Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 03 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів, який мотивований тим, що за попередньою домовленістю з ОСОБА_5, яку він розцінює як укладення договору зберігання в усній формі, він віддав останньому на зберігання належний йому на праві власності автомобіль ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1. Однак ОСОБА_5 не дотримався домовленості та не зберіг майно ОСОБА_4, чим спричинив йому збитки, які відмовляється відшкодувати в добровільному порядку.

Оскільки вартість належного позивачу автомобіля ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1, згідно звіту про оцінку автомобіля становить 17 425,13 грн, саме цю суму і просив стягнути позивач з відповідача за втрату (нестачу) автомобіля відповідно до ст. 951 ЦК України.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 03 рудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належить автомобіль ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_1, 1980 року випуску, що підтверджується довідкою №10/124 від 29 липня 2015 року.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано жодних доказів укладення між ним та відповідачем ОСОБА_5 договору зберігання автомобіля та порушення відповідачем його умов, що призвело до втрати автомобіля, а тому правильно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Такі висновки суду відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судівне впливають та їх не спростовують.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук