Справа № 466/1447/13 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/2299/16 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

представника ПАТ«Державний експортно-імпортний банк України» Городньої О.М. та представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 21 січня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, за участі третьої особи Приватного акціонерного товариства «Західно-Український консорціум» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 19.06.2014р. у задоволенні позову ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (далі ПАТ «Укрексімбанк»)до до ОСОБА_3, ОСОБА_5, за участі третьої особи Приватного акціонерного товариства (далі ПрАТ) «Західно-Український Консорціум» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

13.05.2015 року ПАТ «Укрексімбанк» звернувся до суду із заявою про перегляд цього рішення суду за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що на час розгляду даної справи за позовом ПАТ «Укрексімбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 судом першої інстанції, позивачу не було відомо про те, що суддею, до подання позову у даній справі, було повернуто аналогічну позовну заяву банку з того ж предмета спору подану 30.11.2012 р. , не зважаючи на те, що недоліки заяви банком були усунуті своєчасно.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 21.01.2016 року у задоволенні заяви ПАТ «Укрексімбанк» про перегляд рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 19 червня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

Вказану ухвалу суду оскаржив позивач ПАТ «Укрексімбанк». Вважає її безпідставною, необґрунтованою та незаконною, оскільки, 19.07.2014р. суд, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, виходив з тих мотивів, що вважав недоведеними обставини отримання відповідачами вимоги про погашення боргу, зокрема, шляхом подачі позову до суду, так як позов подано 26.02.2013р - тобто поза межами шестимісячного строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦКУ. Однак, АТ «Укрексімбанк» подав позов 30.11.2012р., який ухвалою Шевченківського районного суду від 08.02.2013р. повернуто позивачеві та визнано неподаним. Проте дана ухвала скасована Апеляційним судом Львівської області 09.04.2015 року. Тому апелянт вважає, що встановлений факт незаконності ухвали про повернення позовної заяви від 30.11.2012 р. свідчить про безпідставність визнання судом неподаним цього позову і дані обставини існували на час розгляду цієї справи, але не були і не могли бути відомими позивачу та суду першої інстанції при її розгляді, так як встановлені Апеляційним судом Львівської області лише 09.04.2015р..

На думку апелянта ці обставини є істотними для справи, так як доводять факт подачі позивачем відповідного позову до відповідачів протягом шестимісячного строку з дня закінчення строку виконання зобов'язання, а тому спростовують висновок суду І інстанції, яким вмотивовано рішення про відмову у задоволенні позову. З огляду на викладене апелянт вважає наявність достатніх підстав для перегляду вказаного рішення суду за нововиявленими обставинами. Просить оскаржувану ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 21.01.2016 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду 1 інстанції (том 6 а.с.132-137).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «Укрексімбанк» Городньої О.М. на обґрунтування апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Статтею 361 ЦПК України визначено підстави для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення суду у зв'язку із нововиявленими обставинами, зокрема, відповідно до п.п.1, 2, 3 ч. 2 зазначеної вище статті, є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.3 своєї постанови № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснив, що необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Таким чином, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Як вбачається із змісту рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 19.06.2014р., по перегляд якого ставить питання позивач судом відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Укрексімбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення з відповідачів, як поручителів, заборгованості за генеральною кредитною угодою від 26 липня 2010 року №151310N2 із змінами і доповненнями, укладеної між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ПрАТ Західно-Український Консорціум», в рамках якої діють і є додатковими до неї, укладені між банком та ПрАТ Західно-Український Консорціум» кредитний договір від 05 квітня 2007 р. №151307К21 з кінцевим терміном погашення 28 лютого 2012 р., зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та розмірі, встановлених п.п.3.2.5. п.3.2. ст.3 цього договору, та кредитний договір від 22.03.2011р. №151311К6 з лімітом кредитної лінії -42000000 грн., кінцевим терміном погашення - 25 липня 2012 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та розмірі, встановлених п.п.3.2.4 п.3.2. ст.3 цього договору. Загальний ліміт заборгованості за генеральною кредитною угодою становить 71 800 000 грн. за строком користування до 25 липня 2012 року.

Відмовляючи у задоволенні позову банку суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, входив із того, що у договорах поруки, які були укладені 26.07.2010р. між банком і ОСОБА_3за №151310Р11 та між банком і ОСОБА_5 за №151310Р12 з метою забезпечення виконання зобов'язання ПрАТ Західно-Український Консорціум» перед банком за Генеральною угодою, не встановлено строку, після якого порука припиняється, а тому, з врахуванням того, що кредитор не пред'явив протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, вимог до поручителів про виконання такого, застосував положення норми ч.4 ст.559 ЦК України та дійшов висновку, що зобов'язання поручителів за цими договорами поруки припинилися.

Звернувшись до суду із заявою про перегляд цього рішення суду за нововиявленими обставинами, ПАТ «Укрексімбанк» виходив із того, що 30.11.2012р., тобто в межах шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (25 липня 2012 року), банк звернувся до суду з аналогічною позовною заявою, яка безпідставно була повернута позивачу, про що банку стало відомо лише 09.04.2015р., що свідчить про безпідставність визнання припиненими поруку ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Відмовляючи у задоволенні цієї заяви, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що зазначена заявником обставина не є нововиявленою, в розумінні ст.361 ЦПК, яка б давала підстави для перегляду цього рішення.

Як встановлено судом, позовна заява ПАТ «Укрексімбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка була подана банком 30.11.2012 р., є предметом розгляду в суді першої інстанції і остаточного рішення в цій справі судом не прийнято, що сторонами не заперечується.

Те, що такий позов було подано до суду і що остаточне рішення в ньому не прийнято, заявнику в ході розгляду даної справи було відомо.

Окрім того, сам факт подачі ПАТ «Укрексімбанк» до суду вказаної позовної заяви від 30.11.2012 р. не свідчить про неправомірність висновку суду першої інстанції про припинення зобов'язань ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за вказаними договорами поруки.

Як вбачається з правового висновку Верховного Суду України у цивільній справі 6-75 цс14, відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України у цивільній справі № 6- 53 цс , виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Згідно Графіку надання та погашення кредиту, узгодженого між ПАТ «Укрексімбанк» та ПрАТ Західно-Український Консорціум» укладенням Додаткової угоди №151307К21-21 від 22.03.2011р. (Додаток2), сторони погодили, що з 01 грудня по 31 грудня 2011 року позичальник погасить кредит на суму 1 121 942 доларів США, з 01 січня 2012 по 31 січня 2012 року - 1 300 000 доларів США, з 01 лютого 2012 по 28 лютого 2012р. -1 300 000 доларів США (т.1 а.с.114).

Як вбачається з розрахунку заборгованості ПрАТ Західно-Український Консорціум» по кредитному договору між ПАТ «Укрексімбанк» та ПрАТ Західно-Український Консорціум» позичальник з 1 січня 2012 року припинив погашення основного боргу за Кредитним договором №151307К21 від 05 квітня 2007 р., який є невід'ємною частиною Генеральної угоди, на забезпечення виконання якої і укладені договори поруки,у зв'язку з чим за основним зобов'язанням став систематично накопичуватись борг з погашення кредиту та відсотків за користування кредитом у вигляді прострочених платежів

Однак з часу виникнення такої заборгованості банк не звернувся з відповідним позовом до поручителів в межах шестимісячного строку.

Окрім того, судами встановлені і інші підстави для визнання поруки припиненою відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України, як то збільшення обсягів відповідальності без згоди поручителів (т.5 а.с.101-104).

Таким чином, обставини, на які посилається апелянт на обґрунтування своїх доводів щодо наявності підстав для перегляду рішення суду від 19 червня 2014 року, не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що оскаржувану ухвала суду, як таку, що постановлена з додержанням вимог закону та процедури розгляду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст.313, п. 4 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання даною ухвалою законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Береза В.І.

Бойко С.М