У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про зобов'язання допускати на горище житлового будинку, звільнення його від власного майна, зобов'язання допускати до лічильника обліку споживання електричної енергії, видачу технічної документації на житловий будинок, стягнення майнової та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від

31 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила: зобов'язати ОСОБА_5 допускати її на горище житлового будинку АДРЕСА_1, звільнити його від власного майна, допускати її до лічильників обліку споживання електричної енергії, видати технічну документацію на вищевказаний будинок, стягнути з ОСОБА_5 на її користь майнову шкоду в розмірі 30 тис. грн та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50 тис. грн.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що їй належить ј частка в житловому будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_7 також є співвласником спірного нерухомого майна. Вказувала, що за договором про встановлення порядку користування жилим будинком у користування відповідача передана частина приміщень, в яких знаходиться вхід на горище. ОСОБА_7 не допускає її на горище та використовує його для зберігання власного майна. Крім того, там встановлені лічильники обліку споживання електричної енергії, до яких вона не може підійти. Зазначала, що неправомірними діями відповідачи їй нанесена як майнова, так і моральна шкода.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від

16 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 31 серпня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_5 допускати ОСОБА_4 на горище житлового будинку АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5 допускати ОСОБА_4 до лічильника обліку споживання нею електричної енергії, що облаштований на стіні житлового будинку АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення змінити в частині стягнення майнової та моральної шкоди, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди, ухвалюючи рішення, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), застосувавши до спірних правовідносин ч. 1 ст. 358 та ч. 1 ст. 391 ЦК України, правильно виходили із того, що в спірному житловому будинку облаштований лише один вхід на горище, до якого відповідачка не допускає позивача, не дозволяє їй користуватися ним, а також перешкоджає користуватись лічильником обліку споживання електричної енергії, що встановлений на стіні житлового будинку.

Також суди дійшли до правильного висновку про відмову в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4, оскільки позивач не надала докази на підтвердження того, що на горищі спірного житлового будинку зберігається майно відповідачка та відсутні докази про те, що у володінні ОСОБА_7 перебуває технічна документація на жилий будинок і остання ухиляється від передачі її позивачу.

Відмовляючи ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог про стягнення майнової та відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій виходили з відсутності підстав для їх задоволення.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до

ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від

16 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від

31 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І. Журавель

С.П. Штелик