солом`янський районний суд міста києва
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., за участю секретаря Корж А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», третя особа ОСОБА_3, про стягнення суми страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УОСК») на свою користь 34 648,32 грн. страхового відшкодування, 18 056,98 грн. пені за несвоєчасне виконання своїх зобов`язань та 381,25 грн. сплаченого судового збору, мотивуючи свої вимоги наступним.

Так, 25.12.2013 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1.

17.01.2014 постановою Оболонського районного суду м. Києва винним у скоєнні даної ДТП було визнано ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована відповідачем.

07.02.2014 позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши необхідний пакет документів.

Натомість відповідач, як стверджує позивач, жодної інформації щодо ремонтної калькуляції матеріальних збитків вищезазначеного транспортного засобу не надав.

30.01.2014 експертом ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит» Роговенком Д.В. за зверненням позивача було складено звіт з визначення вартості збитку, завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1, згідно якого вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику даного автомобіля складає 34 648,32 грн.

Враховуючи те, що заява про страхове відшкодування була подана позивачем 07.02.2014 року, відповідач, стверджує позивач, повинен був прийняти рішення про здійснення сплати страхового відшкодування та виплатити його чи відмовити у здійсненні виплати не пізніше 07.05.2014 року. А оскільки цього зроблено не було, керуючись ст. 20 Закону України «Про страхування» вважає, що страховик (відповідач) повинен сплатити пеню за період прострочення виконання зобов`язання з 07.06.2014 по 25.12.2015, надаючи відповідний розрахунок на суму 18 056,98 грн.

Позивач просить задовольнити позов в повному обсязі та вирішити питання про стягнення з відповідача на його користь також суми сплаченого судового збору (а.с.2-5, 166-167)

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся кожного разу належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.22, 29, 31, 34, 38, 49)

Незважаючи на те, що судом 13 березня 2015 року було постановлено заочне рішення, відповідач навіть після винесення судом ухвали про скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду також в судові засідання не з`явився, заяв чи клопотань щодо перенесення розгляду справи не подавав. Зважаючи на те, що позивач звернувся до суду ще в листопаді 2014 року, то суд вважає, що у відповідача було достатньо часу щоб забезпечити свою участь під час розгляду даної справи. В той же час суд враховує подані письмові заперечення проти позову, в яких відповідач лише частково визнає позовні вимоги на суму 16 849,90 грн., які вважає страховим відшкодуванням, зазначаючи, що після того, як позивач звернулася до них із заявою ними було складено Звіт №643/14 від 19.08.2014 з оцінки вартості майнової шкоди, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача під час вищезазначеної ДТП складає 19 532,87 грн. (з урахуванням ПДВ в сумі 1 682,97 грн.). Так, відповідач наполягає на тому, що сума ПДВ виплачується виключно в тому випадку, якщо автомобіль відремонтовано і за ремонт автомобіля таке ПДВ було сплачено. Крім того, із суми матеріального збитку вважають за необхідне вирахувати суму франшизи в розмірі 1 000,00 грн. Щодо суми пені, то вважає, що у задоволенні вимог в цій частині слід відмовити, посилаючись на правовий висновок ВСУ у справі №3-41гс12 (постанова від 26.09.2012) (а.с.65-66)

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України)

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, зокрема ч.3 ст.61 ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України)

В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 4 вказує, зокрема, на те, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Так, судовим розглядом встановлено, що 25.12.2013 приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Камаз», д.н.з НОМЕР_2 по проспекту Московському в м. Києві порушив Правила дорожнього руху України, а саме на перехресті нерівнозначних доріг не надав дорогу автомобілю марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 17.01.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні даної ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.9-10)

В свою чергу, автомобіль «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1, належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с.7)

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Камаз», д.н.з НОМЕР_2, ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «УОСК» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/3884920 терміном дії з 30.05.2013 року по 28.05.2014 року (а.с.7-8)

Франшиза за полісом складає 1 000,00 грн. (а.с.8)

Згідно звіту з визначення вартості збитку, завданого власнику вищезазначеного транспортного засобу від 30.01.2014 року під №2774/4, поданого позивачем, станом на 25.12.2013 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля ОСОБА_2 після вищезазначеної ДТП складає 34 648,32 грн. з урахуванням ПДВ, але без врахування втрати товарної вартості (а.с.12-17)

Згідно звіту про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «ВАЗ 211340», д.н.з НОМЕР_1, від 19.08.2014 року №643/14, поданого відповідачем, станом на 23.01.2014 року вартість майнової шкоди складає 19 532,87 грн., з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, без урахуванням втрати товарної якості, з них ПДВ - 1 682,97 грн. (а.с.89-94)

Наявні два звіти, які кожна із сторін просить врахувати як доказ під час постановлення рішення на підтвердження своїх вимог та заперечень відповідно. Неявка ж сторін у справі, позбавляє суд можливості роз`яснити їм в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України можливість звернутися до суду із клопотанням про проведення відповідної експертизи, оскільки окрім того, що в звіті, наданому позивачем надано висновок про вартість матеріальної шкоди без врахування коефіцієнту фізичного зносу, та зазначено, що включено суму ПДВ, проте не визначено яку саме, тощо.

Також як вбачається з матеріалів справи 13 лютого 2015 року у справі за клопотанням представника позивача було винесено ухвалу про витребування доказів у відповідача, а саме матеріалів страхової справи за вищезазначеним страховим випадком, проте, незважаючи на те, що копія відповідної ухвали отримана відповідачем 26.02.2015, вона залишена відповідачем без виконання всупереч вимог процесуального закону, оскільки залишаються не перевіреними відомості щодо дати звернення позивача до відповідача із заявою про настання страхового випадку (а.с.44, 49)

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 169 ЦПК України якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення, суд визнає явку такої сторони чи її представника обов`язковою.

Зважаючи на подану представником позивача заяву, з урахуванням вищенаведеного, суд визнає явку представника позивача обов`язковою.

Окремо, суд вважає за необхідне направити копію даної ухвали і відповідачу у справі, разом із ухвалою про витребування доказів від 13.02.2015, повідомити його про дату, час та місце наступного судового засідання.

На підставі викладеного, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати явку представника позивача ОСОБА_2 обов`язковою та здійснити її виклик в наступне судове засідання 02 березня 2016 року на 11.30 годин.

В судове засідання також викликати представника відповідача.

Про дату, час та місце розгляду справи повідомити третю особу у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк