Справа № 569/1750/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

у складі головуючого судді - Харечка С.П.

при секретарі Левчук Д.О.

з участю: заявника: ОСОБА_1, представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_3, зацікавлена особа: Відділ ДРАЦС Сарненського районного управління юстиції, про встановлення факту національності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що їхня мати та дід за національністю є поляками, а також про внесення відповідних змін до актових записів.

В обґрунтування вимог поданої заяви заявники вказують, що їхня мати - ОСОБА_4 (ОСОБА_5) Якимівна (дівоче прізвище ОСОБА_6), а також їхній дід (батько матері) - ОСОБА_7 за національністю є поляками, хоча в графах «національність» свідоцтва про народження заявників, свідоцтва про народження та про одруження їхньої матері вказано, що вони за національністю - українці. У той же час, зважаючи, що мати та дід заявників сповідували римо-католицьку віру, дотримувалися польських традицій та обрядів, спілкувалися польською мовою, відтак відновлення їхньої істинної національності має дуже важливе значення для заявників, що і стало підставою для звернення до суду за захистом законного права.

У судовому засіданні заявник, представник заявника вимоги заяви підтримали, просили суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, до початку судового засідання надіслав лист про розгляд справи у відсутності заінтересованої особи та про здійснення розгляду заяви відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, заслухавши заявника, представника заявника, свідка, яка підтвердила обставини, викладені в заяві, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Заявники ОСОБА_1 ( 1947 р.н.) та ОСОБА_3 (1950 р.н.) є рідними сестрою та братом, про що свідчать свідоцтва про народження УЖ № 711982 від 16.08.1947 року (свідоцтво про одруження ІІ-АГ № 324678 від 16.03.1969 року) та ЯЩ № 989259 від 18.01.1951 року відповідно. Батьками заявників є ОСОБА_8 (1922 року) та ОСОБА_4 (1922 р.н.), які перебували у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про одруження І-УР № 404049 від 22.02.1960 року). У свою чергу, дівоче прізвище матері заявників ОСОБА_4 - ОСОБА_6, що стверджується свідоцтвом про народження І-ГЮ № 36409-0 від 15.04.1975 року та свідоцтвом про шлюб І-УР № 404049 від 22.02.1960 року.

В офіційних документах матері заявників ОСОБА_6, а саме: свідоцтві про народження (видане у 1975 році, в якому зазначено «запис відновлений»), у свідоцтві про шлюб (видане у 1960 році), а також у свідоцтвах про народження заявників (виданих у 1947 та 1951 роках) у графі «національність» зазначено «українка». Щодо первинних документів по діду заявників (батька матері) ОСОБА_7, то останні взагалі відсутні.

Про відсутність метричних книг по с. Казимірка (нині Кузьмівка) Степанської гміни Костопільського повітку Волинського Воєводства (місце народження і проживання матері та діда заявників) за 1895-1922 роки свідчить довідка № 25/06-29 від 20.01.2016 року, видана Державним архівом Рівненської області.

Відновлення документів, в яких би містилася достовірна інформація про національність матері заявників та її батька, вказана при народженні, неможливе.

Як вбачається з матеріалів справи, дід (батько матері) заявників ОСОБА_7 народився 07.09.1985 року. У 1938 році він брав участь у виборах до Польського Сейму, що стверджується списком виборці 1938 року, а також архівною довідкою № 814/06-29 від 28.10.2015 року, виданою Державним архівом Рівненської області, тобто жив у Польській Республіці. Мати заявників народилася на території Польської Республіки, однак, як зазначалося, жодних документів про це не збереглося.

У родині заявників вшановували та дотримувалися культури польського народу і виконувалися його звичаї та обряди. Польські традиції започаткувала у родині заявників їхня матір, яка, у свою чергу, перейняла їх від свого батька (діда заявників). Повсякденним також було використання у родині польської мови. Саме дотримання традицій, як елементів культури, що передаються від покоління до покоління і зберігаються протягом тривалого часу, та використання у побуті мови є підтвердженням приналежності матері та діда заявників до польського народу.

Перелік фактів, що мають юридичне значення, які встановлюються у судовому порядку, наведено у ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Вказаний перелік не є вичерпним, оскільки за ч. 2 вказаної статті унормовано, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто суд може встановлювати факти, якщо вони й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах із іншими державами.

Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність і має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5, ст. 17 Рамкової конвенції про захист національних меншин кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Сторони зобов'язуються створити необхідні умови для того, щоб особи, які належать до національних меншин, мали можливість зберігати та розвивати свою культуру, зберігати основні елементи своєї самобутності, зокрема релігію, мову, традиції та культурну спадщину. Сторони зобов'язуються не перешкоджати здійсненню права осіб, які належать до національних меншин, встановлювати та підтримувати вільні та мирні транскордонні контакти з особами, які на законних засадах перебувають в інших державах, зокрема з тими особами, з якими їх об'єднують спільні етнічні, культурні, мовні або релігійні ознаки чи спільна культурна спадщина.

У силу вимог п. 1.1. Наказу Мінюсту України від 12.01.2011 року № 96/5 "Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання" внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Підпунктом 2.13.1. п. 2.13 Наказу Мінюсту України від 12.01.2011 року № 96/5 "Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання" передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема рішення суду, в якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

За підп. 2.16.7. п. 2.16 Наказу Мінюсту України від 12.01.2011 року № 96/5 "Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання" на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану (п. 2.18. Наказу Мінюсту України від 12.01.2011 року № 96/5 "Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання").

Зважаючи на викладене, встановлення факту дасть можливість відновити заявникам національність їхніх матері та діда, встановити національну приналежність та підтвердити польське походження, отже суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Крім того, також слід внести відповідні зміни в актові записи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10. 60,88, 208-209, 212-215, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_3, зацікавлена особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Сарненського районного управління юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: ОСОБА_4 (ОСОБА_5) Якимівна (дівоче прізвище - ОСОБА_6) та ОСОБА_7 за національністю поляки.

Зобовязати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Сарненського районного управління юстиції внести зміни до актових записів:

- в графі «національність» свідоцтва про народження ОСОБА_3, серія ЯЩ № 939259, виданого Степанським районним бюро РАГС Ровенської області 18.01.1951 року, а саме: вказавши національність ОСОБА_4 з «українка» на «полька»;

- в графі «національність» посвідки про народження ОСОБА_9, серія УЖ № 711982, виданого Степанським районним бюро РАГС Ровенської області 16.08.1947 року, а саме: вказавши національність ОСОБА_5 з «українка» на «полька»;

- в графі «національність» свідоцтва про народження ОСОБА_6, серія І-ГЮ № 364090, виданого Відділом РАГС м. Сарни Ровенської області 15.04.1975 року, а саме: вказати національність ОСОБА_7 з «українець» на «поляк»;

- в графі «національність» свідоцтва про одруження серії І-УР № 404049 від 22.02.1960 року, а саме: вказати національність ОСОБА_10 з «українка» на «полька».

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.П.Харечко