АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Пікуль А.А. Соколової В.В.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києвіапеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно в порядку спадкування, стягнення грошової компенсації за частку майна, визнання заповіту частково недійсним,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 р. ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно в порядку спадкування, стягнення грошової компенсації за частку майна, визнання заповіту частково недійсним.

На обґрунтування свої вимог зазначала, що з січня 2008 р. вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р.. Відповідач ОСОБА_1 є сином померлого.

За час спільного проживання вона та ОСОБА_3 придбали майно, зокрема: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 гаражний бокс в ГБК «Захисник» по АДРЕСА_2 автомобіль Mitsubishi Padjero, пістолет (спецзасіб) ПМТ, кал. 9 мм, НОМЕР_2, та рушницю гладкоствольну мисливську «ATA ARMS», кал. 12/76, НОМЕР_3. право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_3

За життя ОСОБА_3 заповів квартиру АДРЕСА_1 своєму синові ОСОБА_1

Справа №753/15865/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4313/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Колесник О.М.
До Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_3, відповідач чинить їй перешкоди у користуванні майном, що є спільною частковою власністю, ОСОБА_2 просила, з урахуванням збільшених позовних вимог, встановити факт її проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу в період з 12.01.2008 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 р., визнати за нею право власності на: Ѕ частину однокімнатної АДРЕСА_1; Ѕ частину гаражного боксу, ряд НОМЕР_4, що знаходиться в ГБК «Захисник» по АДРЕСА_2 Ѕ частину пістолета (спецзасіб) кал. 9 мм, НОМЕР_2; Ѕ рушниці гладкоствольної мисливської «ATA ARMS», кал. 12/76, НОМЕР_3, а також стягнути з ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/5 автомобіля марки Mitsubishi Padjero 3.0, 2008 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, у розмірі 81 206,00 грн., та визнати частково недійсним заповіт, посвідчений 25.03.2010 р. приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області НауменкоЛ.Г.,

реєстровий номер 751, в частині Ѕ спадкового майна.

01.12.2015 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 гаражний бокс, ряд НОМЕР_4, що знаходиться в ГБК «Захисник» по АДРЕСА_2 транспортний засіб Mitsubishi Padjero 3.0, 2008 р. випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1, що зареєстровані на праві власності за ОСОБА_3, та заборони приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Турчак С.М. оформляти та видавати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно ОСОБА_1 та іншим спадкоємцям до прийняття рішення у справі, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.12.2015 р. заяву задоволено.

Накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_3, а саме на: квартиру АДРЕСА_1 гаражний бокс, НОМЕР_4 ряд, що знаходиться у ГБК «Захисник» в АДРЕСА_2 транспортний засіб Mitsubishi Padjero 3.0, 2008 р. випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1, та заборонено приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Турчак С.М. оформляти і видавати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, до прийняття рішення у справі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1просив скасувати ухвалу суду від 01.12.2015 р. та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права.

Вказував на те, що в оскаржуваній ухвалі відсутні мотиви та обґрунтування на підставі яких суд дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не встановив співмірність забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Крім того суд не звернув увагу на роз'яснення викладенні у постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та не урахував, що задоволення заяви про забезпечення позову позбавляє можливості відповідача реалізовувати свої законні права та інтереси.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 та її представник просили апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвал суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема у спосіб накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Згідно роз'яснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

З позовної заяви ОСОБА_2 убачаться, що предметом судового розгляду є визнання права власності на спірне майно, що як вона зазначала, було набуто в період її спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_3, а також стягнення грошової компенсації за частку майна, та визнання заповіту частково недійсним.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Турчак С.М. відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Ураховуючи, що у разі видачі приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Турчак С.М. свідоцтва про право на спадщину на спірне майно, воно може бути відчужене відповідачем, що утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову, колегія суддів вважає, що ухвала суду про забезпечення позову у спосіб накладення арешту на майно, та заборони приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Турчак С.М. видавати свідоцтво про право на спадщину, є законною та обґрунтованою.

Накладені судом заходи забезпечення позову не порушують права відповідача, оскільки він не є власником спірного майна, крім того вони діють тимчасово, до вирішення спору в суді.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: