Справа № 201/3977/16-ц (2/201/1560/2016)
У Х В А Л А

21 березня 2016 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Черновськой Г.В. ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Сведбанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання факту таким, що не відбувся, визнання дій незаконними, -

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 18 березня 2016 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Сведбанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання факту таким, що не відбувся, визнання дій незаконними.

Частиною 2 ст. 109 ЦПК України передбачено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

З тексту позовної заяви, а також копій документів доданих позивачем до позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Сведбанк», місцезнаходження якого в м. Києві, та ТОВ «Вектор Плюс», місцезнаходження якого також в м. Києві, та просить визнати факт таким, що не відбувся, а саме: факт переуступки кредитних зобовязань згідно з договором факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вектор Плюс». В обґрунтування звернення з даним позовом саме до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позивач посилається ст. 114 ЦПК України.

Відповідно до абз. 4, 5 п. 4 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» правила статті 114 ЦПК про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо). Недотримання правил підсудності тягне за собою повернення заяви позивачеві, про що постановляється ухвала. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до належного суду (частина пята статті 121 ЦПК).

Відповідно до ч.2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до ч.1 115 ЦПК України, якщо суддя вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Таким чином вважаю не необхідне повернути вказану позовну заяву позивачу для подання її до належного суду за місцезнаходженням одного з відповідачів, оскільки зазначений спір виник не з приводу нерухомого майна, а щодо оспорювання факту укладання договору факторингу, та підлягає розгляду за загальними правилами підсудності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 109, 115, п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Сведбанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання факту таким, що не відбувся, визнання дій незаконними повернути позивачу для подання належному суду.

Ухвала суду може бути оскаржена у випадку та в порядку встановлених законом.

Суддя: Г.В. Черновськой