Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1660/16-ц

Номер провадження: 2/511/772/16

"26" липня 2016 р. Суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванова О. В. , перевіривши виконання вимог ст.ст. 109-121 ЦПК України цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановила:

21.07.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між ними Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області посилаючись на те, що від шлюбу спільних дітей не мають, відповідач надав згоду на розірвання шлюбу, оскільки він є громадянином ОСОБА_3, на даний час проживає в Республіці Росія.

Вивчивши позов та додані матеріали, приходжу до висновку про необхідність залишити позов без руху з огляду на наступне.

Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК.

Розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, тому суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила ст. 121 ЦПК.

Так, у відповідності до положень ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

В порушення п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в позовній заяві позивачем взагалі не зазначено місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку відповідача, які б давали суду можливість відкрити провадження по справі на підставі ст. 110 ЦПК України, оскільки згідно довідки Роздільнянського РС ГУДМС ОСОБА_4 по Роздільнянському району зареєстрованим не значиться.

Крім того, позивачка в своїй позовній заяві посилається на те, що шлюбні відносини між ними закінчилися, відповідач переїхав проживати на інше місце мешкання, а саме в м. Санкт Петербург, Російської Федерації, проте доказів, в підтвердження зазначених обставин не надано, що є порушенням п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 9, 10 ст. 110 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місце його проживання чи перебування в Україні.

Вказана думка суду повністю узгоджується з правовою позицією, викладеної в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, згідно якої позов про розірвання шлюбу з особою, яка не має в Україні місця проживання або місце проживання якої невідоме, може пред'являтися за місцем знаходження майна відповідача, або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування (ч.10 ст.110 ЦПК України), а у випадку, коли з позивачем проживають його малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача - за місцем проживання позивача.

Позивач в позові не посилається на будь-які докази, які б надавали суду можливість відкрити провадження по справі та вказані докази суду також не надав (документальні), а саме: що майно відповідача знаходиться у Роздільнянському районі Одеської області або, що останнє відоме місце проживання чи перебування відповідача знаходилося у зазначеному районі, або він у вказаному районі працював.

Систематизуючи вищезазначені вимоги закону, суд приходить до висновку, що ЦПК спочатку покладає на позивача обовязок підтвердити достовірними доказами місцезнаходження майна та останнього відомого місця проживання (перебування) відповідача, а тільки потім судом вирішується питання щодо підсудності вказаного спору та можливості відкриття провадження.

Посилання позивача на ч. 2 ст. 110 ЦПК України, суд вважає необгрунтованими оскільки з позовної заяви вбачається, що позивач не має на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей або якщо він не може за станом здоров'я чи із інших поважним причин виїхати до місця проживання відповідача.

Суд вважає, що проявляючи таку ініціативу про розгляд справи у суді за місцем свого проживання, позивач повинна подати докази проживання чи перебування відповідача за зазначеною адресою, документи, що підтверджують наявність майна відповідача на території України (документально), досягнення домовленості між сторонами про місце розгляду справи в Роздільнянському районному суді, чи складність виїзду позивача у суд за місцем проживання відповідача.

З викладених вище обставин зазначений позов підлягає залишенню без руху, оскільки поданий з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя,-

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху і надати термін для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Розяснити, що в разі невиконання вимог ухвали заява буде вважатися неподаною і підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_5