Справа № 369/2850/16-ц
Провадження № 4-с/369/58/16
УХВАЛА

Іменем України

13.10.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчка А.Я.,

за участю секретаря Раситюк М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1, субєкт скарження: державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2, про скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року представник ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області зі скаргою про скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що 24 грудня 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист по справі № 369/10831/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

22 лютого 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника за виконавчим провадження № 50236082.

Представник ОСОБА_1 зазначив, що останній належним чином виконує свій батьківський обовязок по утриманню малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом переказу грошових коштів ОСОБА_5, що підтверджується: копією квитанції № 16701-1003- від 23.09.2015 року; копією квитанції № 16706-1003-393037604 від 28.09.2015 року; копією квитанції № 16708-1003-393551394 від 30.09.2015 року; копією квитанції № 16762-1003-405820389 від 23.11.2015 року; копією квитанції № 16769-1003-407321551 від 30.11.2015 року; копіює квитанції № 16795-1003-413224608 від 26.12.2015 року; копією квитанції № 16795-1003-413223786 від 26.12.2015 року; копією квитанції № 16799-1003- від 30.12.2015 року; копією квитанції за реєстраційним № 86 від 04.02.2016 року; копією квитанції за реєстраційним № 18 від 07.02.2016 року; копією квитанції за реєстраційним № 31 від 24.02.2016 року; копією квитанції за реєстраційним № 37 від 25.02.2016 року.

Представник заявника просив суд скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за виконавчим провадженням № 50236082 від 22.02.2016 року, виданою державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_6.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги у повному обсязі.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, подала до суду копії матеріалів виконавчого провадження № 50236082 та просила суд розглядати справу без участі державного виконавця у звязку із великим навантаженням.

Суд, вислухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, проаналізувавши підстави звернення зі скаргою до суду, приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено в судовому засіданні, заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 грудня 2015 року було задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, а саме: стягнено з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, проживаючої та зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 05.10.2015 року до досягнення дитиною повноліття; стягнено з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 487 гривень 20 копійок у дохід держави; допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

24 грудня 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист по вищезазначеній справі № 369/10831/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, на виконання якого 22.02.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_6 було відкрито відповідне виконавче провадження.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

З огляду на те, що в ході здійснення виконавчого провадження про стягнення із боржника ОСОБА_1 коштів було встановлено, що ОСОБА_1 отримує дохід, працюючи в Управлінні Державної Фельдєгірської служби України, за адресою: м. Київ, вул. М. Житомирська, 19, 22 лютого 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за виконавчим провадження № 50236082, яка надіслана на адресу Управління Державної Фельдєгірської служби України.

Стягнення аліментів належить до періодичних платежів, відтак дії державного виконавця щодо винесення вищезазначеної постанови від 22 лютого 2016 року та звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 відповідає зазначеним законодавчим приписам.

Отже, приймаючи оскаржувану постанову державний виконавець діяв в межах своєї компетенції, мав відповідні повноваження, а зміст постанови відповідає правовідносинам, що склались між їх учасниками та законодавчим нормам.

Суд не приймає як належні докази добровільного виконання судового рішення про стягнення аліментів наявні в матеріалах цивільної справи копії квитанції № 16701-1003- від 23.09.2015 року; № 16706-1003-393037604 від 28.09.2015 року; № 16708-1003-393551394 від 30.09.2015 року; № 16762-1003-405820389 від 23.11.2015 року; № 16769-1003-407321551 від 30.11.2015 року; № 16795-1003-413224608 від 26.12.2015 року; № 16795-1003-413223786 від 26.12.2015 року; № 16799-1003- від 30.12.2015 року; № 86 від 04.02.2016 року; № 18 від 07.02.2016 року; № 31 від 24.02.2016 року; № 37 від 25.02.2016 року, враховуючи, що вищезазначені квитанції не підтверджують сплату аліментів на виконання судового рішення, більш того суд взагалі позбавлений можливості ідентифікувати як особу платника (банківська картка 516875------2187) так і особу одержувача (взагалі не зазначено номер рахунку чи банківської картки). Крім того, взагалі не зрозуміло із яких розрахунків виходив ОСОБА_1, враховуючи, що розмір коштів, переказ яких здійснено, кожного місяця різниться.

Згідно ч.ч.2, 3 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обовязковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги, оскільки державний виконавець не порушив чинного законодавства при винесенні постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22.02.2016 року, в свою чергу заявником та його представником не додано доказів неправомірності дій державного виконавця та незаконності оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 1, 68 Закону України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року за №6, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 197, 210, 383, 386, 387 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, субєкт скарження: державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2, про скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня проголошення ухвали. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні при проголошенні ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.Я. Волчко