АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8146/16 Справа № 203/4521/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся (Колодяжна) Н.Є.
Категорія 53
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Городничої В.С.

при секретарі Самокиша О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по справі за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ з іноземними інвестиціями «Дніпропетровський олійноекстракційний завод» - про визнання дій незаконними, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржувану ухвалу законною, такою, що повинна бути залишена без змін, виходячи з наступного.

Кіровським районним судом м. Дніпропетровськ 11.12.2015. розглянуто позов ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, моральної шкоди. Позовні вимоги він мотивував тим, що наказом від 30 червня 2015 року його звільнено з посади старшого складача потягів за п. 2 ст. 40 КЗпП України у звязку з неможливістю виконувати роботу за станом здоровя, при цьому не було запропоновано легшу роботу, не направлено до спеціального лікувального закладу для встановлення професійного захворювання, недотримано процедуру звільнення.

Відмовляючи в задоволенні даних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засідання знайшли своє підтвердження факти неможливості позивача виконувати трудові обовязки за станом здоровя, оскільки він є інвалідом від загального захворювання, неможливість переведення його на легшу роботу, яка б забезпечувала безпеку інших працівників та не спричиняла шкоду самому позивачу. Суд також встановив, що процедура звільнення була виконана відповідно до вимог законодавства.

У заяві про скасування наведеного рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_2 вказує, що такою обставиною є встановлення йому 24.12.2015 професійного захворювання, що не було відомо та розглянуто судом під час вирішення його позову про поновлення на роботі.

Залишаючи без задоволення дану заяву, суд 1-ї інстанції обгрунтовано виходив із вимог закону та встановлених дійсних обставин.

Так, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; однак, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі.

Як видно з повідомлення про професійне захворювання від 15 грудня 2015 року № 778, складеного Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини, позивач має професійне захворювання, повязане з фізичним перевантаженням.

Судом враховано, що на момент звільнення позивача 20 червня 2015 року йому вже було встановлено інвалідність і він не міг наполягати на збереженні за ним місця роботи на підставі ч. 3 ст. 9 Закону України «Про охорони праці», навіть якщо на той момент було б встановлено, що стійка втрата працездатності повязана з професійним, а не загальним захворюванням.

На момент розгляду справи 25.07.2016 Апеляційним судом Дніпропетровської області обставини, на які ОСОБА_2 посилається як на нововиявлені, вже були відомі сім місяців (з 24.12.2015 року- дата встановлення остаточного діагнозу (професійного захворювання) згідно Медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 24.12.2015 року).

Більш того, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 в засіданні апеляційного суду заявив клопотання, яке було задоволено судом, про долучення до матеріалів справи, зокрема, копії Медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 24.12.2015 року, копії повідомлення про професійне захворювання від 25.12.2015 року, а також посилався на факт встановлення ОСОБА_2 професійного захворювання як на підставу для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення. Апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 надав оцінку доводам позивача про наявність істотних порушень КЗпП України, в тому числі, як інваліда від професійного захворювання.

Таким чином, з огляду на той факт, що під час розгляду справи апеляційному суду були відомі обставини, на які в своїй заяві ОСОБА_2 посилався як нововиявлені, райсуд обгрунтовано вважав, що вони не можуть бути підставами для скасування та перегляду рішення Кіровського районного суду за нововиявленими обставинами.

Ухвала у наведеній частині є законною.

Разом з тим, не можна погодитись з висновками суду, які стосуються оцінки законності звільнення позивача 30.06.2015. за п. 2 ст. 40 КЗпП України з огляду на професійний характер його захворювання, - оскільки у даному випадку це питання не входить до предмету розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. В зв*язку з цим ухвала підлягає зміні в частині правового обґрунтування мотивів залишення заяви без задоволення, які щойно наведені, та як такі, що не повинні прийматись до уваги.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року змінити в частині правового обґрунтування мотивів залишення заяви без задоволення.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_4