РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

при секретарі Давиденко Я.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації

про встановлення факту спільного проживання та постійного догляду,

встановив:

Позивач в грудні 2015 року звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт, що він спільно проживав та постійно доглядав з 2012 року по день його смерті 12.11.2015 року батька своєї дружини, ОСОБА_2, інваліда війни 1 групи. Встановлення даного факту позивачу необхідно для оформлення права власності на автомобіль «ЗАЗ 110308-44», яким був безоплатно забезпечений останній. Після його смерті позивач був позбавлений можливості переоформити право користування на вказаний автомобіль, оскільки не був зареєстрований за місцем його проживання, однак фактично з ним проживав до дня смерті та здійснював постійний догляд.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги із підстав викладених в позові.

Представник відповідача не заперечувала щодо задоволення позовних вимог, враховуючи надані докази та обставини справи.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення.

У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення в позові.

Вимогами п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 передбачено, що уразі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлено, що в грудні 2010 року ОСОБА_2, інвалід війни 1 групи, що проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, був безоплатно забезпечений автомобілем НОМЕР_1, який зареєстрований за ним на праві власності без права продажу, дарування і передачі іншій особі. Право користування вказаним автомобілем було передано позивачу ОСОБА_1 В./а.с.10/.

12.11.2015 року ОСОБА_2 помер./а.с.11/. Померлий є батьком дружини позивача /а.с. 7,8/.

Відповідно до п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 року із змінами та доповненнями, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк якого більше ніж 10 років, залишається безплатно члену сімї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 спільно проживав та постійно доглядав з 2012 року по день його смерті 12.11.2015 року батька своєї дружини, ОСОБА_2, інваліда війни 1 групи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та ОСОБА_2 проживали однією сімєю тривалий час, вели спільне господарство. Крім того, позивач постійно здійснював за ним догляд, оскільки ОСОБА_2 був похилого віку, інвалідом війни 1 групи та потребував стороннього догляду за станом здоровя. Даний факт стверджується письмовими показаннями сусідів ОСОБА_3Б, ОСОБА_4П, ОСОБА_5 та довідкою КП «ВЖРЕП № 11» № 1954 від 25.11.2015 року /а.с.9/.

За таких обставин, а також враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 року із змінами та доповненнями, ст.ст. 10, 11, 60, 256-259 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 спільно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та постійно доглядав батька своєї дружини, ОСОБА_2, інваліда 1 групи з грудня 2012 року по день його смерті 12.11.2015 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ф. Слюсарчук