Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/4422/15-ц Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія 50 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Заполовського В.Й., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається у приватному вищому навчальному закладі «Мистецький коледж художнього моделювання та дизайну», і перебуває та її утриманні. Навчання потребує значних витрат, а доходів позивачки не вистачає, щоб забезпечити потреби дочки, пов'язані з навчанням. Наведене свідчить про те, що їхня повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням.

Враховуючи вищезазначене, позивачка просила суд стягувати із ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі ? частини заробітку щомісячно.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,- про задоволення позовних вимог.

Зокрема, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи та зазначає, що наявність у відповідача постійного місця роботи, сталого заробітку та пенсії свідчить про його спроможність надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки.

В судовому засіданні ОСОБА_2 не визнав апеляційну скаргу та пояснив, що, по можливості, надає допомогу доньці, однак на даний час він потребує лікування після перенесених операційних втручань у зв'язку з онкозахворюванням та витрачає значні кошти на придбання ліків. Окрім того, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей та дружина.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення відповідача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що повнолітня дочка сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1 вересня 2015 року навчається у приватному вищому навчальному закладі «Мистецький коледж художнього моделювання та дизайну» на денній формі навчання, без нарахування та виплати стипендії. Вартість освітніх послуг складає 83710 грн., термін навчання становить три роки. Вказані обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи копією договору №52/15 від 31 серпня 2015 року, а також довідкою навчального закладу від 22 жовтня 2015 року за №203/01.

Матеріали справи свідчать, що відповідач є інвалідом другої групи загального захворювання та працює слюсарем у КП « Новоград-Волинське теплокомуненерго». Його середньомісячний заробіток становить 4020 грн. 15 коп., а розмір пенсії у зв'язку з інвалідністю складає 1571 грн. 15 коп.

Однак, та обставина, що ОСОБА_2 має постійне місце роботи та отримує сталу заробітну плату й пенсію, не свідчить про його спроможність надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці.

Так, досліджені судом першої інстанції виписка з медичної картки та виписний епікриз містять інформацію про те, що ОСОБА_2 має незадовільний стан здоров'я, переніс дві операції з видалення злоякісної пухлини, у зв'язку з чим потребує лікування.

Окрім того, на утриманні відповідача перебувають малолітні діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 не надала доказів, які б підтверджували суму фактичних витрат на навчання та можливість надання відповідачем матеріальної допомоги повнолітній дочці.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що відповідач позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки на час її навчання, оскільки передбачене ст.199 СК України право на утримання виникає не лише у разі потреби дитини у матеріальній допомозі, а також за умови спроможності батьків надавати таку допомогу.

Вимогами ст.60 ЦПК України передбачений обов'язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищезазначене, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 209,303,307,308,313,314,315,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Судді: