Справа № 591/3639/16-ц
Провадження № 2/591/1921/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого: судді Бурда Б.В. при секретарі: Слабко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона проживає разом з своєю донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Баткьом ОСОБА_3 є відповідач. Їх донька є інвалідом першої групи з дитинства (тяжка розумова відсталість) та потребує постійного стороннього догляду. Вона є опікуном ОСОБА_3, яка визнана недієздатною. Відповідач до досягнення донькою повноліття сплачував аліменти, але після досягнення донькою 18 років виплата аліментів на доньку була припинена. Посилаючись на те, що ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку допомогу надавати, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання непрацездатної доньки в розмірі ? частини доходу відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та зазначили, що на лікування дитини позивачу необхідно близько 3000 грн. на місяць, але доказів цьому не має.

Відповідач позов визнав частково пояснив, що може сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. на місяць, але просить стягувати аліменти за судовим рішенням, оскільки за місцем його роботи невчасно виплачують заробітну плату. Отримує в середньому 2700 грн. на місяць.

Заслухавши пояснення сторін, що зявилися, дослідивши подані суду докази, суд не може прийняти часткове визнання відповідачем позову та вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке..

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_2, проживає разом з матірю.

ОСОБА_3 є повнолітньою, але є непрацездатною. Так, з довідкою до акту огляду МСЕК (а.с. 5) вбачається, що ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства першої А групи та вона потребує постійного стороннього догляду.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29.10.2014 року ОСОБА_3 визнана недієздатною (а.с. 6), а її опікуном призначено ОСОБА_1 (а.с. 7) .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Так, батьки продовжують бути зобов'язаними утримувати свою дитину після досягнення нею повноліття за наявності у сукупності таких обставин:1) дочка або син є непрацездатними;2) непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги;3) наявність у батьків можливості надати таку допомогу.

Під потребою матеріальної допомоги розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги - пенсій та допомог у зв'язку з інвалідністю.

Законом України „Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам визначено право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України та соціальний захист інвалідів з дитинства та дітей-інвалідів шляхом встановлення державної соціальної допомоги у відсотках від прожиткового мінімуму.

Інвалідам з дитинства, які мають одночасно право на державну соціальну допомогу відповідно до вищевказаного Закону, на пенсію та на державну соціальну допомогу згідно із Законом України „Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, призначається за вибором інвалідів з дитинства один із видів допомоги або пенсія. При цьому, якщо інвалід з дитинства або дитина-інвалід має право на пенсію у звязку з втратою годувальника і державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, ці виплати призначаються одночасно.

Державна соціальна допомога інвалідам з дитинства згідно із Законом України „Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. Державна соціальна допомога призначається і виплачується у повному розмірі органами соціального захисту населення з дня звернення за її призначенням.

Державна соціальна допомога інвалідам з дитинства І групи підгрупи А та Б призначається у розмірі 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Надбавка на догляд за інвалідом з дитинства І групи підгрупи А встановлюється в розмірі 75 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за інвалідом з дитинства І групи підгрупи Б або без встановленої підгрупи - в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

У 2016 році розмір державної соціальної допомоги (з урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.08 № 265 „Деякі питання пенсійного забезпечення громадян (зі змінами) з 01.05.16 становить для інвалідів з дитинства І групи підгрупи А 2 322,0 грн.

Як вбачається з довідки (а.с. 37) ОСОБА_1 отримує грошову допомогу, як особа що проживає разом з інвалідом дитинства внаслідок психічного розладу, якій потребує сторонньому догляду, у розмірі 1450 грн. на місяць. Окрім того, ОСОБА_1 отримує за недієздатну доньку ОСОБА_3 державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства, розмір якої становить 2322 грн. на місяць.

Наведене свідчить, що ОСОБА_3 призначена державна соціальна допомога, яка виплачується її опікуну ОСОБА_1, у розмірах більших ніж розмір прожитковий мінімум для такої категорії осіб.

Відповідно до правової позиції висловленої ВСУ у справі 6-3066цс15 за наслідками розгляду цивільної справи, повязаної зі стягненням аліментів на непрацездатного подружжя: право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Посилання представника позивача на те, що відповідач сплачував аліменти у період неповноліття дитини не заслуговує на увагу, оскільки на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи потребує повнолітня дитина такої допомоги та чи має батько можливість її надавати.

В той же час, будь-яких доказів на підтвердження того, що розмір виплачуваних ОСОБА_3 державних соціальних допомог не забезпечує належного рівня її проживання та те, що вона потребує матеріальної допомоги , суду не надано.

На пропозицію суду подати докази на підтвердження розміру місячних витрат на проживання та лікування, представник позивача зазначив, що таких доказів вони подати суду не можуть через їх відсутність.

Наведене, у своїй сукупності, свідчить на те, що позовні вимоги не ґрунтуються на законі, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту потреби ОСОБА_3 у матеріальній допомозі, а отже у задоволенні позову належить відмовити за необґрунтованістю вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю вимог.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

суддя