Справа № 305/40/16-ц
Провадження по справі № 2/305/299/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Тулик І.І.

при секретарі - Шемота М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про визнанняч права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову зазначено, що 14 лютого 2015 року, у віці 72 роки, померла ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації смертей, 17 лютого 2015 року було зроблено відповідний актовий запис про смерть за № 14, підтвердженням чого є Свідоцтво про смерть, видане 17 лютого 2015 року, виконкомом Середньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, яка постійно проживала в будинку за номером 19 по вул. Молодіжна в с. Середнє Водяне Рахівського району Закарпатської області. За своє життя ОСОБА_2 розпорядилася своїм майном, склавши заповіт в її користь. Згідно заповіту ОСОБА_2 заповіла їй, ОСОБА_1 житловий будинок №22 по вул. Ворошилова в с. Середнє Водяне Рахівського району Закарпатської області. Спадщину вона прийняла, подавши до приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 в шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом на вищезазначене спадкове майно немає. З метою успадкування зповіданого їй майна, вона звернулася до приватного нотаріуса щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки право власності на будинок не було належним чином оформлено. Як наслідок, 5 листопада 2015 року, було винесено постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії, а саме видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Належність вищезазначеного житлового будинку спадкодавцю ОСОБА_2 підтверджується даними погосподарського обліку, викладеними в довідці, виданої Середньоводянською сільською радою від 17 вересня 2015 року №1208. На підставі наведеного просила визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на житловий будинок, загальна площа якого становить 284,99 кв.м., житлова площа - 181,02 кв.м., що розташований по вул. Молодіжна, 22 Рахівського району Закарпатської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті заповідача ОСОБА_2.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні присутня не була. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог та задоволення позову.

Представник відповідача - Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не з"явився. Сільський голова ОСОБА_4 направив суду заяву про розгляд справи без участі представника ради та визнання позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 14 лютого 2015 року.

Після смерті ОСОБА_2, залишилося спадкове майно - житловий будинок №22 по вул. Молодіжна, яка рішенням виконкому Середньоводянської сільської ради №5 від 05.03.1996 року перейменована з вулиці Ворошилова, в с. Середнє Водяне Рахівського району, Закарпатської області, і відносно якого остання розпорядилася шляхом складення заповіту 26 червня 2012 року. Згідно даного заповіту ОСОБА_2 належний їй житловий будинок з надвірними спорудами № 22 по вул. Молодіжна в с. Середнє Водяне Рахівського району Закарпатської області заповіла ОСОБА_1.

Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд №22 по вул. Молодіжна в с. Середнє Водяне Рахівського району спадковий будинок побудований у 1976 році.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно довідки виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №1208 від 17 вересня 2015 року житловий будинок № 22 по вул. Молодіжна в с. Середнє Водяне Рахівського району Закарпатської області дійсно, згідно по господарської книги належав ОСОБА_2, а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину, подавши до нотаріуса у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини, що стверджено Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 22.04.2015 року за №42204747.

Спору щодо набуття права на спадщину судом не встановлено. Згідно даних Витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №42204747 від 22 квітня 2015 року та Витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №40204576 від 22 квітня 2015 року, ніхто до нотаріальної контори, окрім позивачки, не звертався з приводу прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та заповіт, складений 26 червня 2012 року останньою є чинним і ніким не скасований.

Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачкою не ставилось. Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, мешканкою с. Середнє Водяне, вул. Молодіжна, 23 Рахівського району Закарпатської області, право власності на житловий будинок №22, загальною площею 284,99 кв.м., житловою площею 181,02 кв.м., що розташований по вул. Молодіжна,22 Рахівського району Закарпатської області, в порядку спадкування за заповітом.

Судовий збір в сумі 2335 гривень залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.