Справа № 2-873/09 Головуючий у 1 інстанції: Кухтей Р.В.
Провадження № 22-ц/773/41/16 Категорія: 2 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Грушицького А.І.,

суддів: Свистун О.В., Федонюк С.Ю.,

при секретарі Лимарю Р.С.,

з участю прокурора Романішиної Т.Л.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом прокурора міста Луцька в інтересах держави та територіальної громади міста Луцька в особі Луцької міської ради до закритого акціонерного товариства «Лізинг нерухомість», арбітражного керуючого ліквідатора закритого акціонерного товариства «Лізинг нерухомість» ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право власності та зобовязання передати майно у комунальну власність за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2009 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2009 року постановлено визнати недійсним протокол № 104 аукціону по продажу майна, а саме: 4-кімнатної секції № 20, загальною площею 90,7 кв.м., що знаходиться у гуртожитку будинку № 1 по вул. Сагайдачного в м. Луцьку, проведеного 30 травня 2007 року, затвердженого директором філії «Волинський аукціонний центр» ДАК «НМАЦ» ОСОБА_6

Визнати недійсним свідоцтво, видане приватним нотаріусом ОСОБА_5 11 червня 2007 року, яким посвідчено, що ОСОБА_4 належить право власності на майно, яке складається з 4-кімнатної секції № 20, що знаходиться у гуртожитку будинку № 1 по вул. Сагайдачного в м. Луцьку, загальною площею 90,7 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м.

Зобовязати арбітражного керуючого ліквідатора ЗАТ «Лізинг нерухомість» ОСОБА_3 передати 4-кімнатну секцію № 20, що знаходиться у гуртожитку будинку № 1 по вул. Сагайдачного в м. Луцьку, загальною площею 90,7 кв.м. у комунальну власність територіальної громади міста Луцька.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі ПАТ КБ «ПриватБанк», покликаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2009 року та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні представник особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала з підстав, в ній зазначених.

Прокурор Романішина Т.Л. та представник позивача ОСОБА_1, кожен окремо, заперечили апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача та представника особи, яка не брала участі у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а заочне рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що обєкти житлового фонду, в тому числі гуртожитки, належні банкруту повинні були бути передані у комунальну власність.

Висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що прокуратурою м. Луцька за колективними зверненнями мешканців гуртожитку по вул. Сагайдачного, 1 в м. Луцьку проводилась перевірка щодо законності продажу кімнат у гуртожитку по вул. Сагайдачного, 1 в м. Луцьку ліквідатором ОСОБА_3

В ході перевірки встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 23 квітня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_7 і зареєстрованого в реєстрі за № 1965, ТзОВ «Лізинг нерухомість» (реорганізоване у ЗАТ «Лізинг нерухомість» згідно протоколу № 2 від 7 жовтня 1997 року) набуло право власності на цілий житловий будинок по вул. Сагайдачного, 1 в м. Луцьку загальною площею 2177,7 кв.м., житловою площею 983,8 кв.м. (а.с. 3).

Постановою господарського суду Волинської області від 22 березня 2007 року визнано банкрутом ЗАТ «Лізинг нерухомість», відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором ЗАТ «Лізинг нерухомість» ОСОБА_3 (а.с. 21).

23 квітня 2007 року між державною акціонерною компанією «Національна мережа аукціонних центрів» в особі директора філії «Волинський аукціонний центр» ОСОБА_6 та ЗАТ «Лізинг нерухомість» в особі ліквідатора ОСОБА_3 укладено угоду № 19/1-п про надання послуг по організації та проведенню аукціону з реалізації майна (а.с. 6).

Згідно завдання на проведення аукціону з продажу майна ЗАТ «Лізинг нерухомість» від 23 квітня 2007 року, погодженого між продавцем та організатором аукціону, було виставлено на торги сім лотів сім секцій (квартир) № 13, 15, 17, 19, 20, 22, 23 у будинку № 1 по вул. Сагайдачного у м. Луцьку (а.с. 7).

Із витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Волинське обласне бюро технічної інентаризації» від 24 травня 2007 року вбачається, що секція № 20 по вул. Сагайдачного, 1 в м. Луцьку належала ЗАТ «Лізинг нерухомість» (а.с. 3-зв.).

Як вбачається з протоколу № 104 аукціону по продажу майна від 30 травня 2007 року 4-кімнатна секція № 20, заг.пл. 90,70 кв.м. по вул. Сагайдачного, 1 в м. Луцьку Волинської області продана ОСОБА_4 за 36550 грн. (а.с. 8).

11 червня 2007 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_5 видано ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на майно, яке складається з 4-кімнатної секції № 20, загальною площею 90,7 кв.м., житловою 51,2 кв.м. та розташоване по вул. Сагайдачного, 1 в м. Луцьку (а.с. 11).

Рішенням господарського суду Волинської області від 24 грудня 2008 року визнано неправомірними дії арбітражного керуючого (ліквідатора) ЗАТ «Лізинг нерухомість» ОСОБА_3 щодо внесення у ліквідаційну масу ЗАТ «Лізинг нерухомість» та подальшого продажу секцій № 13, 15, 17, 19, 20, 22, 23 у будинку № 1 по вул. Сагайдачного в м. Луцьку та виключено з ліквідаційної маси ЗАТ «Лізинг нерухомість», крім іншого, секцію № 20 у гуртожитку по вул. Сагайдачного, 1 в м. Луцьку (а.с. 78-80).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 6 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 3 грудня 2015 року, постановлено визнати недійсним договір іпотеки квартири, укладений 11 липня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстраційний № 1995, предметом якого є секція № 20 по вул. Сагайдачного, 1 в м. Луцьку.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та обєктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Арбітражний керуючий ліквідатор ЗАТ «Лізинг нерухомість» ОСОБА_3 при укладенні з державною акціонерною компанією «Національна мережа аукціонних центрів» угоди про надання послуг по організації та проведенню аукціону з реалізації майна порушив вищевказані вимоги закону.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

В частині доводів апеляційної скарги щодо порушення правил цивільної юрисдикції та підвідомчості даного спору господарському суду слід зазначити наступне.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні в справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи про банкрутство.

Як передбачено ч. 1 ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ГК України зобовязання майнового характеру, що виникають між субєктами господарювання та негосподарюючими субєктами громадянами, не є господарськими і регулюються іншими актами законодавства.

За результатами аукціону укладається договір купівлі-продажу, який оформляється відповідним протоколом. Прокурором заявлено позовні вимоги про визнання недійсним правочину, а також правовстановлюючого документа, виданого на його підставі щодо нерухомого майна, яке набула у власність фізична особа, яка не має статусу субєкта господарювання.

Даний спір стосується цивільних прав та інтересів фізичної особи ОСОБА_4, а тому наведені ПАТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного рішення суду і висновків суду вони не спростовують.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2009 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді