Справа № 128/2481/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина, в тому числі на будинковолодіння АДРЕСА_1 що належало померлій як члену колгоспного двору, згідно погосподарських книг Степанівської сільської ради та згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 12 вересня 1989 року, видане на підставі рішення Вінницької районної ради за № 128 від 19.05.1988 року. Право власності зареєстровано в КП «ВООБТІ» 12.09.1989 року і записано в реєстрову книгу реєстровим № 1/66. На момент видачі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 12 вересня 1989 року діяв Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Будинковолодіння АДРЕСА_1 відносилося до суспільної групи колгоспних дворів і його членами станом на 15.04.1991 року була лише одна особа: ОСОБА_2, яка приймала участь своєю працею і коштами у веденні господарства двору, а тому згідно норм закону «Про власність», який набув чинності 15.04.1991 року, набула право власності на майно колгоспного двору, так як воно збереглося в натурі.

14 травня 2007 року ОСОБА_2 склала заповіт, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом заповідала своїй дочці ОСОБА_1. Даний заповіт посвідчений ОСОБА_3, секретарем Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 14 травня 2007 року та зареєстрований в реєстрі за № 117.

Позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті матері та спадщину прийняла, так як у встановлений законом строк звернулася з заявою про прийняття спадщини. Осіб, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті матері немає.

За даних обставин позивач не має можливості оформити свої спадкові права на вказане майно в нотаріальній конторі, а тому звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2, на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, загальною площею 50,5 кв. м, загальною площею житлових квартир 42,4 кв. м, житловою площею 17,4 кв. м, допоміжною площею 25,0 кв. м, площею літніх приміщень 8,1 кв. м, який згідно відомостей технічного паспорту ТОВ «БТІ СЕРВІС» від 15 травня 2016 року, складається з: житлового будинку під літерою «А», веранди під літерою «а»; сараю під літерою «Б»; сараю під літерою «б»; сараю під літерою «В»; погребу під літерою «п/В»; воріт з хвірткою № 1, огорожі № 2.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з'явилися, надали суду заяву, в якій позовні вимоги підтримують, просить суд їх задоволити та розглянути справу у їх відсутність.

Відповідач - представник Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 13.08.2014 року (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, в тому числі на будинковолодіння АДРЕСА_1, що належало померлій як члену колгоспного двору, згідно погосподарських книг Степанівської сільської ради та згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 12 вересня 1989 року, видане на підставі рішення Вінницької районної ради за № 128 від 19.05.1988 року, згідно якого даний цілий жилий будинок належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 (а.с.10, 21-30).

Факт володіння, користування та розпорядження житловим будинком АДРЕСА_1 померлою ОСОБА_2 підтверджується також: технічним паспортом, виготовленим ТОВ «БТІ СЕРВІС» від 12 травня 2016 року (а.с.11-15), довідками Степанівської сільської ради Вінницького району вінницької області за № 465, № 464, №461, №462 від 13.05.2016 року (а.с.17-20).

Згідно виписок погосподарських книг Степанівської сільради будинковолодіння АДРЕСА_1 відносилося до суспільної групи колгоспних дворів і його членами станом на 15.04.1991 року була лише одна особа: ОСОБА_2.

Рішенням 2 сесії 7 скликання Степанівсьокї сільської ради від 20 листопада 2015 року «Про перейменування вулиць населеного пункту села Степанівка», вулицю «Чапаєва» переіменовано на вулицю «Європейська» (а.с.16).

14 травня 2007 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом заповідала своїй дочці ОСОБА_1. Даний заповіт посвідчений ОСОБА_3, секретарем Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 14 травня 2007 року та зареєстрований в реєстрі за № 117 (а.с.6).

Позивач є рідною донькою спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 02.04.1965 року (а.с.7) та копією свідоцтва про одруження позивача НОМЕР_3 від 02.09.1973 року (а.с.8).

ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 та спадщину після її смерті прийняла, так як у встановлений законом строк звернулася з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 05 травня 2016 року за № 1081/02-17 (а.с.31) та матеріалами спадкової справи №45/2015. Осіб, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 немає, що підтверджується виписками з по господарських книг, листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 05 травня 2016 року за № 1081/02-17.

Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок відмовлено, оскільки у свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння від 12 вересня 1989 року не зазначено яка частка будинку належала спадкодавцю, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 05 травня 2016 року за № 1081/02-17 (а.с.31).

Дані правовідносини регулюються :

-ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом;

- ст. 1261 ЦК України зазначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Ч.1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

Згідно діючого на той час Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 4991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 123 ч. 2 ЦКУРСР розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Встановленим фактам відповідають правовідносини, визначені національним законодавством та такі, що захищають порушені, невизнані або оспорюванні права, а саме майнові права позивача щодо спадкового майна підлягають судовому захисту шляхом визнання права на підставі ст.ст.1223, 1268 ЦК України (спадкування за заповітом), оскільки являючись спадкоємцем за заповітом, позивач успадковує всю спадкову масу.

За даних обставин суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.25, 328, 1233, 1269 - 1270 ЦК України, ст.ст.10, 11, 27, 31, 60, 131, 137, 197, 208, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України , -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом посвідченим ОСОБА_3, секретарем Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 14 травня 2007 року та зареєстрований в реєстрі за № 117, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, загальною площею 50,5 кв. м, загальною площею житлових квартир 42,4 кв. м, житловою площею 17,4 кв. м, допоміжною площею 25,0 кв. м, площею літніх приміщень 8,1 кв. м, до складу якого входить: житловий будинок «А», веранда «а»; сарай «Б»; сарай «б»; сарай «В»; погреб «п/В»; ворота з хвірткою № 1, огорожа № 2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :