У х в а л а

іменем україни

8 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, третя особа - прокуратура Заводського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, за касаційною скаргою Терещенко Каріни Олександрівни, яка діє від імені Державної казначейської служби України в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом. Зазначала про те, що 21 лютого 2011 року прокурором Заводського району м. Дніпродзержинська було порушено кримінальну справу відносно посадових осіб Дніпродзержинської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв'язку із заподіянням банку збитків у розмірі 81 000 грн. На підставі подань слідчого прокуратури постановами Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 6 червня 2011 року, 15 червня 2011 року було дозволено проведення обшуку за місцем її роботи та фактичного проживання. 15 листопада 2011 року слідчим прокуратури було винесено постанову про порушення відносно неї кримінальної справи за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 366 КК України і обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 липня 2013 року її визнано винною за ч.2 ст. 190, ч. ч. 2, 4 ст. 358 КК України. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2013 року вирок суду першої інстанції скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 січня 2014 року справу направлено прокурору Заводського району для проведення додаткового розслідування. Постановою слідчого прокуратури від 30 грудня 2014 року кримінальне провадження закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення та припинено кримінальне переслідування відносно неї. Посилаючись на вказані обставини, просила відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 52 130 грн за рахунок коштів державного бюджету України через Державну казначейську службу України в особі Управління державної казначейської служби України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 52 130 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено, зменшено розмір стягнутої моральної шкоди з 52 130 грн до 46 066 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Терещенко К.О., яка діє від імені Державної казначейської служби України в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно із п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Виходячи із наведеного, аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що розгляд судом заяви про відшкодування такої шкоди має особливості і не зводиться до вирішення цивільно-правового спору шляхом подання позовної заяви та участі в її розгляді позивача і відповідача.

Виходячи із суті постановлених судами рішень, в них не зроблено висновок про те, що Державна казначейська служба України, яка брала участь в розгляді справи, перебуває у матеріально-правових відносинах із заявником як самостійна юридична особа.

Кошти на відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, як це передбачено чинним законодавством, стягнуто з державного бюджету України шляхом їх списання Державною казначейською службою.

При цьому будь-яких обов'язків на останню, як на самостійну юридичну особу, не покладено.

Здійснення такого безспірного списання коштів казначейством передбачено п. 35 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників».

Згідно із п/п 5 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України № 460/2011 від 13 квітня 2011 року, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Враховуючи наведене, доводи касаційної скарги про те, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди були порушені права Державної казначейської служби, безпідставні.

Остання брала участь у розгляді справи за заявою ОСОБА_1

Порядок виплати коштів на відшкодування заподіяної заявнику моральної шкоди, встановлений чинним законодавством, судовими рішеннями не змінений.

Помилковий розгляд судом справи в позовному провадженні та ухвалення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 рішення, а не ухвали, на законність оскаржуваних рішень не впливають і не можуть бути підставою для їх скасування з одних лише формальних міркувань (ч. 2 ст. 337 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Терещенко Каріни Олександрівни, яка діє від імені Державної казначейської служби України в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.І. Наумчук
Судді:О.В. Кадєтова В.О. Кузнєцов