Провадження № 4-с/761/205/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Романчук К.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на протиправність постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Стельмах Олесі Олександрівни.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Заявник) 25 квітня 2016 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на протиправність постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Стельмах Олесі Олександрівни (далі - Державний виконавець), заінтересована особа: ОСОБА_3 (далі - Боржник).

Заявник свою скаргу обґрунтовує тим, що 17 лютого 2016 року Державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 45919769 щодо примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року № 761/21116/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_1 у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - з 11 липня 2014 року і довічно. Зауважила, що на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження № 45919769 було закінчено у зв'язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, оскільки ОСОБА_3 звільнився з Київського національного університету ім. Тараса Шевченка, та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва, а пенсія особам, які перебувають на обліку в Управлінні ПФУ будь-якого району м. Києва, нараховується та утримується в Управлінні з координації та контролю за виплатою пенсії ГУ ПФУ у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Мініна, 4-а, що по територіальності відноситься до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві. Заявник не погоджується із таким рішенням Державного виконавця та вважає, що останньою не здійснено усіх дій, спрямованих на пошук коштів та майна боржника, що передбачено статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження». Просила суд ухвалити судове рішення, яким постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Стельмах Олесі Олександрівни від 17 лютого 2016 року про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року № 761/21116/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_1, визнати незаконною та скасувати.

В ході судового розгляду справи, Заявник надіслала на адресу суду додаткові пояснення, де зазначила, що на даний час існує заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_3 на її користь з 11 липня 2014 року, оскільки постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника було винесено наприкінці грудня 2014 року, тому стягнення фактично було розпочато з січня 2015 року. Зазначила, що цей борг можливо погасити лише шляхом реалізації майна боржника, однак виконавче провадження припинено і стягнення цих сум не здійснюється. Крім того, Заявник зауважила, що стягнення аліментів з пенсії ОСОБА_3 не здійснювалося. До того ж, Заявник стверджує, що боржник з 2003 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, отримував доходи, однак відсутні відомості про стягнення з нього на користь Заявника доходів, які боржник отримував здійснюючи підприємницьку діяльність. Додатково зауважила, що з 01 липня 2016 року ОСОБА_3 працює на посаді провідного інженера Астрономічної обсерваторії Київського національного університету ім. Т.Шевченка і отримує відповідну заробітну плату.

У судовому засіданні, представник Заявника, скаргу підтримав з підстав, викладених у ній. Просив суд вимоги, зазначені у скарзі, задовольнити у повному обсязі.

Державний виконавець у судовому засіданні проти скарги заперечувала. Зазначила, що існує інше виконавче провадження, за яким ОСОБА_3 зобов'язаний сплатити 50 000 грн. 00 коп. Зазначила, що нею як державним виконавцем було вчинено всі дії для захисту прав Заявника, що передбачені статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом частини 1 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, у редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 386 Цивільного процесуального кодексу України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Заслухавши пояснення представника Заявника та Державного виконавця, дослідивши матеріали справи, а також оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 17 лютого 2016 року державним виконавцем Стельмах Олесею Олександрівною відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції, у межах виконавчого провадження № 45919769, при примусовому виконанні виконавчого листа № 761/21116/14-ц, виданого 23 грудня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 5).

Зі змісту вищезазначеної постанови про закінчення виконавчого провадження вбачається, що відповідно до листа Київського національного університету імені Тараса Шевченка № 02/35-26 від 27 січня 2016 року ОСОБА_3 був звільнений 31 грудня 2015 року відповідно пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України. Згідно відповіді ПФУ боржник перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Шевченківському районі м. Києва, розмір пенсії - 3 967 грн. 01 коп. Пенсія особам які перебувають на обліку в Управлінні ПФУ будь-якого району м. Києва нараховується та утримується в Управлінні з координації та контролю за виплатою пенсії ГУ ПФУ у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Мініна, 4а, що по територіальності відноситься до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві (а.с. 5).

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, у редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови, виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого провадження за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Заявник при звернені до суду зі скаргою про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження від 17 лютого 2016 року незаконною та її скасування, стверджує, що Державним виконавцем всупереч вимогам статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», не здійснено всіх передбачених законом заходів щодо розшуку майна ОСОБА_3, у зв'язку з чим постанову про закінчення виконавчого провадження було винесено передчасно та незаконно.

Суд критично оцінює та не приймає позицію Заявника з огляду на наступне.

Згідно з частиною статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

З копії матеріалів виконавчого провадження № 45919769, наданих на запит суду ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, вбачається, що 25 грудня 2014 року Стельмах Олесею Олександрівною, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 761/21116/14-ц, виданого 23 грудня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1. Крім того, 12 вересня 2014 року Стельмах Олесею Олександрівною, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 1164/3, згідно якої станом на 12 вересня 2014 року до відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві надійшло два виконавчих документи, які боржник ОСОБА_3 у добровільному порядку не виконав. У зв'язку з чим виникла необхідність у зверненні стягнення на майно боржника та грошові кошти, для чого усі виконавчі провадження слід об`єднати у зведене виконавче провадження. Виконавчі провадження № 44524484 та № 43483277 об`єднано у зведене виконавче провадження № 1164/3.

До того ж, 30 грудня 2014 року було винесено постанову про приєднання виконавчого провадження № 45919769 з примусового виконання виконавчого листа № 761/21116/14-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 23 грудня 2014 року, до зведеного виконавчого провадження № 4595581, яке веде Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві.

Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 24 червня 2014 року Стельмах Олесею Олександрівною, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, в межах виконавчого провадження № 43483277 з виконання виконавчого листа № 2610/4156/2012, виданого 26 травня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 боргу у сумі 49 732 грн. 33 коп., постановлено накласти арешт на все майно ОСОБА_3 та заборонити здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить.

Зважаючи на вищенаведене та враховуючи всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, Державний виконавець діяв в межах та у спосіб, передбачений діючим законодавством, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, тому скарга є безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 19 Конституції України, статей 11, 49, 82, Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на протиправність постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Стельмах Олесі Олександрівни - в і д м о в и т и у повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо вона не буде скасована.

СУДДЯ :