Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 711/7461/16-ц

Провадження 4-с/711/86/16

24 жовтня 2016 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючий суддя: Дунаєв С.О.

при секретарі: Нарадько Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності та незаконними дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_2 та зобовязання вчинити певну дію,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду 29.08.2016р. із скаргою, в якій просив визнати протиправною та незаконною дію та бездіяльність старшого державного виконавця Центрального ВДВС Черкаського МУЮ ОСОБА_2 (далі державний виконавець), яка полягає у винесенні постанови про накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 від 10.08.2016р. в межах виконавчого провадження № 47453778 та не винесенні постанови про закінчення цього виконавчого провадження. Також скаржник просив зобовязати старшого державного виконавця Гайдай Т.О. зняти накладений арешт на майно боржника, в межах суми звернення стягнення 56 41,81грн., відповідно до постанов від 02.02.2016р. та 10.08.2016р.; винести постанову про закриття виконавчого провадження № 47453778 та невідкладно повернути до Придніпровського районного суду м. Черкаси виконавчий лист № 2-1368, який був виданий 10 листопада 2008року Придніпровським районним судом м. Черкаси.

24.10.2016р. до суду надійшла заява, в якій заявник просив розглядати скаргу у його відсутність та залишити без розгляду частину його вимог. При цьому просив задовольнити вимоги про зобовязання державного виконавця невідкладно зняти арешт, накладений на все майно ОСОБА_1 постановою державного виконавця від 02.02.2016р. по виконавчому провадженню №47453778, та зобовязання невідкладно надіслати виконавчий лист №2-1368 від 10.11.2008р. до суду. За таких обставин, суд розглядає скаргу лише в частині вимог, які підтримує заявник, оскільки інші вимоги залишені без розгляду ухвалою суду.

В обґрунтування вимог заявник зазначає, що державний виконавець після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №47453778 не здійснив державну реєстрацію припинення обтяжень, накладених в межах цього виконавчого провадження, та не повернув до суду виконавчий лист, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені, про причин неявки суд не повідомили.

Дослідивши надані суду письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступних висновків.

28.10.2008р. Придніпровський районний суд м. Черкаси ухвалив рішення, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк» суму коштів в розмірі 56491,81грн /а.с.7-11/.

03.12.2008р. АКІБ «УкрСиббанк» отримав виконавчий лист.

Частину зобов'язання ОСОБА_1 виконано добровільно, у зв'язку з чим залишок заборгованості, який підлягав виконанню за рішенням суду станом на 11.12.2008р. складав 19431,15грн, що підтверджується відповідним листом АКІБ «УкрСиббанк» /а.с.13/.

06.05.2015р. державним виконавцем з метою примусового виконання виконавчого листа від 03.12.2008р. відкрито виконавче провадження №47453778 /а.с.22/.

02.02.2016р. державним виконавцем винесено постанову про накладення решту на все майно боржника ОСОБА_1 у межах суми стягнення 56491,81грн, що зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису обтяження 13319857 від 18.02.2016р..

25.09.2015р. Придніпровський районний суд м. Черкаси постановив ухвалу, якою визнав таким, що частково не підлягає виконанню на суму в розмірі 19431,15грн виконавчий лист №2-1368/2008 від 10.11.2008р. і відкликав виконавчий лист з Центрального ВДВС Черкаського МУЮ /а.с.17-19/.

07.09.2016р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №47453778 на підставі п.4 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», якою також припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Разом з тим, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не здійснено реєстрацію припинення арешту нерухомого майна ОСОБА_1, що було здійснено на підставі постанови державного виконавця №47453778 від 02.02.2016р., реєстраційний номер запису 13319857.

За таких обставин боржник вважає, що державний виконавець порушив вимоги закону та не вчинив всіх необхідних дій, які мав вчинити у зв'язку із закінченням виконавчого провадження, а тому він звернувся до суду з зазначеною скаргою.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 6 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців, що передбачено ст.13 ЗУ «Про державну виконавчу службу», ст.ст.6, 12, 82 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.383 ЦПК.

Згідно ст.383 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 4 ЦПК передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ч.2, 3 ст.387 ЦПК у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже аналіз положень ст.ст.4, 383, 387 ЦПК свідчить, що під час розгляду скарг на бездіяльність державного виконавця суд перевіряє чи були допущені державним виконавцем порушення прав чи свобод заявника і визначає спосіб усунення зазначених порушень. Зазначене узгоджується з положеннями ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином метою задоволення скарги заявника в порядку здійснення судом контролю за виконанням судових рішень є ухвалення рішення, яким визначається саме ефективний спосіб захисту прав чи свобод сторін виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент закінчення виконавчого провадження) у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до Закону України від 01.07.2004р. №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набуття, зміна або припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно підлягають обовязковій державній реєстрації. Здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень покладається на державних реєстраторів.

Державний виконавець є державним реєстратором у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у звязку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки (п.3 ч.1 ст.10 ЗУ №1952-IV). Особливості проведення державної реєстрації обтяжень державними виконавцями передбачені п.п.35-39 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Порядок).

Пунктами 36, 37 Порядку передбачено, що державний виконавець за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує заяву в електронній формі з обовязковим долученням до неї електронних копій оригіналів документів, необхідних для такої реєстрації, виготовлених шляхом сканування, або оригіналів електронних документів з обовязковим накладенням власного електронного цифрового підпису. Державний реєстратор здійснює розгляд заяви в електронній формі відповідно до цього Порядку з прийняттям відповідних рішень.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що здійснення записів про державну реєстрацію припинення обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень, здійснюється не державним виконавцем, а державним реєстратором за заявою державного виконавця. Отже у разі закінчення виконавчого провадження закон покладає на державного виконавця обовязок прийняти рішення про припинення обтяжень, накладених під час виконавчих дій, та подати заявку на проведення державної реєстрації припинення обтяжень, а відповідний запис про державну реєстрацію здійснює державний реєстратор.

Зі змісту постанови державного виконавця від 07.09.2016р. вбачається, що державним виконавцем прийнято рішення про припинення застосованих під час виконавчого провадження обтяжень. Щодо невиконання державним виконавцем обов'язку подання заяви на проведення державної реєстрації, то суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всупереч вимог ч.1 ст.60 ЦПК заявником не надано суду доказів на підтвердження невиконання державним виконавцем обов'язку подання заявки про припинення державної реєстрації обтяжень нерухомого майна боржника. Саме ж нездійснення державної реєстрації припинення обтяжень нерухомого майна не може розцінюватись як неправомірна бездіяльність державного виконавця, оскільки вчинення таких дій покладається на іншого державного реєстратора.

Таким чином, судом не встановлено протиправної бездіяльності державного виконавця щодо не проведення державної реєстрації припинення обтяжень нерухомого майна боржника та порушень законних прав боржника, а тому в цій частині скарга не підлягає задоволенню.

Стосовно вимог про повернення виконавчого листа, то відповідно до ч.2 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Повернення виконавчого листа до суду з відміткою про закінчення виконавчого провадження є одним із способів судового контролю за виконанням судових рішень. Натомість законом не передбачений конкретний строк здійснення такого повернення, що повязане з можливою перевіркою законності виконавчого провадження. Питання про неправомірність бездіяльності державного виконавця в такому випадку може обґрунтовуватись лише у контексті порушення розумності таких строків, проте зазначені обставини не є підставою скарги, а відтак і не є предметом судового розгляду. Отже відсутність в матеріалах виконавчого провадження №47453778 на момент ознайомлення з матеріалами справи представника боржника відомостей про направлення до суду виконавчого листа не свідчить про порушення прав боржника.

Таким чином, враховуючи, що факти порушення прав боржника внаслідок бездіяльності державного виконавця не знайшли свого підтвердження, скарга задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.7, 10, 11, 60, 209, 387 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржене особами, які брали участь у справі, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня його проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий: ОСОБА_3