АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія
07 квітня 2016 року
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2016 рік квітень 07 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Посунся Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», третя особа Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про визнання договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Донецька з позовною заявою до Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», після зміни назви Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах», третя особа Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про визнання договорів страхування від 25.04.2008 року № DOMGLK92430007 та від 24.04.2009 року № DOMGAK92430007 недійсними, посилаючись на те, що 25 квітня 2008 року між нею та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» /далі по тексту ПАТ КБ «Приватбанк»/ укладено кредитно-заставний договір № DOMGAK92430007 на суму 15 938,51 доларів США зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 11,04% річних з кінцевим погашенням заборгованості 24.04.2015 року.

Крім того, 25 квітня 2008 року позивачка підписала з Закритим акціонерним товариством «СК «Інгосстрах» /далі по тексту ЗАТ «СК «Інгосстрах»/ договір особистого страхування № DOMGLK92430007, а згодом, 24 квітня 2009 року, договір страхування наземного транспорту № DOMGAK92430007, але підпису та печатки на вказаних договорах ні ЗАТ «СК «Інгосстрах», ні ПАТ «Приватбанк» не поставили, хоча банк, згідно п. 17.4.б кредитного договору страховий платіж в сумі 749,06 грн., у відповідності до договору особистого страхування № DOMGLK92430007, перерахував ЗАТ «СК «Інгосстрах», а згодом відповідно до п. 3.1.3, 3.4.1 сплатив ЗАТ «СК «Інгосстрах» страховий платіж в сумі 4 708,95 грн. у відповідності до договору страхування наземного транспорту № DOMGAK92430007. Тоді ж позивачці в банку пояснили, що якщо вона не погоджується на такі умови, то не отримає кредит, і що це тільки разовий платіж, в наступні роки вона зможе самостійно вибирати страхову компанію.

Позивачка зазначає, що на договорах страхування міститься лише ксерокопія печатки ЗАТ «СК «Інгосстрах» та нерозбірлива ксерокопія підпису. Ніякої письмової згоди сторін з нею, та ЗАТ «СК «Інгосстрах», або ПАТ «Приватбанк» на використання факсимільного відтворення підпису та печатки на договорах страхування не має.

Згідно п. 17.4.б кредитного договору страхові платежі в сумі 749,06 грн. банк за її дорученням повинен був перерахувати на поточний рахунок ЗАО «Страхова компанія «Інгосстрах», код НОМЕР_1 рахунок № 0686 в «Приватбанк», МФО 305299, а не ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах», код 33248430, у відношенні якої вона не давала доручення банку перераховувати грошові кошти, оскільки це дві різні компанії, тому що в них різні назви. Договори не підписані ні ПАТ «Приватбанк», ні ЗАТ «СК «Інгосстрах».

Посилаючись таким чином на зазначені обставини, а також на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязаний був підписати ці договори тому, що в договорах страхування вказано, що ПАТ КБ «Приватбанк» є страховим агентом ЗАТ «СК «Інгосстрах», та є гарантом виконання зобовязань ЗАТ «СК «Інгосстрах», і договори страхування від 25.04.2008 року за № DOMGLK92430007 та від 24.04.2009 року за № DOMGAK92430007 взагалі не містять платіжних реквізитів ЗАТ «СК «Інгосстрах», позивачка вимушена була звернутись з даним позовом до суду.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Донецька від 12.09.2013 року договір особистого страхування від 24 квітня 25 квітня 2008 року за № DOMGLK92430007 та договір страхування наземного транспорту від 24 квітня 2009 року за № DOMGAK92430007, укладені між позивачкою та ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» визнано недійсними.

21.11.2014 року, відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14, згідно з яким Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області підсудні справи Київського районного суду м. Донецька, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» звернулося до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Донецька від 12.09.2013 року.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2015 року заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про відновлення втраченого судового провадження задоволена і втрачене провадження № 2/257/2217/13 за цивільною справою № 257/7985/13-ц за позовом ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства «Інгосстрах», третя особа Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про визнання договорів недійсним відновлено повністю.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року заочне рішення Київського районного суду м. Донецька від 12.09.2013 року по цивільній справі № 257/7985/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах», третя особа ПАТ КБ «Приватбанк», про визнання договорів недійсними скасовано і вказана справа призначена до розгляду по суті.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про визнання договорів недійсними відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діюча через свого представника ОСОБА_3 за нотаріально оформленою довіреністю від 07.09.2015 року, посвідченою приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області і зареєстрованою в реєстрі № 1580, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року, неповне зясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставин справи, просила його скасувати і ухвалити нове рішення, яким визнати недійсними договір страхування наземного транспорту від 24 квітня 2009 року за № DOMGAK92430007 та договір особистого страхування від 25 квітня 2008 року за № DOMGLK92430007, укладених між нею та ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом постановив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання договору особистого страхування від 25 квітня 2008 року № DOMGLK92430007 та договору страхування наземного транспорту від 24 квітня 2009 року № DOMGAK92430007 недійсними.

Доводи ОСОБА_2 про те, що на договорах страхування міститься лише ксерокопія печатки ЗАТ «СК «Інгосстрах» та нерозбірлива ксерокопія підпису, і ніякої письмової згоди сторін з нею, та ЗАТ «СК «Інгосстрах», або ПАТ «Приватбанк» на використання факсимільного відтворення підпису та печатки на договорах страхування не має, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки оскаржуваний позивачкою договір особистого страхування від 25 квітня 2008 року № DOMGLK92430007 та договір страхування наземного транспорту від 24 квітня 2009 року № DOMGAK92430007 підписувався нею особисто. З їх змістом вона була ознайомлена та була згодна з усіма їх умовами, будь-яких претензій щодо змісту вказаних договорів не висувала.

Як вбачається з пункту 18 Умов страхування по договору страхування наземного транспорту від 24.04.2009 року та пункту 10 Умов особистого страхування від 25.04.2008 року, які також були підписані позивачкою ОСОБА_2, страховиком може бути використано факсимільне відтворення підпису особи, уповноваженої підписувати такі договору, а також відтворення відбитку печатки технічними друкувальними приладами.

Крім того, відповідно до наданих до матеріалів справи платіжних доручень, 22.04.2011 року страховою компанією ОСОБА_2 було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 2 617, 90 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 25.04.2008 року та суму страхового відшкодування у розмірі 328,66 грн. в рахунок погашення заборгованості за тим же кредитним договором від 25.04.2008 року № DOMGAK92430007.

Таким чином, з огляду на викладене, а також на те, що при укладанні оскаржуваних договорів позивачка ОСОБА_2 мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними, її волевиявлення було вільним та відповідало її внутрішній волі, судова колегія вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Що стосується посилань ОСОБА_2 на те, що оскаржувані нею договори особистого страхування та страхування наземного транспорту є похідними від укладеного нею 25.04.2008 року з Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» кредитно-заставним договором № DOMGAK92430007, який за рішенням Київського районного суду м. Донецька від 22.04.2014 року визнано недійсним, але апеляційна скарга на яке до сих пір не розглянута, то ця обставина сама по собі, на думку судової колегії, не може бути підставою для задоволення вимог ОСОБА_2 відносно договорів страхування, в момент вчинення яких з усіх істотних умов сторонами було дотримано вимоги, які є необхідні для чинності правочину.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :