АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/1584/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Олещук Б.Т.
Провадження № 22-ц/789/952/16 Доповідач - Дикун С.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 червня 2016 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк", суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про визнання частково недійсними договорів іпотеки, третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Збаразького нотаріального округу Тернопільської області Джули О.М., ТзОВ "Кей-Колект" м. Київ про визнання частково недійсними договорів іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2;треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Збаразького районного нотаріального округу Тернопільської області Джула О.М., ТзОВ «Кей-Колект» м.Київ про визнання частково недійсними договорів іпотеки.

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони уповноваженим особам суб'єкта державної реєстрації прав та нотаріусам як спеціальним суб'єктам, на які покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, Державним реєстраторам Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, вчинити реєстраційні дії щодо переходу права власності на приміщення торгового центру «Вікторія», що знаходиться за адресою: майдан І.Франка, 8 у м.Збаражі Тернопільської області.

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 червня 2016 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. В забезпечення позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про визнання частково недійсними договорів іпотеки, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Збаразького районного нотаріального округу Тернопільської області Джула О.М., ТзОВ «Кей-Колект» м.Київ заборонити уповноваженим особам суб'єкта державної реєстрації прав та нотаріусам, як спеціальним суб'єктам, на які покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, Державним реєстраторам Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України вчиняти реєстраційні дії щодо переходу права власності на приміщення торгового центру «Вікторія», що знаходиться за адресою: майдан І.Франка, 8 у м.Збаражі Тернопільської області на підставі іпотечних застережень, передбачених: договором іпотеки від 29.06.2006р., укладеним між суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 та АК ІБ «Укрсиббанк», посвідченим приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу Джулою О.М., зареєстровано в реєстрі за №2272, з врахуванням договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011р. укладеному між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей Колект» та посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_5; договором іпотеки від 05.12.2006р. укладеним суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 та АК ІБ «Укрсиббанк», посвідченим приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу Джулою О.М. зареєстрованого в реєстрі за №4439, з врахуванням договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 р., укладеному між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей Колект» та посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 Ухвала звертається до виконання негайно після внесення ОСОБА_1 застави в розмірі 300 000 грн. (триста тисяч гривень) на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на постановлення ухвали з порушенням норм процесуального права, просить змінити ухвалу, виключивши з неї умову про зобов'язання її внести заставу за забезпечення позову в розмірі 300000 гривень. Вважає, що вказаною ухвалою її позбавлено права захисту законних прав, оскільки сума застави є неспівмірною з ціною позов, котрий має немайновий характер. Наголошує на тому, що судом першої інстанції порушено ст.153 ЦПК України, оскільки в даній статті зазначено, що застава за забезпечення позову вноситься на депозитний рахунок суду, тоді як суд першої інстанції в резолютивній частині ухвали прописав, що ухвала підлягає негайному виконанню після внесення ОСОБА_1 застави на депозитний рахунок державної судової адміністрації України в Тернопільській області.

В іншій частині ухвала суду не оскаржується і підстави для її перегляду у колегії суддів відсутні.

Сторони, будучи належно повідомленими про розгляд справи, у судове засідання апеляційного суду не з'явились. Колегія суддів вважає, що розгляд справи слід проводити у відсутності осіб, які беруть участь у справі, та, у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала суду - до зміни, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Укрсиббанк», суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про визнання частково недійсними договорів іпотеки нежитлових приміщень від 29 червня 2006 року та від 05 грудня 2006 року, укладених між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2, посвідчених приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу Тернопільської області Джулою О.М., зареєстрованих в реєстрі за №2272 та №4439.

Позивач зазначила, що у п.5.3.1 кожного з договорів зокрема, зроблено застереження про добровільну передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателя.

Оскільки з 05 жовтня 1995 року вона перебуває із ОСОБА_2 у шлюбі, спірні нежитлові приміщення були придбані ними за спільні кошти під час шлюбу, то вважає, що вказані у договорах застереження порушують її права та повинні бути визнані судом недійсними.

Під час розгляду позову у суді позивач просила забезпечити позов у вищезазначений нею спосіб, вказуючи, що існує реальна загроза реалізації іпотечних застережень.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності заявлених позовних вимог. Вжиті заходи повинні застосовуватися лише у разі необхідності та повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки безпідставне звернення з такою заявою може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Тут же роз'яснено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У пункті 6 зазначеної постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року вказано, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Тому, допускаючи забезпечення позову, суд відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК України, вправі покласти на позивача обов'язок внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову (проте її розмір не повинен перевищувати розміру ціни позову). За змістом цієї норми суд (суддя), визначивши вид забезпечення позову та розмір застави, повинен зазначити у відповідній ухвалі, що остання звертається до виконання негайно після внесення предмета застави у повному розмірі.

Аналіз зазначених положень цивільно-процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, яка ініціює питання про застосування заходів забезпечення позову, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суду перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про зобов'язання ОСОБА_1 забезпечити заставою в розмірі 300000 грн. (триста тисяч гривень) вимогу про заборону уповноваженим особам суб'єкта державної реєстрації прав та нотаріусам як спеціальним суб'єктам, на які покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, Державним реєстраторам Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, вчинити реєстраційні дії щодо переходу права власності на приміщення торгового центру «Вікторія», що знаходиться за адресою: майдан І.Франка, 8 у м.Збаражі Тернопільської області.

Необхідність забезпечення вимог заявника заставою, суд першої інстанції обґрунтував запобіганням зловживанню забезпеченням позову.

На думку колегії суддів, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням вимог процесуального права.

Можливість суду, допускаючи забезпечення позову, вимагати забезпечити його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову, передбачена ч.4 ст.153 ЦПК України.

Згідно до роз'яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", вимога про внесення застави позивачем є правом суду. Така вимога згідно ч.4 ст.152 ЦПК України застосовується для того, щоб запобігти зловживанню забезпечення позову.

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Тому, допускаючи забезпечення позову, суд відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК вправі покласти на позивача обов'язок внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову (проте її розмір не повинен перевищувати розміру ціни позову). За змістом цієї норми суд (суддя), визначивши вид забезпечення позову та розмір застави, повинен зазначити у відповідній ухвалі, що остання звертається до виконання негайно після внесення предмета застави у повному розмірі.

Враховуючи вид забезпечення позову, відсутність ризику у спричиненні збитків відповідачу у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими, колегія суддів вважає, що у суду не було підстав для постановлення ухвали про зобов'язання позивача внести на депозитний рахунок державної судової адміністрації України застави.

Крім того, суд першої інстанції не врахував вимоги ч.4 ст.153 ЦПК України, а саме, що розмір застави визначається судом з урахуванням обставин справи, але не повинен бути більшим за розмір ціни позову.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці (наприклад, якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ "Укрсиббанк", СПД ОСОБА_2 про визнання частково недійсними договорів іпотеки, тобто з позовом немайнового характеру, відповідно до якого ціна позову не визначається.

Також, у ч.1 ст.80 ЦПК України зазначено позови, у яких визначається ціна позову. Даний перелік є вичерпним і у ньому відсутній позов з яким звернулася до суду ОСОБА_1 Таким чином, ціна позову у даному випадку не визначається, а тому, суд, вимагаючи забезпечити заставою в розмірі 300000 грн. вимогу про заборону уповноваженим особам суб'єкта державної реєстрації прав та нотаріусам як спеціальним суб'єктам, на які покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, Державним реєстраторам Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, вчинити реєстраційні дії щодо переходу права власності на приміщення торгового центру «Вікторія», що знаходиться за адресою: майдан І.Франка, 8 у м.Збаражі Тернопільської області, порушив вимоги ч.4 ст.153 ЦПК України.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає зміні із виключенням безпідставно наведеного твердження суду, що"ухвала звертається до виконання негайно після внесення ОСОБА_1 застави в розмірі 300000 грн. (триста тисяч гривень) на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області: банк одержувача Державна казначейська служба України, р/р 3454, код одержувача 26198838, МФО 820172, призначення платежу «Застава за забезпечення позову від кого, згідно ухвали Збаразького районного суду від 01 червня 2016 року по справі №598/1584/15-»."

Керуючись ст.ст. 304,307,309,311,312,319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 червня 2016 року змінити.

Виключити з резолютивної частини ухвали абзац третій, а саме, що "ухвала звертається до виконання негайно після внесення ОСОБА_1 застави в розмірі 300000 грн. (триста тисяч гривень) на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області: банк одержувача Державна казначейська служба України, р/р 3454, код одержувача 26198838, МФО 820172, призначення платежу «Застава за забезпечення позову від кого, згідно ухвали Збаразького районного суду від 01 червня 2016 року по справі №598/1584/15-ц»."

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Дикун С.І.

Парандюк Т.С.

Судді: Храпак Н.М.