Справа № 500/6736/15-ц
Провадження № 2/500/9/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Адамова А.С.

при секретарі Хачатрян А.Т.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в місті Ізмаїлі, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про надання йому додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті дружини ОСОБА_4, померлої 12.08.2014 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 12 серпня 2014 року померла його дружина ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок по вул. Ціолковського, № 31 в м. Ізмаїлі Одеської області. За життя ОСОБА_4 заповіт не залишала. Строк подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса пропустив у звязку з тим, що знаходився в місцях позбавлення волі, а про смерть дружини дізнався тільки 20.08.2015 року. З наведених підстав просить визначити йому додатковий строк - два місяця для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за законом після смерті дружини ОСОБА_4

Позивач, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув у звязку з тим, що відбуває покарання у Харківській виправній колонії №43, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 не визнала повністю та заперечувала проти надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що з 1990 року ОСОБА_2 не проживав разом з дружиною ОСОБА_4 З 1991 року він виїхав за межі м. Ізмаїл та не контактував з дружиною. Вона проживала з іншим чоловіком ОСОБА_5 Похорони ОСОБА_4 здійснювала ОСОБА_3 Спадщину після смерті ОСОБА_4, як спадкоємниця третьої черги, прийняла ОСОБА_3 шляхом подачі в установлений законом шестимісячний строк заяви до нотаріуса.

Допитані у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, знайомі померлої, зазначили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не довго сумісно проживали після укладення шлюбу, у 90-х роках ОСОБА_2 уїхав з Ізмаїла. Останні років 10 померла співмешкала із ОСОБА_5 У похованні ОСОБА_4 приймала участь ОСОБА_3

ОСОБА_8, двоюрідна сестра ОСОБА_4, допитана у якості свідка, пояснила, що у 90-х роках ОСОБА_2 засудили до позбавлення волі, та з цього часу сумісно з ОСОБА_4 вони не проживали. Усі вважали, що ОСОБА_2 помер. будь-якої участі у житті померлої її чоловік не приймав. Останні роки померла проживала сумісно з іншим чоловіком ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_9, батько ОСОБА_5 пояснив, що померла була йому як невістка. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 біля 10 років жили сумісно як подружжя.

Племінник померлої ОСОБА_10, допитаний у якості свідка, зазначив, що у 90-х ОСОБА_2 увязнили та після цього з ОСОБА_4 сумісно він не проживав. Останні роки померла проживала сумісно з ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_11, донька відповідача та двоюрідна сестра померлої, зазначила, що після 90-х років ОСОБА_4 та ОСОБА_2Г не бачилися та сумісно не проживали. Жанна казала, що її чоловік помер. останні роки померла проживала із ОСОБА_5

Допитані свідки зазначили, що ОСОБА_3 активно приймала участь у похованні ОСОБА_4 як фінансово так і фізично.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 388075 від 13.08.2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 померла 12.08.2014 року (а.с. 5).

Як вбачається із матеріалів спадкової справи 13.01.2015р. до нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 від ОСОБА_3 (тітки померлої).

Згідно повторного свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД №050026 від 15.06.2007р. позивач є чоловіком спадкодавця ОСОБА_4, шлюб зареєстровано 24.06.1989р.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 та на теперішній час відбуває покарання у Харківській виправній колонії №43, у звязку з чим, пропустив встановлений законом шестимісячний строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої 13.08.2014р. ОСОБА_4

Вказане вбачається, зокрема із листів Харківської виправної колонії №43 та наявної у матеріалах справи копії вироку Конотопського міськарйонного суду Сумської області від 26.04.2011р., визначено ОСОБА_2 покарання у вигляді позбавлення волі строком пять років. Строк відбування покарання рахується з 12.03.2011р., з моменту його затримання.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Аналізуючи ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в разі якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, тобто закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем подати заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч.2, ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.2 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 визначено, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Також наголошено, що суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Тобто висновок про визнання поважною причиною пропуску встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини у звязку із відбуванням ОСОБА_2 покарання в місцях позбавлення волі є правильним та обґрунтованим.

Щодо тверджень представника відповідача, що позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, суд зазначає наступне. У разі пропуску спадкоємцем, який не проживав постійно на момент смерті із спадкодавцем, встановленого ЦК України 6-місячного строку на прийняття спадщини та за умови відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, на прийняття ним спадщини, у такого спадкоємця автоматично виникає право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, незалежно від звернення його до нотаріальної контори та наявності відмови нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину з причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Вказана позиція також підтверджується Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13, в п.2 якого зазначено, що відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Та наявність відмови нотаріуса не вимагається.

Не приймаються до уваги покази свідків щодо проживання померлої з іншим чоловіком, не спілкування позивача із померлою довгий період часу, та приймання участі у похованні ОСОБА_4 відповідачем, з огляду на те, що вказане не позбавляє права на спадкування члену подружжя, шлюб з яким зареєстрований у встановленому порядку, та не свідчить про неповажність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Про наявність підстав, встановлених у ст.1224 ЦК України, для усунення від права на спадкування суду не повідомлено.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем цілком обґрунтовано заявлені вимоги про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщинипісля смерті дружини.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Надати ОСОБА_2 додатковий строк тривалістю 2 (два) місяця з дня набрання законної сили рішення суду для прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 12.08.2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.02.2016р.

Суддя: ОСОБА_12