №6/4/2006/840-К/1727 від 29.12.2006 в розмірі 23 351 долар США 84 центи. у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 8 956, 60 грн., тобто по 4 478, 30 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду в частині відмови у стягненні пені та штрафів та ухвали в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції при ухвалені рішення не було враховано те, що п.5.1. кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником виконання зобовязання щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. В пунктів 5.2 кредитного договору зазначено, що у разі порушення позичальником вимог п.4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п.1.1 цього договору, за кожен випадок. Висновки суду першої інстанції щодо того факту, що з розрахунку заборгованості не6 можливо визначити дійсну суму штрафних санкцій за останній рік є безпідставними.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що 29 грудня 2006 року між ВАТ КБ «Надра», в особі заступника начальника управління з роздрібного продажу філії ВАТ КБ «Надра» Харківського РУ та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 6/4/2006/840-К/1727, відповідно до якого банк надав кредит ОСОБА_2 в сумі 13800 доларів США на купівлю квартири, що розташована в АДРЕСА_1, продавцем якої була ОСОБА_4. Строк повернення кредиту визначений сторонами до 26 грудня 2036 року. Процентна ставка за договором становить 12,99% річних.

ОСОБА_2 отримала кредитні кошти готівкою 29 грудня 2006 року відповідно до заявки на видачу готівки № NL-1.

Додатково в забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань перед банком 29 грудня 2006 року між ВАТ КБ «Надра», в особі заступника начальника управління з роздрібного продажу філії ВАТ КБ «Надра» Харківського РУ та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 6/4/2006/840-П/1727, відповідно до якого ОСОБА_3 поручилась перед банком за належне виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором, в тому числі за вчасне повернення суми кредиту в розмірі 13800 доларів США, сплати відсотків за користування кредитом, інших платежів за договором, та можливих штрафних санкцій.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з положень ст. 554, 1050,1054 ЦК України та прийшов до висновку про солідарне стягнення з відповідачів суми основного боргу та відсотків за користування кредитом в загальній сумі 23 351,84 доларів США, через неналежне виконання відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного договору № 6/4/2006/840-К/1727 від 29.12.2006 року.

Відмовляючи у задоволені позовної вимог при стягнення суми пені та інших штрафних санкцій суд першої інстанції виходив з того, що із наданого суду розрахунку суд не має можливості визначити дійсну суму штрафних санкцій за останній рік, в цій частині вимоги відповідачами не визнані і такі вимоги не враховувались при вчиненні виконавчого напису нотаріуса. Отже, в цій частині позовні вимоги визнав не доведеними.

Колегія суддів з висновками рішення суду в частині розміру стягнутої суми 23 351,84 долара США та відмови у стягненні пені та штрафу не погоджується, оскільки в цій частині рішення суду не ґрунтується на матеріалах справи та наданих доказах.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В результаті неналежного виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором, позивач 30 квітня 2013 року направив позичальнику вимогу про повернення кредиту в повному обсязі та сплаті відсотків. 18 червня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 вчинено виконавчий напис про звернення стягнення в рахунок погашення боргу в сумі 2069749 доларів США на нерухоме майно, а саме на квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2, реєстровий № 3847.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції зазначав, що відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснювала, що сама вимагала від позивача реалізації квартири в рахунок повного погашення заборгованості. Отже, відповідачами були вчинені дії по визнанню боргу, а позивач, не пізніше трирічного строку з моменту звернення стягнення на нерухоме майно за виконавчим написом нотаріуса з метою дострокового погашення всієї суми боргу звернувся до суду із відповідним позовом включаючи вимоги, що виникли з моменту вчинення виконавчого напису.

Таким чином, факт існування у відповідачів заборгованості за кредитним договором № 6/4/2006/840-К/1727 від 29.12.2006 року є доведеним та не спростовується сторонами у справі.

Однак, відносно суми заборгованості в розмірі 23 351, 84 доларів США судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до розрахунку суми заборгованості станом на 19.01.2016 рік сума заборгованості по кредиту складає 13 372, 49 доларів США ( а.с.107) .

Заборгованість по нарахованим відсоткам за період з травня 2012 року по 18.01.2016 рік складає 6 552,66 доларів США. Колегія приймає до уваги, що позивачем наданий розрахунок по відсоткам за межами 3-х річного строку позовної давності з 02.03.2012 року. Тому розрахунок дійсний з травня 2012 року, враховуючи, що позов поданий 30.04.2015 р. З суми 6 842,18 долара США слід відняти 289,52 долара США.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми заборгованості та суми за кредитним договором № 6/4/2006/840-К/1727 від 29.12.2006 року підлягає зменшенню з 23 351,84 доларів США до 19 925,15 доларів США

Відповідно до п.5.1. Кредитного договору, у разі прострочення Позичальником виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1% (один відсоток) від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п.5.2. Кредитного договору, у разі порушення Позичальником вимог п.п.4.3.1., -.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10. цього Договору, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% від суми Кредиту, визначеної у п. 1.1 цього Договору, за кожен випадок.

Згідно умов кредитного договору № 6/4/2006/840-К/1727 від 29.12.2006 року за неналежне виконання боржником зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата пені та штрафу.

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Таким чином, сума штрафу за прострочення виконання зобовязання складає 1337,24 доларів США ( сума загальної заборгованості по тілу кредиту 13 372,49 доларів США / на 1%).

Сума пені за останній рік складає 41 212,19 доларів США. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. В еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 19.01.2016 рік сума пені складає 1 015 349,58.

Згідно ст. 548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п. 3.2 Рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 року № 7-рп/2013, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3 ЦК України, ч. 3 ст. 509 ЦК України та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Також, з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.

З огляду на наведене, з урахуванням обставин справи, що мають істотне значення, колегія суддів вважає за можливе, застосувати ст.ст. 549, ч.3 551 ЦК України та зменшити суму пені з 1 015 349, 58 грн. до 300 000 , 00 грн.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, висновки суду в частині відмови у стягнені суми пені та штрафу не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Надра».

Питання про судові витрати судова колегія вирішує відповідно з вимогами ст.88 ЦПК України і стягнує з відповідачів суму судового збору сплачену позивачем за подачу апеляційної скарги .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року змінити в частині стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму заборгованості за кредитним договором № 6/4/2006/840-К/1727 від 29.12.2006 року у розмірі 23 351,84 доларів США та зменшити стягнуту суму до 19 925,15 доларів США

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2016 року скасувати в частині відмови у задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» і ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» пеню в розмірі 300 000 грн. та штрафу у розмірі 32 945,70 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути судовий збір 9 851,26 грн. в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», тобто по 4 926,60 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді