АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/351/16 Справа № 203/3474/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.,

суддів Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа ВРЕВ -1 про витребування майна із чужого незаконного володіння-,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивач ОСОБА_4 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_5, третя особа ВРЕР 1 про витребування майна із чужого незаконного володіння. (а.с. 4-8)

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено та ухвалено витребувати із чужого незаконного володіння у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 автомобіль марки «Renault Clio Symbol», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2 шляхом передачі транспортного засобу законному власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ОСОБА_4

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення судом обставин, які мають значення для справи, ставить питання просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 серпня 2007 року між позивачем та Приватним торгівельно-промисловим підприємством «Сингл» було укладено договір купівлі-продажу автомобіля за № 1623/к-п, за умови якого позивач купив автомобіль марки «Рено Символ», 2007 року випуску, шляхом внесення в момент укладення договору аванс за автомобіль у розмірі 32 000 грн., а залишок вартості автомобіля у розмірі 40606 грн. 08 коп. позивач повинен був сплатити не пізніше 23 серпня 2007 року, що підтверджується копією договору від 18 серпня 2007 року та копією квитанції про сплату авансу (а.с. 10-11).

20 серпня 2007 року позивач уклав з Акціонерним страховим товариством закритого типу «Дніпроінмед» договір добровільного страхування наземного транспорту № ТР-Л/07/20-08/01, за умовами якого позивач здійснив страховий платіж за автомобіль марки «Рено Символ», 2007 року випуску у розмірі 3 848 грн. 12 коп. (а.с. 12-16, 25), а 22 серпня 2007 року позивач уклав з ТОВ «ПростоФінанс» кредитний договір, за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 40 606 грн. 08 коп. для оплати позивачем частини вартості автотранспортного засобу марки Renault, модель Symbol, 2007 року випуску, з кінцевим терміном погашення кредиту до 10 серпня 2012 року (а.с. 17-21).

Внаслідок укладених позивачем договорів з 21 серпня 2007 року у позивача на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АЕС № 135460 виникло право власності на транспортний засіб марки Renault, модель Symbol, 2007 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ (а.с. 9).

Також встановлено, що позивач станом на 27 квітня 2010 року повністю погасив заборгованість по кредитному договору від 22 серпня 2007 року у розмірі 40 606 грн. 08 коп., що підтверджується копією довідки ТОВ «ПростоФінанс» від 27 квітня 2010 року (а.с. 22).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 05 липня 2013 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська, яке рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.02.2014 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання доручення та правочинів недійсними було залишено без змін, було визнано недійсним доручення від 22 жовтня 2009 року від імені ОСОБА_4, яким було уповноважено ОСОБА_9 розпорядитися автомобілем марки «Рено Символ», 2007 року випуску, визнано недійсним правочин від 15 листопада 2010 року укладений між ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_11, яка діяла на підставі договору комісії з продавцем ОСОБА_9 і якому було продано автомобіль ОСОБА_4 та визнано недійсною довідку-рахунок оформлену від ФОП ОСОБА_11, згідно якої ОСОБА_10 зареєстрував автомобіль ОСОБА_4 марки «Рено Символ» на своє імя, що підтверджується копіями зазначених рішень (а.с. 25-30).

З встановлених під час розгляду справи фактичних обставин вбачається, що власником транспортного засобу марки «Renault Clio Symbol», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2 була ОСОБА_5, яка 27 березня 2014 року була знята з обліку для реалізації зазначеного транспортного засобу, що підтверджується копією реєстраційної карти транспортного засобу від 20 травня 2014 року (а.с. 55), а станом на 16 червня 2014 року вказаний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_7, що підтверджується листом Державтоінспекції ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 27 червня 2014 року, наявним в матеріалах справи. (а.с. 94).

Згідно компютерної бази даних Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Дніпропетровська станом на 08 серпня 2014 рік автомобіль марки «Renault Clio Symbol», 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_4, який належав ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК339302, з 08 липня 2014 року зареєстрований за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію СХХ190487, що підтверджується листом Державтоінспекції ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 24 липня 2014 року та від 26 серпня 2014 року (а.с. 93, 115).

У відповідності до змісту ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а відповідно до п. 3 ч 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Оскільки спірний автомобіль було відчужено незаконно, а також судом визнано правочин про відчуження цього автомобіля та довіреність недійсними, колегія суддів вважає, що суд першої інстанії обгрунтовано прийшов до висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3-адвоката ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 з 30 серпня 2014 року вже є власником спірного автомобіля, а тому просили скасувати судове рішення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2014 року було накладено арешт на транспортний засіб марки «Renault Clio Symbol», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2 шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження вказаного рухомого майна у будь-який спосіб, на реєстрацію права власності на дане рухоме майно до вирішення справи по суті (а.с. 64), яка не була скасована, незважаючи на це ОСОБА_3 відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб марки «Renault Clio Symbol», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_2 зареєстрував право власності 08 жовтня 2014 року (а.с. 165), тобто в період дії заборони відчуження й арешту.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2013 року було визнано недійсним доручення від 22 жовтня 2009 року від імені ОСОБА_4, яким було уповноважено ОСОБА_9 розпорядитися автомобілем марки «Рено Символ», 2007 року випуску, визнано недійсним правочин від 15 листопада 2010 року укладений між ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_11, яка діяла на підставі договору комісії з продавцем ОСОБА_9 і якому було продано автомобіль ОСОБА_4 та визнано недійсною довідку-рахунок оформлену від ФОП ОСОБА_11, згідно якої ОСОБА_10 зареєстрував автомобіль ОСОБА_4 марки «Рено Символ» на своє імя, тобто визнано недійсними первинні правочини стосовно спірного автомобіля, що є підставою для застосування ст.388 ЦК України, а тому в даному випадку права ОСОБА_3 вказаним вище рішенням суду не порушені,

Крім того, сторони під час розгляду справи не повідомляли суд про те, що ОСОБА_3 є останнім власником спірного автомобіля, а тому під час ухвалення рішення суду про ці обставини суду також відомо не було, у звязку з чим суд першої інстанції, відповідно до ст. 11 ЦПК України, розглянув справу в межах заявлених вимог і наданих сторонами доказів саме під час судового засідання.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними. Отже апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ,313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: