АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/577/15-ц Номер провадження 22-ц/786/932/16Головуючий у 1-й інстанції Жмурко П. Я. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Буленка О.О., Омельченко Л.М.

секретар: Діхтяр Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: територіальна громада с.Ланна в особі Ланнівської сілської ради Карлівського раойну Полтавської області, державний інспектор сільського господарства в Полтавській області ОСОБА_4, Приватне підприємство «Алан-Зем», про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, повернення її законному власнику та усунення перешкод у користуванні.

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2016 рокув позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: територіальна громада с.Ланна в особі Ланнівської сілської ради Карлівського раойну Полтавської області, державний інспектор сільського господарства в Полтавській області ОСОБА_4, Приватне підприємство «Алан-Зем», про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, повернення її законному власнику та усунення перешкод у користуванні відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким її позов задовольнити. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV ПЛ № 009555, виданого Ланнівською сільською радою Карлівського району Полтавської області на підставі рішення ІХ сесії Ланнівської сільської ради, від 26.09.1997 року, позивач набула право власності на 0,27 га земельної ділянки з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, для ведення особистого підсобного господарства», що розташована на території с.Куми, Карлівського району (а.с. 7).

З архівного витягу виконавчого комітету Ланнівської сільської ради №8 від 21.08.1997 року, вбачається, що розглянувши заяву позивача сільська рада вирішила, передати в приватну власність безкоштовно земельні ділянки 0,25 га в с. Куми, ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлових будинків та споруд. (а.с.9)

З договору купівлі-продажу будинку від 15.12.1984 року вбачається, що ОСОБА_5 цього числа продав ОСОБА_3 в селі Куми жилий будинок з надвірними будівлями. (а.с.70)

З технічного паспорту будинковолодіння в с. Куми вул..Котовського,10, виготовленого 10.01.2000 року вказано власником відповідача. В план земельної ділянки включено різні побудови, серед яких під літерою Б і сарай який знаходиться на межі . (а.с.71-73)

Рішенням позачергової тридцятої сесії шостого скликання Ланнівської сільської ради від 12.04.2013 року №8, вбачається, що було надано дозвіл відповідачу, ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою на 0,21 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована на вул. Котовського № 10 с.Куми Карлівського району Полтавської області. (а.с.10)

Як вбачається із постанови Карлівського районного суду від 25.03.2014 року, постанову винесену державним інспектором сільського господарства в Полтавській області ОСОБА_4 від 12 грудня 2013 року № 494 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. було скасовано. (а.с.14-15)

Так, згідно дост. 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється спеціально уповноваженим органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Відповідно дост. 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" складання актів перевірок дотримання вимог земельного законодавства відноситься до повноважень державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель.

Визначення поняття самовільного зайняття земельної ділянки наведено у ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель"де, зокрема, зазначено, що такими є - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

В силу ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом статті 60 ЦПК, статті 61 ЦПК докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, як в даній справі лише на показах позивача, щодофакту самовільного зайняття земельної ділянки.

Враховуючи викладене та те, що позивачем не доведено обмеження користування земельною ділянкою з вини сусіднього землевласника, зокрема, матеріали справи не містять допустимих доказів на підтвердження самовільного зайняття земельної ділянки відповідачем, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2016 рокута задоволення апеляційних скарг не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді : О.О. Буленко

ОСОБА_6