АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/457/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Ткаченко С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівГончар Н. І. , Ювшина В. І.
при секретаріГончар Л. В.

з участю відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а :

22 червня 2015 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 березня 2015 року між нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 укладено договір купівлі-продажу права вимоги № 0044-30/03/15, відповідно до якого вона набула права кредитора відносно ОСОБА_6 за договором № 339485 від 10.07.2012 року, укладеним між ФОП ОСОБА_9 та відповідачем.

За договором від 10.07.2012 року ФОП ОСОБА_9 відповідачу поставлено транспортний засіб Mercedes Benz 906 КАЗО, вартістю 68200 грн., який він отримав згідно з актом приймання-передачі транспортного засобу №339485 від 10.07.2012 року.

Разом з транспортним засобом ФОП ОСОБА_9 передано відповідачеві: сертифікат відповідності транспортного засобу; вантажну митну декларацію про митну очистку та сплату всіх податків до державного бюджету; довідку-рахунок; підтвердження того, що автотранспортний засіб пройшов перевірку в МРЕВ-ДАІ та отримав номер "Транзит".

Позивач зазначає, що згідно до умов договору № 339485 від 10.07.2012 року, ОСОБА_6 зобов'язувався оплатити вартість транспортного засобу у строк до 31 грудня 2014 року включно, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_9 або сплатою готівкових коштів в касу підприємства.

В зв'язку з порушенням ОСОБА_6 умов даного договору купівлі-продажу транспортного засобу, а саме невиконання зобов'язання по оплаті вартості автотранспортного засобу, виникла заборгованість у розмірі 68 200 грн.

Відповідно до п.3.2 договору купівлі-продажу права вимоги № 0044-30/03/15 від 30 березня 2015 року, 20.04.2015 року відповідачу було направлено повідомлення про відступлення та вимогу про сплату суми заборгованості.

Позивач посилається на те, що ОСОБА_6 до цього моменту не оплатив грошові кошти, як передбачено договором купівлі-продажу транспортного засобу № 339485 від

10.07.2012 року, через що у відповідності з умовами договору та розрахунком боргових зобов'язань загальна сума боргу становить 122 919 грн. 90 коп., з яких: основна сума боргу складає 68 200 грн.; інфляційні втрати - 48 831,20 грн. і 3 % річних - 5 888,70 грн.

Тому позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу та судовий збір.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2015 року до участі у справі залучено ОСОБА_10 як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області в задоволенні позову про стягнення боргу відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8, вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_7 задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність у справі підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Встановлено, що 10 липня 2012 року між ФОП ОСОБА_9 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 339485, відповідно до якого ФОП ОСОБА_9, як продавець, продає транспортний засіб Mercedes Benz 906 КАЗО, вартістю 68200 гривень, а відповідач, як покупець, приймає даний транспортний засіб і сплачує його вартість продавцю. При цьому транспортний засіб передається покупцю з номером "Транзит" - НОМЕР_1 (а.с. 27).

Разом з транспортним засобом ФОП ОСОБА_9 було передано відповідачеві: сертифікат відповідності транспортного засобу; вантажну митну декларацію про митну очистку і сплату всіх податків до державного бюджету; довідку-рахунок та підтвердження того, що автотранспортний засіб пройшов перевірку в МРЕВ - ДАІ та отримав номер "Транзит" - НОМЕР_1 (а.с. 14-15).

Відповідно до акту приймання-передачі транспортного засобу № 339485 від 10.07.2012 року, ФОП ОСОБА_9 передав, а відповідач прийняв автомобіль Mercedes Benz 906 КА30, вартістю 68200 грн. (а.с. 13).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК).

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору .

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до норми ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Апелянт та її представник ОСОБА_8 і в позовній заяві і в скарзі посилаються на те, що відповідачем ОСОБА_6 не перераховані кошти на розрахунковий рахунок або шляхом сплати готівкою в касу підприємства за придбання ним транспортного засобу.

З письмових пояснень третьої особи ФОП ОСОБА_9 також вбачається, що транспортний засіб він передав відповідачеві по акту приймання-передачі № 339485 від 10.07.2012 року, але останній грошові кошти, як зобов'язувався, шляхом перерахування їх на розрахунковий рахунок або сплати через касу підприємства, не сплатив, а він на протязі декількох років через хворобу у зв'язку зі своїм похилим віком не зміг на це швидко і адекватно відреагувати (а.с. 93).

Судом встановлено, що умовами укладеного сторонами договору купівлі-продажу транспортного засобу від 10.07.2012 року не передбачено, у який спосіб відповідач зобов'язаний оплатити вартість придбаного ним транспортного засобу, зокрема, чи то шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_9, чи то шляхом сплати готівкових коштів в касу підприємства до 31 грудня 2014 року, чи передачі коштів з рук в руки.

Крім того, в підтвердження викладених фактів, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, позивачкою не надано суду доказів достовірності договору купівлі-продажу транспортного засобу № 339485 від 10.07.2012 року, представленого ними суду, зміст якого в частині терміну його дії не відповідає змісту оригіналу договору купівлі-продажу транспортного засобу № 339485 від 10.07.2012 року, який знаходиться у відповідача та який був оглянутий судом першої інстанції в засіданні під час розгляду даної справи по суті (а.с. 12).

Слід зауважити, що договір купівлі-продажу наданий позивачкою та договір відповідача містять різні підписи за формою в графі «покупець».

З метою усунення вказаних суперечностей, судом першої інстанції за клопотанням відповідача було призначено судову почеркознавчу експертизу, щоб встановити, чи належить відповідачу ОСОБА_6 підпис на договорі купівлі-продажу транспортного засобу № 339485 від 10.07.2012 року в графі «покупець» та в акті приймання-передачі транспортного засобу № 339485 від 10.07.2012 року в графі «прийняв», наданими суду позивачкою, чи комусь іншому (а.с. 12-13).

Проте проведення даної експертизи виявилося неможливим у зв'язку з відмовою позивачки та її представника ОСОБА_8 надати експерту оригінали цих документів.

Разом з тим, суд першої інстанції, беручи до уваги умовно-довільні зразки підписів відповідача, відібраних для проведення експертизи, прийшов до висновку, що підписи, виконані на договорі та на акті від 10.07.2012 року, надані стороною позивача, помітно явно відрізняються як від зразків підписів відповідача, так і від його підписів, проставлених в наданих ним договорі купівлі-продажу транспортного засобу та акті № 339485 від 10.07.2012 року (а.с.12-13, 27-28).

Між тим, будучи допитаними в судовому засіданні та попереджені судом про кримінальну відповідальність свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12, підтвердили пояснення відповідача про те, що останній віддав гроші за автомобіль, за яким вони всі їздили в Закарпатську область. При цьому їм передали сам автомобіль.

Дані пояснення співпадають з поясненнями свідка ОСОБА_13, які судом хоча і не прийняті до уваги, як неналежний доказ, але підпис на них завірений секретарем Зарічанської сільської ради і в яких йдеться мова про те, що це він зі згоди і за дорученням відповідача ОСОБА_6 придбав йому автомобіль Mercedes Benz 906 КА30 і віддав за нього власні кошти у розмірі 68200 грн. ОСОБА_9, які ОСОБА_6 йому повернув пізніше.

Зазначені обставини стороною позивача не спростовані, а навпаки підтверджуються ними самими в тому, що автомобіль Mercedes Benz 906 КА30 був переданий відповідачу ще 10.07.2012 року, проте, як вказує позивачка, без оплати його вартості ФОП ОСОБА_9, що є сумнівним, оскільки лише 22.06.2015 року (майже через 3 роки) стало питання про стягнення коштів через суд.

При цьому суд враховує, що відповідно до вимог статті 665 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ні в договорі купівлі-продажу транспортного засобу, копія якого надана стороною позивача, ні в договорі купівлі-продажу, копія якого наданого відповідачем, не відображено про те, що сплата вартості автомобіля відтерміновується, чи повинна проводитися частково, а навпаки, в обох договорах зазначено, що «покупець приймає даний транспортний засіб і сплачує його вартість продавцю». Тобто, передача автомобіля і сплата його вартості продавцю, за даним договором, повинна була проводитися одночасно. Запис: «Термін дії договору до 31 грудня 2014 року включно» в екземплярі, наданому позивачкою, також не містить даних про те, що саме вартість автомобіля повинна бути сплачена до вказаної дати, як на це посилається позивачка в заяві та в апеляційній скарзі. До цієї дати повинні бути виконані всі умови договору: і передача автомобіля, і сплата його вартості продавцю.

Крім того, судом дана правильна оцінка іншим доказам, наданим представником позивача, якими є витяги з актів перевірки Головного управління державної фіскальної служби у Закарпатській області підприємницької діяльності ОСОБА_9 і які свідчать лише про виявлення ряду порушень закону під час здійснення ним підприємницької діяльності і, зокрема, не внесення коштів на розрахункові рахунки та в касу підприємства, у зв'язку з чим дебіторська заборгованість від продажу автомобілів підприємця становила 15 472 572 гривні. Проте, з зазначених доказів ніяк не вбачається, що в цю заборгованість входить також сума 68 200 гривень, які нібито не сплатив відповідач за придбання автомобіля Mercedes Benz 906 КА30. Навпаки, підтверджує, що відповідач ОСОБА_6 в списку боржників не значиться (а.с.63-68).

При ухваленні рішення про відмову в задоволенні позову суд не залишив поза увагою і ту обставину, що з договору купівлі-продажу права вимоги від 30 березня 2015 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 та ОСОБА_7, не вбачається, що остання набула права кредитора щодо відповідача за договором № 339485 від 10.07.2012 року, укладеним між ним, відповідачем, та ФОП ОСОБА_9 Так, в ньому (в договорі № 0044-30/03/15) зазначено, що «боржник» - це фізичні та юридичні особи, визначені у додатку №2 до даного договору. Проте додаток №2, в якому б було зазначено прізвище відповідача, позивачкою та її представником ОСОБА_8 з невідомих причин суду не наданий. При цьому надані лише додатки №1 та №3 в не завірених належним чином копіях, як і сам договір. Оригінали вказаних доказів не були представлені і в судовому засіданні (а.с.4,7,8).

З огляду на викладені вище фактичні обставини справи та норми законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору в повному обсязі з'ясував і перевірив всі фактичні обставини справи, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову з підстав недоведеності стороною позивача їх вимог до відповідача.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення боргу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :