ухвала

іменем україни

23 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Мартинюка В.І., Іваненко Ю.Г., Парінової І.К., Завгородньої І.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Богоноса Максима Олександровича - на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 11 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 04 серпня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі - ВАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 0709/23/05-А, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 47 696 доларів США.

21 травня 2013 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ВАТ «Кредитпромбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до боржників за кредитними та забезпечувальними договорами.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань утворилась заборгованість, розмір якої станом на 15 жовтня 2014 року склав 178 878,43 грн, а саме: 61 414,01 грн - тіло кредиту та 117 464,42 грн - відсотки.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11 серпня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» - Богонос М.О. - просить скасувати заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 11 серпня 2015 року та ухвалити нове рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення прокурора, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким також погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем у справі є ОСОБА_6, з яким у позивача існують правовідносини за кредитним договором від 04 серпня 2005 року № 0709/23/05-А, разом з тим вимог до ОСОБА_6 позов не містить, оскільки позивач просив стягнути суму заборгованості з ОСОБА_8, який не є відповідачем у справі.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 04 серпня 2005 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 0709/23/05-А, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 47 696 доларів США терміном до 02 серпня 2010 року.

21 травня 2013 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ВАТ «Кредитпромбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до боржників за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідач ОСОБА_9 станом на 15 жовтня 2014 року не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, у результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 178 878,43 грн, а саме: 61 414,01 грн - тіло кредиту та 117 464,42 грн - відсотки.

Як убачається з позовної заяви, ПАТ «Дельта Банк» просив суд ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 178 878,43 грн та судові витрати.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: зокрема: ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

Так, статтею 121 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Крім того, відповідно до ст. 130 ЦПК України попереднє судове засідання проводиться з метою з'ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду або забезпечення правильного та швидкого вирішення справи.

Якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову, вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Разом з тим ухвалоюЧервонозаводського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 року встановлено, що позовна заява відповідає вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України, що проведення попереднього судового засідання є недоцільним, відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 169 ЦПК України якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Таким чином, суд першої інстанції не сприяв розгляду справи, на порушення вищевказаних норм процесуального права не залишив позовну заяву без руху для уточнення прохальної частини, а також під час розгляду справи не викликав представника позивача для надання пояснень та відмовив у задоволенні позову з формальних підстав, на що колегія суддів апеляційного суду також не звернула увагу.

Ухваливши оскаржувані рішення на порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суди попередніх інстанцій фактично позбавили позивача права на справедливий судовий розгляд.

За викладених обставин ухвалені у справі судові рішення не можуть залишатися в силі, оскільки судами порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому згідно із ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Богоноса МаксимаОлександровича - задовольнити частково.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 11 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий В.І. Мартинюк
Судді: І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко І.К. Парінова О.В. Ступак