УХВАЛА

іменем україни

16 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 та товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 20 жовтня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 тис. доларів США з кінцевим терміном погашення - 19 жовтня

2016 року включно зі сплатою 14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

26 жовтня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», і ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 50 тис. доларів США на строк

до 20 жовтня 2016 року зі сплатою 14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

13 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», і ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 тис. доларів США на строк до 11 листопада 2016 року включно зі сплатою 14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

13 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», і ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі

50 тис. доларів США на строк до 11 листопада 2016 року включно зі сплатою

14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

З метою забезпечення належного виконання позичальниками,

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, своїх зобов'язань за вказаними кредитними договорами 20 жовтня 2006 року, 26 жовтня 2006 року та 13 листопада 2006 року було укладено 4 іпотечні договори, за умовами яких ОСОБА_3 передав в іпотеку банку належне йому на праві власності приміщення кінотеатру «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 1 175,2 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу. У цей же день,

28 листопада 2012 року, між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та

ТОВ «Кредитні ініціативи» також було укладено договір факторингу, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі, укладеними з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та договором іпотеки, укладеним з

ОСОБА_3

У зв'язку з неналежним виконанням боржниками своїх зобов'язань за кредитними договорами, не реагуванням на вимоги, виникла кредитна заборгованість, яку позивач просив стягнути шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 9 липня 2015 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - приміщення будівлі кінотеатру «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташоване по АДРЕСА_1, загальною площею 1 175,2 кв. м, яке належить

ОСОБА_3 відповідно до договорів іпотеки від 20 жовтня 2006 року, 26 жовтня 2006 року та 13 листопада 2006 року, шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» з початковою ціною предмету іпотеки, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами: від 20 жовтня

2006 року, укладеного з ОСОБА_4, у сумі 509 444 грн 92 коп.;

від 13 листопада 2006 року, укладеного з ОСОБА_6, у сумі

509 738 грн 15 коп.; від 13 листопада 2006 року, укладеного з ОСОБА_7, у сумі 509 738 грн 15 коп.; від 26 жовтня 2006 року, укладеного з ОСОБА_5, у сумі 531 257 грн 55 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня

2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - приміщення будівлі кінотеатру «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташоване по АДРЕСА_1, загальною площею 1 175,2 кв. м, яке належить ОСОБА_3, шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» з початковою ціною предмету іпотеки 2 540 079 грн на користь

ТОВ «Кредитні ініціативи» у рахунок погашення заборгованості в сумі

823 825 грн 48 коп. за кредитним договором від 20 жовтня 2006 року, укладеним з ОСОБА_4

У задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» у частині звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами: від 13 листопада 2006 року, укладеного з ОСОБА_6, у сумі 509 738 грн 15 коп.; від 13 листопада 2006 року, укладеного з ОСОБА_7, у сумі 509 738 грн 15 коп.; від 26 жовтня 2006 року, укладеного з ОСОБА_5, у сумі 531 257 грн 55 коп., відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційних скаргах ОСОБА_3, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просять змінити рішення суду апеляційної інстанції в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_3, у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та залишити в цій частині рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що позичальники та поручитель як солідарні боржники належним чином умови кредитних договорів та договорів іпотеки не виконували, допустили заборгованість по кредиту, яка підлягає стягненню шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_3, й проведення прилюдних торгів згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» для погашення заборгованості за кредитними договорами, укладеними з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 При цьому суд послався на те, що при укладенні договору факторингу позивачу були передані права вимоги, у тому числі на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Скасовуючи рішення районного суду та задовольняючи частково позов про звернення стягнення на указане спірне приміщення, що належить ОСОБА_3, й проведення прилюдних торгів згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» для погашення заборгованості за кредитними договорами, укладеним лише з ОСОБА_4, апеляційний суд виходив із того, що строк виконання зобов'язання було змінено щодо зобов'язань ОСОБА_6, ОСОБА_7 таОСОБА_5 шляхом надіслання вимоги про дострокове погашення кредиту, у зв'язку з чим банк пропустив строк позовної давності.

Проте повністю погодитись з такими висновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі

50 тис. доларів США з кінцевим терміном погашення - 19 жовтня 2016 року включно зі сплатою 14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

26 жовтня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», і ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 50 тис. доларів США на строк

до 20 жовтня 2016 року зі сплатою 14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

13 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», і ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі

50 тис. доларів США на строк до 11 листопада 2016 року включно зі сплатою

14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

13 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», і ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 тис. доларів США на строк до 11 листопада 2016 року включно зі сплатою 14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

З метою забезпечення належного виконання позичальниками своїх зобов'язань за вказаними кредитними договорами 20 жовтня 2006 року, 26 жовтня 2006 року та 13 листопада 2006 року було укладено 4 іпотечні договори, за умовами яких ОСОБА_3 передав в іпотеку банку належне йому на праві власності приміщення кінотеатру «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 1 175,2 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу. У цей же день,

28 листопада 2012 року, між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та

ТОВ «Кредитні ініціативи» також було укладено договір факторингу, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі, укладеними з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та договором іпотеки, укладеним з

ОСОБА_3

У зв'язку з неналежним виконанням боржниками своїх зобов'язань за кредитними договорами виникла заборгованість.

За змістом ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент ухвалення судових рішень) ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам ч. 6 ст. 38,

ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен указати, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1205 цс 15 від 23 грудня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

У порушення наведеного апеляційний суд не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Крім того, положеннями ч. 1 ст. 39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Отже, посилаючись на загальний розмір заборгованості суд має зазначити всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, а також початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону «Про іпотеку».

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах № 6-61 цс 15 від 27 травня 2015 року, № 6-2479 цс 15 від 9 грудня 2015 року, № 6-1205 цс 15 від 23 грудня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

У порушення наведеного апеляційний суд взагалі не зазначив всі складові загального розміру заборгованості.

Крім того, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України апеляційний суд, скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості за кредитними договорами, укладеними з

ОСОБА_6, ОСОБА_7 таОСОБА_5, не визначився з предметом та підставою позовних вимог, характером правовідносин, що виникли між сторонами. Зокрема, не звернув уваги на те, що позов пред'явлено до майнового поручителя, а не до позичальників, і не вказав, з яких правових підстав, передбачених Законом України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки не може бути застосовано; не зазначив чи припинена іпотека, а якщо так, то у зв'язку з чим.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик