У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МІТЕХ» до Української студії телевізійних фільмів «Укртелефільм», ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватне акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», про визнання правочинів недійсними; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МІТЕХ», приватного акціонерного товариства «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» про визнання іпотечного договору недійсним, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МІТЕХ» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МІТЕХ» (далі - ТОВ «ФК «МІТЕХ») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 30 січня 2004 року між Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» (далі - УСТФ «Укртелефільм») та закритим акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» (далі - ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» (далі - ПАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» ), укладено договір про спільну діяльність без створення юридичної особи (далі - договір про спільну діяльність).

Пунктом 1.2 вказаного договору визначено, що предметом договору є забезпечення спільного будівництва, залучення коштів та здійснення спільного будівництва об'єкту будівництва - адміністративно - житлового комплексу з підземним паркінгом, що розташований по АДРЕСА_1 ведення спільної господарської діяльності з продажу та іншої реалізації приміщень об'єкта будівництва та отримання прибутку для учасників спільної діяльності.

7 вересня 2006 року у забезпечення зобов'язань за генеральним договором від 12 вересня 2005 року № 1/гд між ТОВ «ФК «МІТЕХ» та сторонами договору про спільну діяльність укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 4943, за яким передано в іпотеку майнові права на нерухомість незавершеного будівництва, розташованого по АДРЕСА_1.

7 вересня 2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник С.А. накладено заборону на відчуження зазначеної у договорі нерухомості. Також 7 вересня 2006 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 28 липня 2006 року сторони договору уклали договір іпотеки за № 4941 та передали в іпотеку акціонерному комерційному банку «Форум» (далі - АКБ «Форум») майнові права на об'єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1. У зв'язку з посвідченням даного договору приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу КолесникС.А. накладено заборону відчуження переданого в іпотеку майна - по АДРЕСА_1.

Пунктом 3.1.6 договору іпотеки встановлено, що іпотекодавець зобов'язується не відчужувати предмет іпотеки та не обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб. Пунктом 3.4 іпотечного договору встановлено, що іпотекодавець (сторони договору про спільну діяльність) зобов'язується не відчужувати предмет іпотеки та не обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб, зокрема, не передавати його в найм, оренду, користування іншим особам, наступну іпотеку тощо, без отримання попередньої письмової згоди від іпотекодержателя (ТОВ «ФК «МІТЕХ»). Інформація про заборону відчуження предмету іпотеки відображена у відповідних реєстрах, в тому числі у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Однак, 28 липня 2009 року між УСТФ «Укртелефільм» та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 07/08-1к, відповідно до якого УСТФ «Укртелефільм» відступила, а ОСОБА_5 набула майнових прав на квартиру (будівельний номер № 38) на 14 поверсі секції Б, яка знаходиться в житловому будинку по АДРЕСА_1

1 жовтня 2013 року між УСТФ «Укртелефільм» та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу майнових прав від 28 липня 2009 року № 07/08-1к. Відповідно до договору відступлення права вимоги від 2 жовтня 2013 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, останній набув права вимоги і став покупцем за договором купівлі-продажу майнових прав від 28 липня 2009 року № 07/08-1к. Таким чином, просив позов задовольнити.

У травні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Недодержання вказаного положення в момент вчинення правочину, а також п. п. 2, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, є підставою для недійсності правочину (ст. 215 ЦК України).

Згідно із п. 1.2 іпотечного договору предметом іпотеки є майнові права на нерухомість, яка є об'єктом будівництва. В той же час ст. 5 Закону України «Про іпотеку», в редакції, яка була чинною на момент укладення спірного іпотечного договору (7 вересня 2006 року), визначено вичерпний перелік об'єктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором.

Отже, могли бути предметом іпотеки один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також міг бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, якщо іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому.

Частина об'єкта нерухомого майна могла бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості чи приєднання її до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Водночас поняття «іпотека майнових прав» і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав у цьому законі (на момент укладання спірного іпотечного договору) були відсутні. Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-V1 «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до Закону України «Про іпотеку». Зазначений закон набрав чинності з 14 січня 2009 року.

Таким чином, відповідно до 14 січня 2009 року іпотека майнових прав суперечила (не відповідала) положенням ст. 5 Закону України «Про іпотеку», а тому просила задовольнити зустрічний позов.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 4 лютого 2015 року, у задоволенні позову ТОВ «ФК «МІТЕХ» та зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ТОВ «ФК «МІТЕХ» просить скасувати судові рішення в частині відмови у задоволенні позову ТОВ «ФК «МІТЕХ», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов, у решті судові рішення залишити без змін.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову ТОВ «ФК «МІТЕХ» та зустрічного позову ОСОБА_5

Судами установлено, що УСТФ «Укртелефільм» на законних підставах здійснила продаж ОСОБА_5 майнових прав на квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира була включена в перелік квартир, які згідно акту розподілу квартир від 24 лютого 2009 року, складеного, підписаного (з печатками) як керівництвом УСТФ «Укртелефільму», так і ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс», були виділені та передані у власність УСТФ «Укртелефільм», відповідно до умов та належної частки відповідно до договору про спільну діяльність без створення юридичної особи від 30 січня 2004 року. Право на відчуження майнових прав своєї частки (без згоди другого учасника ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс») УСТФ «Укртелефільм» мала з часу розподілу майна, а саме: з 24 лютого 2009 року - дати складання акту розподілу квартири, що відповідає п. 2.6 договору про спільну діяльність без створення юридичної особи від 30 січня 2004 року.

Крім того, актом від 21 липня 2009 року ПАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» підтвердило майнові права УСТФ «Укртелефільм» на спірну квартиру, перед здійсненням останніми продажу цих майнових прав ОСОБА_5 Відступлення права вимоги ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 також було здійснено на законних підставах, оскільки ОСОБА_5 здійснила повну оплату майнових прав первісному продавцю в сумі 388 191 грн 26 коп.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

ОСОБА_5 набула, а в подальшому ОСОБА_4, набув, майнові права на спірну квартиру на законних підставах і на даний час, після відступлення права вимоги законним власником майнових прав ОСОБА_5, законним власником майнових прав на спірну квартиру є ОСОБА_4

При ухваленні рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «ФК «МІТЕХ» судами правильно враховано те, що на час звернення до суду не встановлено порушених прав та інтересів ТОВ «ФК «МІТЕХ», оскільки з квітня 2012 року - часу введення в експлуатацію спірного об'єкту будівництва, іпотечний договір припинив свою дію.

Крім того, позивачі не є сторонами оспорюваних правочинів.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МІТЕХ» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.П.Штелик