АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1199/16 Справа № 205/1463/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Колодяжна Н.Є.
Категорія 44
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради до ОСОБА_2, третя особа Дніпропетровська міська рада про виселення,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2015 року, посилаючись на його незаконність, неповне встановлення обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає оскаржуване рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги про виселення із квартири відповідача, суд обґрунтовано врахував наступне.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі розпорядження виконкому Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради за №70-р від 22.02.2001 року, згідно листа адміністрації Дніпропетровської виправної колонії №89 №2-1188 від 10 лютого 2001 року ОСОБА_3, як працівнику зазначеної колонії, було дозволено тимчасове мешкання та прописка разом з родиною в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1, де він з 06.03.2001 року по 18.11.2008 року проживав та був зареєстрований.

Квартира знаходиться в комунальній власності, балансоутримвачем якої є КП ЖРЕП Ленінського району. Ордер на квартиру не видавався.

22 вересня 2008 року ОСОБА_3 помер. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Син померлого ОСОБА_2 звертався з позовами про визнання права власності на квартиру, визнання права користування квартирою до районного суду.

Рішеннями Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2013 року та 07 квітня 2014 року у задоволенні вимог ОСОБА_2 - відмовлено. Рішення вступили в законну силу.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 109 Житлового кодексу Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 116 Житлового кодексу Української РСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Враховуючи зазначене, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, оскільки відповідач займає спірне житлове приміщення без відповідних правових підстав, а тому підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення.

Доводи апелянта в скарзі про те, що він разом з батьками вселився до квартири законно на підставі Розпорядження ВК Ленінської районної ради, а тому має правові підстави проживання в ній, та те, що матеріали справи не містять доказів відсутності ордера на вказану квартиру є безпідставними та такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення, оскільки із довідок балансоутримувача вбачається, що позивач ніколи не був зареєстрованим у спірній квартирі, проживав та зареєстрований з матірю.

Порядок користування жилими приміщеннями, зокрема у будинках державного і громадського житлового фонду врегульовано розділом ІІІ ЖК України.

Рішення, якими ОСОБА_2Г відмовлено в задоволенні його позовних вимог про визнання права власності на квартиру, визнання права користування квартирою вступили в законну силу.

Враховуючи те, що Розпорядженням ВК Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради на підставі листа адміністрації Дніпропетровської виправної колонії № 89 ОСОБА_3 було дозволено тимчасове мешкання та прописку у спірній квартирі, те, що вказане житло перебуває у комунальній власності, а відповідач зайняв спірне приміщення самоправно, не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції належних доказів правомірності проживання в квартирі, апеляційний суд не знаходить законних підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, доводи апелянта зводяться більше до набуття права користування квартирою, спір відносно якого вже розглянутий.

Оскаржуване рішення є законним, ухваленим на підставі повного та всебічного зясування всіх обставин справи, відповідає вимогам матеріального та процесуальних законів.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_4