Провадження № 2/127/1408/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Овсюка Є.М.

при секретарі Олійник І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину.

Позовна заява мотивована тим, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2014 року ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.. 49 КК України за вчинення злочину передбаченого ст. 356 КК України у звязку із закінченням строків давності. Як зазначенов постанові суду від 14.11.2014 року суд вважає доведеною вину підсудної ОСОБА_2 в тому що вона в період з січня 2010 року по серпень 2010 року самовільно, всупереч установленого законом порядку, умисно неправомірно розпорядилась майном, а саме, меблевою стінкою Клен-8 вартістю 1500 грн., телевізором Gold Star вартістю 800 грн., тумбою під телевізор вартістю 100 грн., холодильником Мінськ -16 вартістю 800 грн., диваном вартістю 300 грн. загальною вартістю 3500 грн., яке належало потерпілому ОСОБА_1, винісши дане майно з квартири АДРЕСА_1, чим заподіяла потерпілому значної матеріальної шкоди та шкоди у вигляді порушення його конституційних прав щодо володіння та користування майном і кваліфікує її дії за ст.356 КК України, як самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якими була заподіяна значна шкода інтересам власника. Позивач вважає, що йому заподіяна майнова шкода неправомірними діями ОСОБА_2 на суму 3500 гривень. Крім того неправомірними діями ОСОБА_2 позивачу заподіяно моральна шкода, яка виразилась в тому, що він опинився в пустій квартирі без коштів на відновлення, без меблів, що викликало в нього сильні душевні хвилювання та моральний розлад, в нього пропав апетит, порушився сон та стосунки з оточуючими людьми. Моральну шкоду позивач оцінив в 35 000 гривень. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, обґрунтовуючи їх викладеними в позові обставинами та просив суд позов задоволитии.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково, погодилась з відшкодуванням матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу, моральну шкоду не визнала та просила відмовити в її задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову приймаючи до уваги наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 в період з січня 2010 року по серпень 2010 року самовільно, всупереч установленого законом порядку, умисно, неправомірно розпорядилась майном, а саме, меблевою стінкою Клен-8 вартістю 1500 грн., телевізором Gold Star вартістю 800 грн., тумбою під телевізор вартістю 100 грн., холодильником Мінськ -16 вартістю 800 грн., диваном вартістю 300 грн. загальною вартістю 3500 грн., яке належало потерпілому ОСОБА_1, винісши дане майно з квартири АДРЕСА_1, чим заподіяла потерпілому значної матеріальної шкоди в розмірі 3500 грн. та шкоди у вигляді порушення його конституційних прав щодо володіння та користування майном.

Згідно постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2014 року на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ст. 356 КК України, у звязку із закінченням строків давності. Відповідно до ч.2 ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року) кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченому ст. 356 КК України - закрито. Цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування завданої злочином шкоди залишено без розгляду, що не позбавляє його права на звернення з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

Крім того вказаною постановою було доведено вину ОСОБА_2 в тому що вона в період з січня 2010 року по серпень 2010 року самовільно, всупереч установленого законом порядку, умисно неправомірно розпорядилась майном, а саме, меблевою стінкою Клен-8 вартістю 1500 грн., телевізором Gold Star вартістю 800 грн., тумбою під телевізор вартістю 100 грн., холодильником Мінськ -16 вартістю 800 грн., диваном вартістю 300 грн. загальною вартістю 3500 грн., яке належало потерпілому ОСОБА_1, винісши дане майно з квартири АДРЕСА_1, чим заподіяла потерпілому значної матеріальної шкоди та шкоди у вигляді порушення його конституційних прав щодо володіння та користування майном і кваліфікує її дії за ст.356 КК України, як самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якими була заподіяна значна шкода інтересам власника.

Ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Таким чином, нанесення ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 3500 гривень ОСОБА_2 знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінив в сумі 35000 гривень, суд вважає, що моральна шкода підлягає частковому відшкодуванню з врахуванням наступного.

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих завязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд, вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яку відповідач повинен відшкодувати позивачу, приймає до уваги конкретні обставини справи, характер заподіяної шкоди, ступень та тривалість моральних страждань позивача, тому суд приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню в сумі 15 000 гривень.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд оцінює докази наявні в справі, відповідно до ст.212 ЦПК України, повно і всебічно зясовує обставини на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до ст.213 ЦПК України.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до принципу диспозитивності суд розглядає справу на підставі доказів, поданими сторонами.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 300 грн. витрат на правову допомогу.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, його згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. 11, 58, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦКП України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3500 гривень матеріальної шкоди, 15 000 гривень моральної шкоди, 300 гривень витрат на правову допомогу, а всього на загальну суму 18800 гривень.

В іншій частині позову відмовити

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ: