АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5529/16 Головуючий 1 інст. Бережна Н.М.
Справа № 621/3649/14-ц Доповідач - Кругова С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П.,

ОСОБА_1

секретаря Прологаєвої А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 6 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи Борівська сільська рада Зміївського району Харківської області, відділ Державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства управління Держпродспоживслужби в Зміївському районі Харківської області про усунення порушень (перешкод) у користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Зміївського районного суду Харківської області з позовом, в якому, з урахуванням неодноразових уточнень, просила:

- визнати, що побудовані відповідачами комунікації «Вигрібні ями» такими, які збудовані та розміщені на власній земельній ділянці з порушенням норм чинного законодавства України.

- визнати побудовану відповідачами господарську споруду - сарай типу «курник», яка розташована біля літньої кухні позивача самочинним будівництвом, яке підлягає знесенню.

- зобов'язати відповідачів зробити своїми силами повний демонтаж зливної ями , яка залишилася і її бетонної конструкції, а так само господарської будівлі «сараю типу «курник».

- зобов'язати відповідачів звернутися в Зміївське БТІ для внесення змін в технічному паспорті на житловий будинок відповідачів від 23.04.2004 року в Розділі «План земельної ділянки» в частині позначення вбиральні (туалет) літ. «Д», відповідно до плану земельної ділянки під індивідуальну житлову перебудову за типовим проектом № 185-16-13 затвердженого рішенням Борівської сільради № 10 від 19.03.1975 року, згідно з нормами ДБН 360-92 **.

- заборонити відповідачам утримувати домашніх тварин (курей, свиней та ін.) в підвалі свого житлового будинку, а так само розташовувати господарські споруди для утримання домашніх тварин на своїй земельній ділянці з порушенням будівельних і санітарних норм (ДБН 360-92**; Наказ МОЗУ № 145 від 17.03.2011г.);

- заборонити відповідачам підключати і використовувати примусову витяжку через облаштований ними додатковий вентиляційний канал в стіні свого будинку діаметром 110 мм над газовою плитою, який згідно відповіді Головного інженера Зміївського УЕГГ ПАТ «Харківгаз» від 12.02.2016 року, не є порушенням проекту газифікації житлового будинку відповідачів тільки за умови використання його відповідачами як додаткового вентиляційного каналу з природним потягом.

- зобов'язати відповідачів припинити зловживання своїми правами при використанні своєї земельної ділянки, в тому числі не порушувати відповідачами громадський порядок і не створювати незручностей Позивачу через відкрите вікно в своєму житловому будинку, яке виходить у двір позивача, шляхом гучного прослуховування теле- і радіо апаратури, зясування відносин ( скандалів) між відповідачами на підвищених тонах з використанням нецензурних висловів.

- стягнути з відповідачів солідарно суму судового збору та витрат, повязаних з можливим залученням фахівців та проведенням експертиз для встановлення обєктивних обставин по суті позову в суді.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 6 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обгрунтування скарги посилається на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що в мотивувальній частині рішення судом першої інстанції не зазначено мотивів, з яких він вважав встановленими наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги позивача та заперечення відповідача; не зазначено, які докази прийнято, а які відхилено.

Судом не було у повному обсязі вивчено та взято до уваги показання свідка ОСОБА_6, не досліджено письмові пояснення позивача від 20.04.2015 року, представника позивача від 05.11.2015 року та від 11.02.2016 року, не досліджено реальної шкоди завданої відповідачами при огляді доказів на місці, не було встановлено факт утримання домашньої худоби відповідачами раніше, не було встановлено первинного призначення бетонної споруди. Також не було встановлено факт будівництва сараю «курнику» на земельній ділянці відповідачів у 1990 році.

Вважає, що судом було неправильно оцінено показання свідка ОСОБА_7 та спеціаліста інженера проектувальника КП «Архітектурне бюро» ОСОБА_8

Стверджує, що всупереч п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 20, 23 ЦПК України суддею Бережною Н.М. не було заявлено самовідвід, що вплинуло на об'єктивний розгляд справи.

Представник відповідачів ОСОБА_9 на апеляційну скаргу подав заперечення, в яких просить про її відхилення та залишення рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на безпідставність доводів скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_3 та її представником всупереч ст. 60 ЦПК України не доведено, що діями відповідачів порушені права позивача та її родини в користуванні належної їй земельної ділянки.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого 26 липня 2012 року ОСОБА_3 належить житловий будинок № 23 по вул. Сергієнка в с. Борова Зміївського району Харківської обл. ( т.1 а.с.9-13 , 97-98).

За результатами звернень ОСОБА_3 до Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області з приводу грубих порушень відповідачами діючих в Україні норм, які регулюють правила облаштування вигрібних ям, а також норм санітарії та гігієни, було проведено обстеження місця розташування вигрібних ям.

В ході обстеження було виявлено дві вигрібні ями, які розташовані з порушенням норм діючого законодавства, однак, на час огляду вигрібні ями були не робочі, також ОСОБА_5 заявила, що і в майбутньому вони не будуть вводити їх в експлуатацію, про що було складено акт депутатів Борівської сільської ради від 05 серпня 2013 року (т.1 а.с. 29-83).

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка в суді першої інстанції депутат Борівської сільської ради ОСОБА_7, показав, що він з іншими депутатами брав участь в обстеженні місця розташування вигрібних ям на подвірї відповідачів, де було виявлено дві ями, вони були пусті, однак розташовані близько межі. ОСОБА_5 повідомила, що в майбутньому вказані ями вони з чоловіком не планують використовувати.

Житловий будинок № 21, що знаходиться по вул. Сергієнко в с. Борова Зміївського району Харківської області, належить відповідачу ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого 20 травня 2004 року (т.1 а.с. 81-82 ).

17 квітня 2015 року депутатом Борівської сільської ради було проведено обстеження будинку та надвірних будівель ОСОБА_4 в с. Борова вул. Сергієнко № 21. При обстеженні встановлено, що на подвірї відсутні вигрібні ями. В будинку у підвалі знаходиться пластмасовий бак ємкістю 1000 л., де збираються нечистоти, в нього добавляються біологічні активні засоби і виливаються на город. На момент обстеження ОСОБА_4 не тримав курей, свиней. В кінці огорода відсутні компостні кучі, про що складено акт (т.1 а.с.84).

Відповідно до акту первинної перевірки димових та вентиляційних каналів у житловому фонді від 05.10.2010 року та від 13.10 2015 року, димові та вентиляційні канали за адресою вул. Сергієнко, 21 відповідають технічним вимогам і придатні до експлуатації (т. 1 а.с. 194, т. 2 а.с. 22).

Представник позивача ОСОБА_2 неодноразово звертався до правоохоронних органів, до органів місцевого самоврядування про вжиття заходів реагування до їхніх сусідів ОСОБА_4, які систематично порушують спокій і громадський порядок, в тому числі у вечірній та нічний час (т.1 а.с.198-202).

На звернення ОСОБА_2 були проведені перевірки і надані відповіді в яких , указані заявником факти не підтвердилися ( т.1 а.с.219-223)

Відповідно до характеристик, виданих Борівським сільським головою ОСОБА_10 за місцем мешкання відповідачі характеризуються позитивно як працелюбні, доброзичливі люди, мають повагу серед населення, спиртними напоями не зловживають, громадський порядок не порушують.(т.1 а.с.79 ).

Представник позивача ОСОБА_2 звертався до КП «Архітектурне бюро Зміївського району» для надання оцінки факту порушень зі сторони сусідів ОСОБА_4 вимог ДБН 360-92 в частині недопустимості розташування каналізаційної ями та вбиральні, до керівника Зміївської дільниці ПАО «Харківгаз» щодо проведення перевірки дотримання умов проекту газифікації житлового будинку в частині облаштування вентиляційних каналів (т. 2 а.с. 128-131).

З відповіді директора КП «Архітектурне бюро Зміївського району» від 25.03.2016 року вбачається, що розглянувши витяг із розділу «План земельної ділянки технічного паспорту на житловий будинок» гр. ОСОБА_4 в с. Борова вул. Сергієнко №21 та витяг із розділу «План земельної ділянки технічного паспорту на житловий будинок гр. ОСОБА_2 в с. Борова вул. Сергієнка №23, виявлено, що дворова вбиральня розміщена на території домоволодіння № 21 по вул. Сергієнко, по відношенню до житлового будинку ОСОБА_2, не відповідає ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень» (т.2 а.с.167).

У судовому засіданні, залучений в якості спеціаліста інженер проектувальник КП «Архітектурне бюро» ОСОБА_8, пояснила, що вона надала відповіді на звернення ОСОБА_2 тільки по документам, на місце вона не виходила.

З відповіді головного інженера Зміївського УЕГГ ПАТ «Харківгаз» від 12.02.2016 року за № 01-336 вбачається, що 09.02.2016 року працівниками Зміївського УЕГГ ПАТ «Харківгаз» були перевірені факти, які викладені в заяві. За результатами перевірки виявлено, що газове обладнання в будинку ОСОБА_4 встановлено згідно проекту , димовий канал від опалювального приладу та вентиляційний канал в приміщенні кухні виведені через покрівлю будинку. Примусова витяжка відсутня. Вентиляційний отвір в стіні діаметром 110мм. Над газовою плитою закритий вентиляційною решіткою, а самий вентиляційний канал з оцинкованої сталі ( утеплений мін ватою ) виведений зовні через стіну та піднятий на 1,0 метр вище даху будинку , що не суперечить вимогам чинних нормативних документів, все це вказує на те , що порушення проекту газифікації в будинку ОСОБА_4 за адресою с. Борова вул.. Сергієнко , 21 через встановлення ними додаткового вентиляційного каналу природною тягою в приміщенні кухні , відсутні. ( т.2 а.с. 166 ).

25 червня 2015 року судом першої інстанції було здійснено огляд речових доказів, а саме комунікації та будівлі господарського призначення, які розташовані за адресою Харківська область, Зміївський район, с. Борова вул. Сергієнка №21 і було встановлено, що одна із вигрібних ям засипана цеглою та не функціонує. Яма знаходиться біля будинку відповідачів, відстань від другої ями становить сім метрів. На земельній ділянці ОСОБА_4 на відстані 49 см від межі позивача розташована ще одна яма, яка використовується відповідачами як погріб де знаходяться овочі, сліди рідкої речовини в ямі відсутні. При огляді вентиляційної труби на стіні будинку відповідачів встановлено , що вона направлена в гору. На час огляду витяжка була включена. Суд оглянув також вентиляційну витяжку, яка розташована в землі біля будинку та виходить з другої ями і відповідає матеріалу та розмірам труби , яка знаходиться в другій ямі . Як вказав відповідач ОСОБА_4 ця витяжка слугує вентиляцією в погребі вже 2 роки. Був оглянутий сарай « курник», який як вказали відповідачі, побудований батьками в 1980 роках, а літня кухня позивача побудована в 1970 роках. При огляді курника встановлено відстань 37 см між стінами будівель позивача та відповідача. При огляді території біля курника відповідачів від стіни, яка виходить в бік вулиці знаходиться труба, яка слугує для стоку дощової води з подвіря відповідачів на вулицю. Зроблені заміри літньої кухні позивача:- висота її становить 2 м 50 см. , а висота курнику відповідачів становить 1 м 83 см. Було оглянуто підвальне приміщення, яке розташовано в будинку відповідачів, в якому раніше, як зазначала позивач, відповідачі тримали худобу. Під час огляду вказаного приміщення будь-якої худоби не виявлено. Також в цьому приміщенні знаходиться бочка «септик» для каналізаційних відходів. Оглянуто огород відповідачів. Встановлено під час огляду на межі земельних ділянок позивачів та відповідачів сміттєзвалища, на які вказує позивач, були відсутні. При огляді встановлено, що між земельними ділянками позивача та відповідача стоїть металева огорожа висотою 2 м 50 см. Також встановлено, що одне із вікон, яке знаходиться в кухні будинку відповідачів дійсно виходить в сторону подвіря позивача.

Судом було оглянуто також подвіря позивача. У дворі розташований її будинок та літня кухня. Під час огляду літньої кухні позивача встановлено, що на стіні сирі плями та злізла штукатурка, в цьому ж приміщенні є льох похідний. При огляді будинку ОСОБА_3 встановлено вхід в будинок та два вікна, які виходять в сторону будинку відповідачів. На подвір»ї позивача знаходиться колонка, відстань від колонки до огорожі в бік демонтованої вигрібної ями відповідачів становить 3 м 30 см. Від колонки до огорожі в бік другої ями відповідачів становить 6 м 75 см, разом із замірами проведеними на ділянці ОСОБА_4 -7 м 25 см. Відстань від колонки до приміщення де тримали худобу становить 9 м 30 см.

Позивач звернулась з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

При цьому посилалась на норми матеріального права, що регулюють захист немайнових прав і здійснення права власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково.

При цьому, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 10 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи.

Сторони зобовязані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обгрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею

61 цього Кодексу.

Суд першої інстанції повно і всебічно зясував обставини по справі, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, ретельно оцінив докази, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд правильно вважав не доведеними позовні вимоги.

Матеріали справи не містять доказів які б свідчили , що мало місце порушення цивільного права позивача і воно є результатом протиправних дій відповідача, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково.

Судами першої і другої інстанції було створено рівні умови для сторін щодо надання доказів своїх вимог і заперечень.

Доказів порушених прав позивача в результаті протиправних дій відповідача не надано суду.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Не містять матеріали справи доказів причинного зв»язку між діями відповідачів і наявністю в літній кухні позивача на стіні сирих плям та злізлої штукатурки.

Саме на цей факт, як доказ протиправної поведінки відповідачів посилався представник позивача в суді апеляційної інстанції і зазначав, що він існує на час розгляду справи.

Всі інші порушення мали місце раніше і були усунуті відповідачами, проти чого не заперечував представник позивача, але він вважає, що вони можуть відбутися у майбутньому.

Крім пошкоджень на стіні літньої кухні ніяких інших на подвір»ї позивача, представник позивача не зазначив.

Будь яких доказів, які б спростовували висновки суду, а саме чисельні порушення, які на думку позивача мають місце в садибі відповідачів привели до порушення прав позивача суду не надано.

Які саме права і законні інтереси зазнали зменшення в результаті дій відповідачів матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 6 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

ОСОБА_1