Справа № 152/1957/15-ц
У Х В А Л А

16 березня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду клопотання представника відповідача ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Концерн Хлібпром» про стягнення індексації та компенсації в звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати і середнього заробітку та моральної шкоди і судових витрат,

встановив:

15.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь індексацію заборгованої заробітної плати за 2011-2012 роки станом на вересень 2015 року в сумі 17309,73 грн.; компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати за 2011-2012 роки на вересень 2015 року в сумі 29233,42 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку виплати заробітної плати, що на 15.12.2015 року становить 122602,99 грн.; моральну шкоду в сумі 50000 грн.; судові витрати витрати за надання правової допомоги, відповідно до поданих документів.

Ухвалою судді від 16.12.2015 року провадження у справі відкрито і справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.12.2015 року, яке відкладено у звязку із неявкою представника відповідача та перебуванням головуючого у справі судді у відпустці на 22.02.2016 року.

Ухвалою суду від 22.02.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву до 23.02.2016 року у звязку із зобовязанням позивача оплатити судовий збір в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 50000 грн.

23.02.2016 року до початку розгляду справи по суті представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду клопотання про зобовязання відповідача сплатити судовий збір за подання позову в частині стягнення шкоди витрат на правову допомогу і судових витрат, а у разі його несплати залишити позовну заяву без розгляду.

Клопотання мотивує тим, що п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати. Компенсація працівникам за надання правової допомоги за рахунок коштів підприємства, що виплачується за рішенням суду, не входить у структуру заробітної плати, тому пільги, встановлені п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» не поширюються на вимоги позивача про стягнення шкоди витрат на правову допомогу і судових витрат.

В судовому засіданні 16.03.2016 року представник відповідача ОСОБА_2 підтримала клопотання з тих самих підстав.

Позивач ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення клопотання.

Представник позивача ОСОБА_4 подав заперечення на вказане клопотання (а.с.65), яке мотивує тим, що нормами ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» не передбачено сплату судового збору за позовні вимоги в частині стягнення судових витрат, до яких відносяться і витрати на правову допомогу, і витрати на сплату судового збору. Тому позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу і сплату судового збору не підлягають оплаті судовим збором.

Розглянувши клопотання та заслухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо, в тому числі, захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Позов, з яким звернувся до суду ОСОБА_1, виникає із трудових відносин, що існували між позивачем та відповідачем.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» в редакції, чинній на час звернення позивача з означеним позовом до суду, зазначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в суді звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позивач ОСОБА_1 на виконання ухвали суду від 22.02.2016 року сплатив судовий збір в сумі 551,20 грн. (а.с.57).

Відповідно до розяснень, що містяться в п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №10 від 17.10.2014 року (з наступними змінами і доповненнями) «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у звязку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у звязку із вирішенням конкретної справи.

Частиною 1 ст.79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом (ч.2 ст.79 ЦПК України).

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу (п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України).

Право на правову допомогу гарантовано ст.59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 року №23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 року №6-рп/2013).

Витрати на правову допомогу, відповідно до вимог ч.1 ст.84 ЦПК України, складають витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права.

Відповідно до розяснень, що містяться в абзацах 2 і 3 п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №10 від 17.10.2014 року (з наступними змінами і доповненнями) «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», визначені ЦПК види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обовязок нести інші витрати, не передбачені законодавством… Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки.

З наведених підстав суд вважає безпідставним ствердження представника відповідача про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат судового збору та витрат на правову допомогу, є стягненням шкоди (збитків), тому вони не входять до складу ціни позову.

Оскільки, виходячи з правової позиції ВССУ, висловленої в абзаці 3 п.2 постанови Пленуму за №10 від 17.10.2014 року (з наступними змінами і доповненнями) «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», судові витрати, в тому числі, витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу, не можуть стягуватися, як збитки (шкода) і не входять до складу ціни позову, то ці вимоги не обєктом справляння судового збору.

Крім того, статтями 3 і 4 ЗУ «Про судовий збір» визначено обєкти справляння судового збору. Цей перелік обєктів справляння судового збору є вичерпним і в ньому відсутня вимога про справляння судового збору за вимоги про стягнення судових витрат, в тому числі на правову допомогу та на сплату судового збору.

Таким чином, клопотання представника відповідача ОСОБА_2 в частині зобовязання позивача оплатити судовим збором вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат є таким, що не ґрунтується на вимогах Конституції України, ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», є безпідставним і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.168, 210 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути внесені до апеляційної скарги на рішення суду у цій справі.

Суддя: