АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1253/16 Справа № 188/728/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Максюти Ж.І.,Прозорової М.Л.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Петропавлівського районного відділу освіти Петропавлівської районної держадміністрації, Хорошівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Петропавлівської районної ради Дніпропетровської області з музично хореографічним профілем, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в Петропавлівському районі про зміну формулювання причин звільнення та нарахування пенсії на пільгових умовах,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про зміну формулювання причини звільнення та нарахування пенсії на пільгових умовах.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2015 року у позові ОСОБА_2 відмовлено та судові витрати в сумі 243,60 гривень віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 02 січня 2009 року позивач працювала на посаді вчителя англійської мови Хорошівської загальноосвітньої школа І-ІІІступенів Петропавлівської районої ради Дніпропетровської області з музично-хореаграфічним профілем що підтверджується (а.с. 5-10).

Позивачка щорічно проходила медичний огляд і по висновку лікарів була допущена до роботи вчителя. Ніяких інших медичних висновків позивачка не надала як роботодавцю так і суду. Вона не визнана непрацездатною або такою, що частково втратила працездатність.

В кінці 2014 року стан її здоров'я погіршився, позивачка перенесла декілька операцій та висновком ВКК Петропавлівської центральної районної лікарні №607 від 26 грудня 2014 року позивачці були протипоказані психоемоційні навантаження, праця за комп'ютером, тривале вимушене положення (сидячи), тривала ходьба, тривала їзда, перебування на сонці, на холоді (а.с. 12).

29 грудня 2014 року ОСОБА_2 власноруч написала заяву про її звільнення з 30 грудня 2014 року за п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, яка була погоджена директором школи ОСОБА_3 та згідно наказу № 187-к від 31 грудня 2014 року ОСОБА_2 звільнено за угодою сторін 30 грудня 2014 року (а.с. 44, 62).

В матеріалах справи також є заява позивачки про звільнення її за станом здоров'я по п.2 ст. 40 КЗпП України, яку позивачка особисто написала 30 грудня 2014 року ( а.с.26)

В судовому засіданні ОСОБА_2 як на підставу задоволення її позову послалася на те, що заяву про звільнення за угодою сторін вона написала під примусом, разом з цим представник відповідача заперечила проти цього, пославшись на те, що цю заяву про звільнення позивач надала до відділу освіти вже погоджену з директором школи, після чого і було підготовлено наказ про звільнення позивача за п.1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; частина 1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Проте доказів незаконних дій керівництва відділу освіти суду надано не було.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 після звільнення з роботи звернулася до відділення з призначення пенсії Управління Пенсійного фонду України в Петропавлівському району для нарахування їй пенсії, де стала на облік з 31 грудня 2014 року.

Також встановлено, що позивач захистила своє порушене право після її звільнення за ст. 36 п.1 КЗпП України, що підтверджується копією судового рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2015 року, яким стягнуто на користь ОСОБА_2 з Петропавлівського районного відділу освіти Петропавлівської РДА середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені, за п.1 ст. 36 КЗпП України, в сумі 3875 грн. та факт звільнення за угодою сторін підтверджується вказаним судовим рішенням, що набрало законної сили і вже виконане, а тому відповідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, дані обставини не підлягають доказуванню. ( а.с.46-48).

Відповідно до п.2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці

Згідно вказаної норми закону роботодавець може звільнити працівника у разі виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи, лише у випадку якщо згідно з медичним висновком працівник визнається непрацездатним i не визначаються види робіт, які він може виконувати в силу такої його працездатності та необхідності охорони його здоров'я.

Неможливість належного виконання трудових обов'язків за станом здоров'я повинна бути підтверджена медичним висновком. Роботодавець зобов'язаний довести невідповідність працівника посаді або роботі, що виконується на підставі фактичних даних. Доказами повинні бути недоліки, помилки в роботі, а також медичний висновок про стійке зниження працездатності працівника, або про те, що дана робота протипоказана йому за станом здоров'я, або що виконання ним трудових обов'язків є небезпечним для оточуючих.

Проте тривала тимчасова непрацездатність або часта відсутність працівника на роботі в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю не є підставою для застосування звільнення за пунктом другим статті 40 КЗпП України.

Як вбачається з матеріалів справи підстав для звільнення позивачки за п.2 ст. 40 КЗпП України у відповідачів не було, оскільки висновок ВКК медичної установи не містив в собі висновків щодо неможливості виконувати позивачкою роботи вчителя та у цьому висновку лише вказано діагноз захворювання позивачки та відповідні протипоказання, але про те, що позивачка є непрацездатна та не може виконувати роботу вчителя в ньому не зазначено.

За таких обставин є необгрунтованими доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що саме відповідачем порушено її право на звільнення за п.2 ст. 40 КЗпП України.

Інші доводи апелянта у скарзі про неправильне застосування норм матеріального та процесуального права фактично зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь та до переоцінки тих доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, районним судом були виконані всі вимоги процесуального закону, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального та процесуального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: