Справа № 212/5840/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Колочко О.В.,

секретарі судового засідання Деменко А.С.,

за участі сторін:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_4» про відшкодування моральної шкоди,,

В С Т А Н О В И В:

04 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Євраз ОСОБА_4» (далі Відповідач) про стягнення моральної шкоди в розмірі 290 000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача 20 років 4 місяці з 12.12.1995 по 07.07.1996 підземним гірничим робітником та підземним прохідником з 08.07.1996 по 30.06.2016, внаслідок чого захворів на професійні захворювання. Висновком МСЕК від 09.08.2016 йому первинно встановлено 30 % втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями: 15% - ХОЗЛ, 5% - вібраційна хвороба та 10% - радикулопатія з 01 серпня 2016 року по 01 серпня 2017 року. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що протягом тривалого часу страждає від постійної задишки при незначних навантаженнях, сухого кашлю, важкості та болю у грудній клітці, не може виконувати звичайну роботу, повноцінно спілкуватися з людьми, що його досить сильно морально пригнічує та змушує постійно лікуватися, але хронічний характер захворювання не дає надії на видужання у майбутньому.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позові, наполягала на задоволенні позовних вимог у заявленому розмірі.

Представник відповідача проти позову заперечувала у повному обсязі, просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги не обґрунтовані, при прийняті на роботу його попереджали про шкідливі умови праці, крім того зазначила, що йому не була встановлена група інвалідності та він може працювати.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 працював у шкідливих умовах праці на шахті «Ювілейна» ПрАТ «Євраз ОСОБА_4» на посаді підземного гірничого робітника з 12.12.1995 по 07.07.1996 та на посаді підземного прохідника з 08.07.1996 по 30.06.2016, перебував у трудових правовідносинах з Відповідачем, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6-8).

09 червня 2016 року на підприємстві ПрАТ «Євраз ОСОБА_4» було проведено розслідування хронічного професійного захворювання ОСОБА_3: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легенів першої ст..), вібраційна хвороба першої ст.. від дії локальних вібрацій з периферичною ангіодистонією, радикулопатія попереково-крижова зліва з помірними статико-динамічними порушеннями хребта та больовим синдромом, установленого Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини, про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого Головним державним санітарним лікарем м. Кривого Рогу 09 червня 2015 року (а.с.9-12).

Згідно копії Довідки огляду МСЕК Серія 12 ААА №043114 від 09.08.2016 року, ОСОБА_3 встановлено 30% стійкої втрати професійної працездатності з 01 серпня 2016 року до 01 серпня 2017 (а.с.8).

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз'яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральних шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов'язків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Зазначені обставини наступили у ОСОБА_3 у зв'язку із професійними захворюваннями, що призвели до встановлення 30% втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, яка встановлено не безстроково, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 15 000,00 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

На підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1КЗпП України, керуючись ст.ст. 10,11,60, 213-214,223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_4» про відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_4» на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 15 000 (пятнадцять тисяч) гривень.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_4» на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя: О. В. Колочко