АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/5921/15-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/638/К/16 суддя Папарига В.А.
Категорія № 5 (І) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.,

за участю: секретаря - Петренко К.І., позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ВРЕР ДАІ м. Кривого Рогу ГУМВС України в Дніпропетровській області, про визнання особи добросовісним набувачем та визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи добросовісним набувачем та визнання права власності. Уточнивши позовні вимоги в їх останній редакції просив визнати його добросовісним набувачем автомобіля GEELY JL 7162 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та визнати за ним право власності на вказаний автомобіль.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.07.2014 року відповідач ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А. передав у користування відповідачу ОСОБА_3 належний йому автомобіль GEELY JL 7162 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. В подальшому, 18.08.2014 року ОСОБА_3 фактично продав автомобіль позивачу, за що йому були передані кошти у сумі 70 тисяч гривень. Позивачу був переданий автомобіль, ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та видана довіреність на право розпоряджатися автомобілем у тому числі дарування, купівля, продаж та інші юридично значимі дії. Купівлю-продаж сторони не оформлювали, оскільки це потягло б великі додаткові фінансові витрати. Після оформлення довіреності позивач отримав автомобіль і використовував його за призначенням протягом року. 21.07.2015 року в м. Таврійськ Херсонської області був затриманий працівниками ДАІ його автомобіль GEELY JL 7162 2008 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті чого позивачу стало відомо, що державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби КМУЮ було при виконанні постанови № 3/214/676 від 18.06.2014 року виданої Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу винесено постанову про розшук і затримання транспортного засобу боржника, а саме автомобіль GEELY JL 7162 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Про існування такої постанови позивачу відомо не було, оскільки автомобіль перевірявся ним по базі ДАІ і він не значився у розшуку чи арешті. 20.07.2015 року державним виконавцем Саксаганського відділу держаної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції винесено постанову про скасування розшуку і затримання транспортного засобу боржника.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2016 року позов залишено без задоволення в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування обставин справи, а також ігнорування правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним при вирішенні аналогічного спору, яка є обов'язковою для врахування всіма судами загальної юрисдикції, поставив питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в установленому законом порядку не набув право власності на спірний автомобіль, оскільки державна реєстрація транспортного засобу на ім'я позивача не була здійснена.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 18.07.2014 року, ОСОБА_4 уповноважив громадян ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 продати за ціну та на умовах за їх розсудом належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2, виданого 10.07.2012 року ВРЕР ДАІ міста Кривий Ріг ГУМВС України у Дніпропетровській області автомобіль GEELY JL 7162 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.6).

18.08.2014 року ОСОБА_3, діючи від імені ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_1, ОСОБА_8 продати за ціну та на умовах за їх розсудом, належний ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2, виданого 10.07.2012 року ВРЕР ДАІ міста Кривий Ріг ГУМВС України у Дніпропетровській області автомобіль GEELY JL 7162 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.7).

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 зазначив, що 18.08.2014 року ОСОБА_3 фактично продав йому спірний автомобіль, за що відповідачу були передані кошти у сумі 70 тисяч гривень, натомість позивач отримав автомобіль, ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та видана довіреність на право розпоряджатися автомобілем у тому числі дарування, купівля, продаж та інші юридично значимі дії. Купівлю-продаж сторони не оформлювали, оскільки це потягло б великі додаткові фінансові витрати. Після оформлення довіреності позивач отримав автомобіль і використовував його за призначенням протягом року.

У відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підстави своїх вимог або заперечень, та надати суду належні та допустимі докази.

Згідно ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Пунктом 3 ч.1 ст.208 ЦК України передбачено, що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян належить вчиняти у письмовій формі.

З позовної заяви вбачається, що сторони оцінили спірний транспортний засіб в 70000 грн., що в свою чергу значно перевищує двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а тому договір купівлі-продажу спірного автомобіля слід було вчиняти в письмовій формі.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.655 ЦК).

Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1338, якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі Правила), згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб.

Відповідно до п. 8 зазначених Правил державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Згідно з п. 40 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду.

Пунктом 42 Правил передбачено, що у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: "Транспортний засіб знято з обліку для реалізації".

Відповідно до п. 8 зазначених Правил, правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком №1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль.

Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишався зареєстрованим за відповідачем ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, виданого 10.07.2012 року ВРЕР ДАІ м. Кривий Ріг ГУМВС України в Дніпропетровській області. (а.с.5).

Як встановлено судом та не спростовано позивачем та його представником при перегляді оскарженого рішення судом апеляційної інстанції, з часу придбання спірного автомобіля, позивач до органів ДАІ з приводу реєстрації придбаного автомобіля не звертався.

За таких обставин та виходячи з того, що спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, сторони не вжили заходів щодо його переоформлення відповідно до згаданого Порядку, який діяв на той час, довіреність від 18.07.2014 року не можна вважати договором, який допускає перехід права власності спірного автомобіля від ОСОБА_4 до ОСОБА_1, оскільки довіреність свідчить лише про можливість здійснювати позивачем дій щодо спірного автомобіля, тобто право власності на нього до позивача за довіреністю не переходило.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 16 грудня 2015 року по цивільній справі № 6-688цс15.

Крім того, в розумінні вимог ст. 388 ЦК України, добросовісним визнається набувач, який придбав майно за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати. Відтак, пред'явлення позову про визнання добросовісним набувачем є неналежним способом судового захисту, з числа передбачених ст. 16 ЦК України, оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна.

Таким чином, сукупність зібраних судом доказів свідчить про те, що право власності на спірний автомобіль позивач в установленому порядку не набув, оскільки державна реєстрація транспортного засобу на ім'я позивача не була здійснена.

За таких обставин, на думку колегії суддів суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання права власності на спірний автомобіль за позивачем та визнання позивача добросовісним набувачем.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції правової позиції, висловленої Верховним Судом України у цивільній справі 6-100цс15 від 03.06.2015 року, яка долучалась позивачем до матеріалів справи, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки згідно вимог ст. 360-1 ЦПК України правові висновки Верховного Суду України повинні враховуватись при обранні норм, що підлягають застосуванню до спірних відносин. При цьому спірні правовідносини, що склались між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, регулюються іншими нормами права, ніж ті про якій йдеться в постанові по справі № 6-100цс15 від 03.06.2015 року.

Інші доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги колегією суду, оскільки вони не спростовують висновків суду, крім того зводяться до стислого викладення позовної заяви та є незгодою з висновками суду по оцінці доказів та спробою їх переоцінити. Проте у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена.

Також слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню як недоведена, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 січня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: Л.В. Митрофанова

Н.О. Соколан