Справа № 168/30/16-ц
Провадження № 2/168/35/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2016 р. Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши в смт. Стара Вижівка в залі суду в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 (прізвище «Дідик» змінено на прізвище «Вітенко» у зв'язку з реєстрацією шлюбу) звернулась із позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі по 800 грн. на кожну дитину та на повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 2000 грн. щомісячно. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач з моменту припинення шлюбу не надає матеріальної допомоги на дітей, діти перебувають повністю на її утриманні, однак вона не може самостійно забезпечувати їх. Повнолітній син ОСОБА_6 навчається і також потребує в зв'язку з цим матеріальної допомоги. Зазначає, що відповідач, як батько, зобовязаний утримувати дітей, є працездатним, їздить на сезонні роботи, від яких отримує доходи, як підприємець здійснює торговельну діяльність, може утримувати дітей.

Залучений до участі у справі як третя особа на стороні позивача ОСОБА_5 предявив позов до відповідача про стягнення аліментів як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, в якому зазначає, що навчається на 5 курсі Вінницького медичного університету імені ОСОБА_7 на контрактних умовах і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, від якої батько ухиляється, і він повністю знаходиться на утриманні матері. Просить стягувати з відповідача аліменти у зв'язку з навчанням у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні дала пояснення аналогічні наведеним у позові, просить позов задоволити.

ОСОБА_5 подав заяву (а.с.42) про те, що не може з'явитись в судове засідання у зв'язку з навчанням, підтримує свої письмові пояснення, викладені ним раніше (а.с.40). Так, у письмових поясненнях ОСОБА_5 зазначає, що повністю підтримує позов матері, оскільки він навчається, оплата за навчання становить 19200 грн., проживає в м. Вінниця, де винаймає житло, яке слід оплачувати, потребує кошів на: харчування, проїзд до навчальних корпусів, придбання підручників і методичних матеріалів, оплату послуг інтернету. Ці витрати оплачує мати і бабуся. Вважає, що відповідач як батько також повинен надавати йому матеріальну допомогу.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов визнав частково. Пояснив, що від утримання дітей не відмовляється, знає про свій обовязок батька, надає дітям матеріальну допомогу і буде це робити в подальшому. Разом з тим, позов щодо утримання неповнолітніх дітей

2

визнає частково. Вважає, що аліменти в розмірі по 800 на кожну неповнолітню дитину є завищеним, оскільки він не працює, доходів від підприємницької діяльності не отримує, перебуває в стадії припинення цієї діяльності, крім того, потребує постійного лікування, отримував доходи від тимчасових заробітків, в даний час на заробітках він не перебуває. Готовий сплачувати аліменти в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина не визнає повністю, просить в їх задоволенні відмовити, оскільки з урахуванням наведених ним обставин, не має можливості надавати допомогу повнолітньому сину.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позови слід задовольнити частково з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є батьками трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, та повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, який продовжує навчання. Діти проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні і вихованні, відповідач матеріальної допомоги у повному обсязі на утримання дітей не надає, згоди щодо утримання дітей між сторонами добровільно не досягнуто, хоча сторони погоджуються на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

З наданих позивачкою матеріалів встановлено, що вона як мати несе витрати на утримання дітей.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідач як встановлено офіційно не працевлаштований і має нерегулярний дохід від заробітків, утриманців, крім дітей, не має.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, що кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

З врахуванням викладеного і вимог ст.ст.180, 184 СК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що законом встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, і батько, і мати повинні забезпечити дитині половину цього прожиткового мінімуму кожен.

Таким чином, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків, матеріальний стан відповідача, який сплачувати аліменти на утримання дітей погоджується, хоча і в меншому розмірі, ніж просить позивач, суд визначає розмір стягуваних аліментів 600 грн. на кожну неповнолітню дитину щомісячно, виходячи з того, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, може утримувати дітей за станом свого здоров'я, а сума стягуваних аліментів буде відповідати інтересам та потребам неповнолітніх дітей.

3

Цей розмір відповідає встановленому законодавством прожитковому мінімуму на дитину відповідного віку, половину якого (приблизно 600 грн.) і зобов'язаний забезпечити батько.

Доводи відповідача про те, що він може сплачувати лише в розмірі 30 відсотків прожиткового для дитини відповідного віку, з огляду на те, що мало заробляє, не заслуговують на увагу, оскільки дана обставина не звільняє його від обов'язку утримувати неповнолітніх дітей, батьком яких він є. Доказів того, що він є непрацездатним суду відповідач надав, і інших утриманців, крім дітей, у нього немає.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч наведеним правовим нормам відповідач не надав суду доказів про наявність у нього обєктивних перешкод у працевлаштуванні та отриманні заробітку для належного матеріального забезпечення своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до вимог ст.199 СК України батьки зобовязані утримувати повнолітніх дітей, якщо такі продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

ОСОБА_5 є повнолітнім і навчається на 5 курсі Вінницького медичного університету імені ОСОБА_7 і потребує в зв'язку з чим матеріальної допомоги (а.с.6б).

За рішенням суду аліменти присуджуються на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання іншим з батьків (ст.200 СК України).

Враховуючи, що обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, покладений на обох батьків, мати свої обовязки щодо надання допомоги повнолітньому сину виконує, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти також на утримання сина, який продовжує навчання. Однак, суд не погоджується із розміром аліментів на повнолітню дитину 2000 грн.

Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Визначаючи розмір на повнолітнього сина, суд враховує такі обставини: матеріальний стан відповідача; його обовязок утримувати ще трьох неповнолітніх дітей; те, що в даному випадку більшої участі батька в утриманні потребують неповнолітні діти; а також те, що позивач ОСОБА_5, з огляду на його стан та вік вже в змозі самостійно отримувати заробіток; вимоги ст.199 СК про обовязкову наявність можливості у платника аліментів їх сплачувати; а також загальні засади цивільного законодавства - справедливості, добросовісності та розумності, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, приписи ст.ст. 182, 184, 199, 200 СК України щодо визначення можливості сплати аліментів та їх розміру, та приходить до висновку, що на утримання повнолітнього сина з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно на час навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

4

В даній справі ціна позову ОСОБА_1 становить 26400 грн. (3 х 800=2400 грн., 2400 х 6=14400грн., 2000 х 6=12000грн., 14400+12000=26400 грн.)

Ціна позову ОСОБА_5 становить 12000 грн. (2000 х 6=1200 грн.)

Отже судовий збір слід сплачувати виходячи із ціни позову 38400 грн. (26400+12000).

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви в даній справі складає 551,20 грн. (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі в справі звільнені від сплати судового збору як позивачі в справі про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 36 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснив, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»).

Оскільки рішенням суду позов задоволено частково, а саме на 32,8 відсотків (заявлено на суму 38400 грн. в межах платежів за шість місяців, а задоволено на суму 12600 грн. в таких же межах), судовий збір з відповідача має бути стягнутий пропорційно задоволеним вимогам, тобто в розмірі 32,8 відсотків від 1102,4 грн., (551,20+551,20) що становить 361,58 грн.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 84, 180-182, 184, 191,199,200 СК України, ст. ст. 10, 60, 62, 80, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі по 600 грн. щомісячно, що підлягають індексації відповідно до закону починаючи з 18.01.2016р. та до їх повноліття.

У решті позову відмовити.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у зв'язку з навчанням задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у зв'язку з навчанням у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 09.02.2016 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

У решті позову відмовити.

5

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 361 (триста шістдесят одна) грн. 58 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_11