Справа № 761/1552/16-ц
Провадження №2/761/3301/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Волошина В.О.

при секретарі: Анісковець Г.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в:

В січні 2016р. позивачка ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_4, про звільнення майна з-під арешту, в якому просила суд: скасувати постанову ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві АА № 847528 від 23 лютого 2005р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, а саме, квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 23 лютого 2005р. АА № 847528 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на усе нерухоме майно, що належить позивачці. Зазначена постанова державного виконавця була винесена в процесу примусового виконання виконавчого листа виданого Шевченківським районним судом м. Києва 29 червня 2004р. по справі №2-4090.

Згідно відповіді ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, виконавче провадження, в межах якого виносилась оскаржувана постанова, на виконанні у Відділі не перебуває, при цьому дане провадження знищене за закінченням терміну його зберігання.

Враховуючи, що виконавче провадження завершене, виконавче провадження знищене, арешт нерухомого майна позивачки суттєво порушує її права, як власника, а тому остання вимушена була звернутись до суду за захистом своїх прав.

До судового засідання позивачка подала на адресу суду заяву, в якій клопотала про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач, в судове засідання свого уповноваженого представника не направив, про час та місце розгляду справи сторона відповідача була повідомлена в установленому законом порядку, при цьому, до судового засідання начальник ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, заперечень на позов не надходило.

Треті особи, в судове засідання не з'явились, при цьому клопотали перед судом про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ перебував виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2004р. по справі №2-4090.

В процесі примусового виконання зазначеного судового рішення, ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві було винесено постанову від 23 лютого 2005р. АА № 847528 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої було накладено арешт на усе нерухоме майно позивачки, в тому числі на належну останній квартиру АДРЕСА_2.

Згідно відповіді ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 14 січня 2016р., перевіркою наявних журналів реєстрації виконавчих проваджень, переданих державним виконавцям та згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень встановлено, виконавче провадження, при здійсненні якого виносилась постанова АА № 847528 від 23 лютого 2005р., про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 яка належить позивачці, на виконанні у Відділі не перебуває. Завершені виконавчі провадження з 2001р. по 2011р. знищені за закінченням терміну їх зберігання.

Згідно ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону, яка діяла на момент винесення оскаржуваної постанови, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження мав право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка є чинною на момент звернення позивачкою до суду за захистом своїх прав, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що виконавче провадження, при здійсненні якого виносилась постанова АА № 847528 від 23 лютого 2005р., про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 яка належить позивачці, на виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві не перебуває та знищене за закінченням терміну зберігання.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги те, що виконавче провадження при здійсненні якого накладався арешт на квартиру АДРЕСА_1 на виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві не перебуває та знищене за закінченням терміну зберігання, суд вважає за необхідне звільнити зазначене нерухоме майно з-під арешту та скасувати заборону на його відчуження, що було накладене постановою ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 23 лютого 2005р. АА № 847528.

Водночас, враховуючи, зазначені вище положення Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких при закінченні виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, а також враховуючи звільнення судом зазначеного нерухомого майна позивачки з-під арешту, суд не вбачає правових підстав для скасування постанови державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 23 лютого 2005р. АА № 847528, зважаючи на те, що стороною позивача не ставляться вимоги щодо неправомірності її винесення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 57-61, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 218, 223, 294 ЦПК України; ст. 41 Конституції України; ст.ст. 321, 391 ЦК України; ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції станом на 23.12.2004р.; ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції станом на 23.12.2015р., суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про звільнення майна з-під арешту - задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту та скасувати заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, накладених постановою Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 23 лютого 2005р. АА № 847528.

Стягнути з Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 /п'ятсот п'ятдесят одна/ грн. 20 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: