АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3917/16 Справа № 202/8246/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся (Колодяжна) Н.Є.
Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Самокиша О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року, посилаючись на недоведеність позовних вимог, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 серпня 2012 року на підтвердження укладення договору позики між позивачем та чоловіком відповідачки ОСОБА_4. в інтересах сім*ї (який раптово помер), відповідачка- Панько ОСОБА_4 склала розписку, відповідно до якої зобовязалась повернути позивачу грошові кошти в розмірі 50 000 грн. та 10 000 доларів США 15.10.2012 року. Однак кошти повернула лише в сумах 10 000грн. та 1 000долл. США

На підставі ст. 1046, ч. 2 ст. 1047 ЦК України райсуд зробив вірний висновок, що розписка, складена відповідачкою, є доказом не лише факту укладення договору позики, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Крім того, згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідачка взяті на себе після смерті чоловіка письмові зобов'язання перед позивачем у встановлений строк в повній мірі не виконала, грошові кошти в повному обсязі не повернула, суд обгрунтовано вважав необхідним стягнути з неї суму боргу в розмірі 9 000 доларів США та 40 000 грн..

В зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання суд вірно вважав? що відповідачка зобовязана сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми та інфляційне збільшення (в частині боргу в національній валюті), розрахувавши їх починаючи з наступного дня після 15 жовтня 2012 року, тобто з 16 жовтня 2012 року по 13 жовтня 2015 року включно (в межах заявлених позовних вимог), що складає 1093 дні прострочення.

Таким чином, на користь позивача вірно стягнуті: борг 9 000 доларів США та три проценти річних у розмірі 809 доларів США, що на день винесення рішення еквівалентно 25 0317 грн. 76 коп., а також борг в розмірі 40 000 грн., три проценти річних у розмірі 3593 грн. та інфляційне збільшення в розмірі 31029,39 грн., що в сукупності складає 74 622 грн. 39 коп.

Рішення в частині розміру стягнутої суми не оскаржене.

Виходячи з того, що в розписці визначений строк повернення боргу 15 жовтня 2012 року, - суд вважав, що порушення права відбулося з настанням цього строку, а тому зробив вірний висновок, що позов предявлений у межах строку позовної давності.

Доводи відповідачки в апеляційній скарзі про відсутність доказів укладення письмового договору між позивачем та її чоловіком із зазначенням істотних умов, та про те, що вона особисто не укладала договір позики з позивачем, а тому не має зобовязань перед ним, - не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються розпискою, якою підтверджено факт укладання договору позики ОСОБА_4, який відповідно до правил ст.65 СКУ діяв в інтересах сім*ї, із зазначенням конкретних позичених сум та зобов*язання його дружини-відповідачки- повернути відповідні конкретні суми позики у конкретний строк, тобто всі істотні умови договору перелічені.

Твердження відповідачки, що вона згодна була повернути в добровільному порядку лише наявні у неї 1 000 доларів США та 10 000 грн., не відповідають тексту написаної нею особисто розписки, де вона зобов*язалась повернути грошові суми, взяті у борг її чоловіком, саме у розмірах 50 000грн. та 10 000 долл.

З врахуванням всього наведеного, рішення як таке, що відповідає вимогам матеріального та процесуального законів, повинне бути залишене без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_5