Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/744/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

22 липня 2016 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю: секретаря Біди В.Д., представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПРИВАТБАНК (далі - позивач) звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач у позовній заяві посилається на те, що між сторонами 13.11.2007 укладено кредитний договір № NKN0G7, відповідно до умов якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 6514 грн. 50 коп. на термін до 13.11.2027, а відповідач повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлені кредитним договором.

Згідно з заявою відповідача від 04.07.2008 кредитний договір № NKN0G7 від 13.11.2007 переведено з валюти гривня в валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 1383,13 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: щомісяця період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з кредитним договором.

Згідно з кредитним договором у випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № NKN0G7. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 25.03.2015 має заборгованість 2755,62 доларів США, яка складається з: 1298,67 доларів США заборгованість за кредитом; 633,97 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 117,62 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 564,03 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 10,62 доларів США штраф (фіксована частина), 130,71 доларів США штраф (процентна складова). Вказану суму заборгованості у розмірі 2755,62 долари США позивач просить стягнути з відповідача.

21.07.2016 позивачем подано до суду заяву (пояснення по справі), у якій позивач позовні вимоги підтримав, посилався на те, що за укладеним сторонами 13.11.2007 договором № NKN0G7 відповідач отримав кредит у розмірі 6514 грн. 50 коп. та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

Згідно з заявою відповідача та додатковою угодою від 04.07.2008 кредитний договір № NKN0G7 від 13.11.2007 змінено в частині валюти кредитування валюту гривня переведено в валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 1383,13 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Повернення кредитних коштів та інших платежів, як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором, відповідачем здійснювалось частково до листопада 2014 року.

Вважає, що доводи відповідача про те, що додаткова угода від 04.07.2008 до договору № NKN0G7 від 13.11.2007 не підписана відповідачем, можуть бути підставою для визнання її недійсною у судовому порядку. Але такий позов відповідачем не заявлявся і предметом судового розгляду не був.

Також позивач зазначає, що відповідач виконував умови договору про сплату щомісячного платежу в валюті долар США до листопада 2014 року, тобто на протязі шести років.

Представник позивача у судовому засіданні 21.07.2016 позовні вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні, також посилався на те, що Додаткова угода до кредитного договору № NKN0G7 від 13.11.2007 у судовому порядку недійсною не визнавалась, а також вказував на те, що відповідач погашав заборгованість за кредитним договором у доларах США. Також зазначив, що висновок експерта для суду не є обовяковим і оцінюється судом в сукупності з іншими доказами.

22.07.2016 представник позивача у судове засідання не зявився; звернувся до суду із заявою, у якій повідомив, що позивач позов підтримує в повному обсязі, з підстав викладених у позові та наданих до суду поясненнях, просив провести судові дебати без його участі.

13.07.2015 відповідачем подані до суду заперечення на позовну заяву, у яких відповідач заперечував проти позову, вважаючи позовні вимоги передчасними, незаконними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що ним не підписувались документи, у яких йдеться про зміну валюти кредиту на іноземну валюту долар США, про існування таких документів відповідач дізнався з позовної заяви, кредитних коштів у розмірі 1383,13 доларів США відповідач не отримував. При цьому відповідач не заперечує укладення між сторонами кредитного договору № NKN0G7 від 13.11.2007, валютою якого є гривня України. Також відповідач пояснив, що 02.09.2008 при здійсненні ним чергового платежу за Кредитним договором йому касиром банку було повідомлено, про те що банком прийнято рішення приймати платежі за кредитними договорами виключно в іноземній валюті (доларах США), пояснюючи це нестабільним станом фінансів в країні та різкими коливаннями курсу. Оскільки відповідач не має доходів у доларах США його було повідомлено, що потрібну суму він може купувати безпосередньо в банку та одразу вносити цей платіж за договором. В подальшому на підтвердження платежів за кредитним договором відповідачу видавались дві квитанції, одна з яких про здійснення валютно-обмінної операції, а інша про платіж за Кредитним договором. Відповідач наполягає, що всі розрахунки з банком здійснювались ним у гривні.

Відповідач належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду спору, у судове засідання 22.07.2016 не зявився. Раніше у судових засіданнях позовні вимоги заперечував, посилаючись на те, що не підписував ніяких документів про зміну валюти кредиту на долари США.

Представник відповідача у судових засіданнях проти позову заперечував, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову повністю, посилався на те, що відповідач уклав з позивачем кредитний договір, валютою якого є гривня, відповідач не підписував жодних угод щодо зміни валюти кредиту. Наявні в матеріалах справи повідомлення про зміну валюти кредиту, додаткову угоду до кредитного договору та заяву про продаж іноземної валюти, відповідач не підписував, що підтверджується висновками судової почеркознавчої експертизи. Отже відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у доларах США. Також представник відповідача підтвердив, що відповідач дійсно погашав заборгованість за кредитним договором, при цьому зазначив, що до банку відповідач приносив грошові кошти у гривні і після здійснення банком обмінної операції вони зараховувались на рахунок відповідача у доларах США на погашення кредитної заборгованості. Внесення сум у більшому розмірі ніж це передбачено умовами кредитного договору пояснив бажанням відповідача достроково погасити кредит.

Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого:

13.11.2007 між Закритим акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк, правонаступником якого, згідно з п. 1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК, є позивач та відповідачем укладено кредитний договір № NKN0G7 (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого банк зобовязався надати відповідачу кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в. п. 7.1 цього Договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим Договором, зазначені у розділі 7 Договору.

Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору банк зобовязався надати відповідачу кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 13.11.2007 по 13.11.2027 включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 6514 грн. 50 коп. на споживчі цілі. Шляхом перерахування відповідно до п. 1.2, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0 грн. 00 коп. у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,00 від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 6.2. даного Договору. Періодом сплати вважати період з 13 по 13 число кожного місяця.

Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в Період сплати відповідач повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж у сумі 86 грн. 79 коп.) для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту та відсоткам.

Згідно з п. 7.2 Кредитного договору для виконання даного договору банк відкриває відповідачу: рахунок 7172 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитними угодами № NKN0G7 від 13.11.2007, далі за текстом ОСНОВНИЙ КРЕДИТ, та № NKN0G7 від 13.11.2007, далі за текстом КРЕДИТ НА ПОЧАТКОВИЙ ВНЕСОК.

Кредит надається в обмін на зобовязання відповідача по поверненню Кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним Договором строки.

Сторони не заперечують укладення між ними вказаного Кредитного договору.

Окрім зазначеного Кредитного договору позивач, як на підставу своїх вимог, також посилається на повідомлення відповідача від 04.07.2008 про прийняття ним рішення змінити валюту кредиту за Кредитним договором в валюту - долари США, укладення сторонами 13.08.2008 Додаткової угоди до кредитного договору № NKN0G7 від 13.11.2007, а також заяву № 29 про продаж іноземної валюти від 13.08.2008. Відповідно до вказаних документів Кредитний договір переведено з валюти гривня в валюту долари США. Розмір кредиту після переведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 1383,13 долари США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Отже з наданих банком документів виходить, що ОСОБА_2, на підставі підписаного нею повідомлення від 04.07.2008 про прийняття рішення змінити валюту кредиту за Кредитним договором в валюту - долари США, підписаної нею 13.08.2008 Додаткової угоди до кредитного договору № NKN0G7 від 13.11.2007, а також підписаної нею заяви № 29 про продаж іноземної валюти від 13.08.2008 отримала від Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» кредит в доларах США. Умови кредитного договору ОСОБА_2 належним чином не виконує, а тому повинна сплатити заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитом, пеню та штраф за невиконання зобов'язань у валюті кредиту доларах США.

Визначаючи суму заборгованості у доларах США, позивач виходив з умов кредитного договору, а також повідомлення відповідача від 04.07.2008 про прийняття рішення змінити валюту кредиту за Кредитним договором в валюту - долари США, Додаткової угоди до кредитного договору № NKN0G7 від 13.11.2007, а також заяви № 29 про продаж іноземної валюти від 13.08.2008.

У судовому засіданні відповідач та її представник стверджували, що відповідач не підписувала повідомлення від 04.07.2008 про прийняття рішення змінити валюту кредиту за Кредитним договором в валюту - долари США, Додаткової угоди до кредитного договору № NKN0G7 від 13.11.2007, а також заяви № 29 про продаж іноземної валюти від 13.08.2008.

Ці пояснення підтверджуються висновком судової почеркознавчої експертизи № 1565 від 29 лютого 2016 року, призначеної під час розгляду даної справи. Так, за експертним висновком, підпис в правом нижньому куті на першій сторінці додаткової угоди до кредитного договору № NKN0G7 від 13.11.2007 виконала не ОСОБА_2, а інша особа; підпис в додатковій угоді до кредитного договору № NKN0G7 від 13.11.2007, в графі «Підпис» розділу 9.2 «Позичальник» виконала не ОСОБА_2, а інша особа; підпис в додатковій угоді до кредитного договору № NKN0G7 від 13.11.2007 на останній сторінці в графі «Один з оригіналів даного Договору мною отримано особисто» виконала не ОСОБА_3, а інша особа; рукописні записи «ОСОБА_2Є.» в додатковій угоді до кредитного договору № NKN0G7 від 13.11.2007 на останній сторінці в графі «Підпис» розділу 9.2 «Позичальник» та в графі «Один з оригіналів даного Договору мною отримано особисто» виконала не ОСОБА_2, а інша особа; рукописний запис «04.07.2008» та підпис в графі «ОСОБА_4Е.» в повідомленні про прийняте рішення щодо зміни валюти кредиту з гривні у долари США від 04.07.2008 виконала не ОСОБА_2, а інша особа; підпис та рукописний текст «ОСОБА_2Є.» в графі «Підпис клієнта, П.І.Б.» у заявах № 29 про продаж іноземної валюти від 13.08.2008 виконала не ОСОБА_2, а інша особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Кредитний договір, відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України, укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як передбачено ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з висновку судової почеркознавчої експертизи № 1565 від 29 лютого 2016 року підписи у повідомленні від 04.07.2008 про прийняття рішення змінити валюту кредиту за Кредитним договором в валюту - долари США, Додатковій угоді до кредитного договору № NKN0G7 від 13.11.2007, а також заяві № 29 про продаж іноземної валюти від 13.08.2008, виконані не ОСОБА_2, а іншою особою.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року, для проведення почеркознавчих досліджень особа або орган, які призначають експертизу, повинні надати експертові вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз'яснено, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Таким чином, суд приходить до переконання, що заперечення відповідача та його представника заслуговують на увагу та при відсутності інших доказів, які б підтверджували факт укладання відповідачем кредитного договору, валютою якого є долари США або отримання коштів за цим договором в іноземній валюті - доларах США, даний експертний висновок слід оцінити як доказ на користь відповідача.

Отже, наведені докази у справі свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 не отримувала за повідомленням від 04.07.2008 про прийняття рішення змінити валюту кредиту за Кредитним договором в валюту - долари США банківських послуг, передбачених вказаними Додатковою угодою до кредитного договору № NKN0G7 від 13.11.2007, а також заявою № 29 про продаж іноземної валюти від 13.08.2008. У зв'язку з чим, немає підстав для стягнення з неї коштів у іноземній валюті - доларах США в рахунок погашення кредиту, який вона не отримувала, та інших передбачених Додатковою угодою до кредитного договору № NKN0G7 від 13.11.2007 платежів у іноземній валюті - доларах США.

Доведений при судовому розгляді справи факт не підписання ОСОБА_2 повідомлення від 04.07.2008 про прийняття рішення змінити валюту кредиту за Кредитним договором в валюту - долари США, Додаткової угоди до кредитного договору № NKN0G7 від 13.11.2007, а також заяви № 29 про продаж іноземної валюти від 13.08.2008, свідчить про відсутність її волевиявлення на зміну валюти кредиту на долари США та не досягнення її згоди з усіх істотних умов договору, а відтак, відповідно до приписів ч. 1 ст. 638 ЦК України, такий договір є неукладений.

Посилання позивача на те, що Додаткова угода до кредитного договору № NKN0G7 від 13.11.2007 не визнана недійсною у судовому порядку і є правомірною не приймається судом до уваги, оскільки у п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", розяснено, що кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК).

Твердження позивача про те, що відповідач погашав кредит у доларах США, спростовується наданими відповідачем копіями квитанцій, доданих до заперечень на позовну заяву (а.с. 86-121) з яких вбачається, що відповідач вносив до каси банку грошові кошти у гривні і після здійснення банком валютно-обмінної операції вказані грошові кошти у доларах США зараховувались на рахунок відповідача на погашення кредиту. Щодо внесення відповідачем на погашення кредиту сум у розмірі більшому ніж це передбачено умовами Кредитного договору, то п. 4.1 Кредитного договору передбачено право позичальника здійснювати дострокове погашення кредиту.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Право на захист особа здійснює на свій розсуд (ст. 20 ЦК України).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи дану справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, зокрема про стягнення заборгованості за Кредитним договором саме в іноземній валюті - доларах США, приймаючи до уваги, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості в іноземній валюті - доларах США, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову. При цьому, розглядаючи справу в межах заявлених позивачем вимог, суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог та вирішувати спір про стягнення заборгованості за кредитним договором у валюті гривні України, що може бути предметом окремого позову і не виключає розгляду такого позову в рамках іншого позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи в сумі 2250 грн. 24 коп., що підтверджено відповідними квитанціями (а.с. 208). Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО 305299, рах. № 3111) на користь ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, судові витрати, які складаються з витрат повязаних із проведенням судової експертизи, у розмірі 2250 грн. 24 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_5

22.07.16