Справа №: 343/1984/16-ц
Провадження №: 2/0343/890/16
У Х В А Л А

про забезпечення позову

26 жовтня 2016 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Монташевич С. М., розглянувши в приміщенні Долинського районного суду заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Долинського районного суду перебуває справа за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ТзОВ "АВТОФОРМУЛА-ІФ", про звернення стягнення.

До матеріалів даного позову позивач долучив заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на автомобіль "RENAULT", модель: PREMIUM, рік випуску 1998, тип ТЗ: Сідловий тягач-Е, № кузова/шасі: VF622GVAOC0011644, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом заборони укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. Заяву мотивує тим, що він звернувся з позовною заявою до відповідачів про звернення стягнення на вищевказаний автомобіль, який, не зважаючи на те, що перебуває під заставою, був відчужений застоводавцем (ТзОВ "АВТОФОРМУЛА-ІФ"), що ускладнює можливість задовольнити його вимоги за рахунок цього майна. Згідно положень ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Відповідачка ОСОБА_2 протягом тривалого часу не виконує взяті на себе зобов'язання, тому у банку відсутні підстави вважати, що нею будуть припинені недобросовісні дії щодо невиконання обов'язків перед кредитором. Найчастіше за порушенням зобов'язань перед банком відбувається вчинення відповідачем всіх можливих заходів щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за рахунок належного йому майна та коштів. Це виражається у передачі третім особам права власності на майно та кошти або переховування від банку і державної виконавчої служби, а також проведенні інших операцій з майном та коштами, що позбавляє банк можливості задовольнити свої вимоги за його рахунок. Тому просить вжити заходів з метою забезпечення даного позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач ставить питання про вилучення заставного автомобіля "RENAULT", модель: PREMIUM, рік випуску 1998, тип ТЗ: Сідловий тягач-Е, № кузова/шасі: VF622GVAOC0011644, та передачу його в заклад і звернення на нього стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2062/51 від 22.12.2005 р. Як на підтвердження своїх вимог зазначає, що вказаний автомобіль був переданий ТзОВ "АВТОФОРМУЛА-ІФ" банку у заставу, якою забезпечується виконання зобов'язань відповідачки ОСОБА_2, що випливають з кредитного договору № 2062/51 від 22.12.2005р. Однак, не зважаючи на те, що згідно витягу № 49975488 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна даний автомобіль заборонено відчужувати, його було реалізовано відповідачу ОСОБА_1 З метою забезпечення недопущення передачі автомобіля третім особам, просить забезпечити позов.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, відповідає його позовним вимогам. Вартість майна, на яке ПАТ КБ "ПриватБанк" просить накласти арешт, не перевищує ціни позову. За наведених обставин, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову. При цьому, враховуючи вимоги ст. 41 Конституції України, в якій зазначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, ст. 319 ЦК України, яка передбачає, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, та Закону України "Про виконавче провадження", в якому передбачено кілька шляхів накладення арешту (оголошення заборони на відчуження, проведення опису і арешту, тощо), суд вважає за необхідне конкретизувати дію заходу забезпечення позову, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, а заяву ПАТ КБ "ПриватБанк" задовольнити повністю, наклавши арешт на автомобіль, шляхом заборони укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. Такий спосіб забезпечення позову передбачений законом, є співмірним заявленим позовним вимогам і його невжиття дійсно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що в свою чергу призведе до неможливості захисту законних інтересів позивача, поновлення його порушеного права в майбутньому в разі задоволення його позовних вимог.

На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст. 319 ЦК України, Закону України "Про виконавче провадження", керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль "RENAULT", модель: PREMIUM, рік випуску 1998, тип ТЗ: Сідловий тягач-Е, № кузова/шасі: VF622GVAOC0011644, що належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, паспорт серії АА 595018, виданий Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області 02 жовтня 1997 року, шляхом заборони укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

За правилами ч. 9 ст. 153 ЦПК України допустити негайне виконання ухвали про забезпечення позову в порядку, встановленому для виконання судових рішень, що передбачено ст. 367 ЦПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 5 днів після отримання копії ухвали до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: