Справа №487/6615/15-ц 08.02.2016 08.02.2016 08.02.2016
Провадження №22-ц/784/327/16
Справа № 487/6615/15-ц
Провадження № 22ц/784/327/16 Головуючий у 1-й інстанції Сухаревич З.М.
Категорія 72 Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

08 лютого 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю: представника заявника, який не брав участі у справі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2015 року, ухвалене у справі за заявою Миколаївської міської ради, заінтересована особа Третя миколаївська державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою,

встановила:

25 серпня 2015 року Миколаївська міська рада в порядку окремого провадження подала до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заявник зазначав, що 11 квітня 2013 року помер ОСОБА_4, 13 липня 2013 року помер його син ОСОБА_5 та 15 січня 2014 року померла його донька ОСОБА_6.

Після їх смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, що належала померлим на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видане 21 листопада 2007 року Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду. За цими особами було зареєстроване право спільної часткової власності по 1/3 частини вищезазначеної квартири за кожним.

Заявник вказував, що після відкриття спадщини минуло більше року і ніхто із спадкоємців не здійснив своє право на спадщину, в квартирі ніхто не проживає, заборгованість по квартирній платі станом на 01 червня 2015 року складає 3155 грн. 33 коп.

Посилаючись на викладене, Миколаївська міська рада просила визнати спадщину відумерлою та передати її територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2015 року заяву задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який не брав участі у справі, вказував, що рішенням суду порушуються його спадкові права, оскільки на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2015 року, яке набрало законної сили 15 грудня 2015 року, встановлено факт проживання його однією сімю з ОСОБА_6, в період з 2008 року по день її смерті 15 січня 2014 року, постійно за адресою вказаної квартири, та він прийняв спадщину.

Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, недоведеність вимог заявника та порушення його спадкових прав, ОСОБА_3 просив постановити ухвалу, якою скасувати рішення суду та закрити провадження у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Задовольняючи заяву Миколаївської міської ради, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості заяви про визнання спадщини відумерлою.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Так, за статтями 234, 235 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про визнання спадщини відумерлою суд розглядає в порядку окремого провадження.

Якщо при розгляді справи окремого провадження буде виявлено спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають вправо подати позов на загальних підставах.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло видане від 21 листопада 2007 року Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду співвласниками квартири АДРЕСА_1 були ОСОБА_4, його син ОСОБА_5 та його донька ОСОБА_6. За цими особами було зареєстроване право спільної часткової власності по 1/3 частини вищезазначеної квартири.

Згідно з актовими записами про смерть від 16 квітня 2013 року № 1637 ОСОБА_4 помер 11 квітня 2013 року, від 19 липня 2013 року № 2931 ОСОБА_5 помер 13 липня 2013 року та від 30 січня 2014 року № 468 ОСОБА_6 померла 15 січня 2014 року.

Після смерті вказаних осіб відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеної квартири.

Згідно з довідкою ф-3, виданою ЖКП ММР «Бриз» від 02 липня 2015 року, виписки із домової книги ніхто не був зареєстрований разом із спадкодавцями.

В акті від 10 липня 2015 року, складеному і підписаному начальником ЖКП ММР «Бриз», майстром та паспортистом зазначено, що в квартирі ніхто не проживає про що підтверджують сусіди. При цьому, в акті зазначено, що сусіди квартир № 44 і 50 від підпису відмовились. Окрім паспортиста ОСОБА_7 та майстра ОСОБА_8, інші свідки, а саме сусіди, які підтверджували, що в квартирі ніхто не проживає, в суді не допитувались.

В обґрунтування права на оскарження рішення суду, ОСОБА_3 посилався на порушення його спадкових прав після смерті ОСОБА_6, з якою він постійно проживав в квартирі в період з 2008 року по день її смерті.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_3 надав рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, яке ухвалено (до ухвалення оскаржуваного ним рішення) 02 грудня 2015 року. Вказане рішення суду в апеляційному порядку не переглядалось і 15 грудня 2015 року набрало законної сили.

З матеріалів цивільної справи № 2-о/490/156/2015, яка досліджувалась апеляційним судом, вбачається, що із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю позивач звернувся 26 жовтня 2015 року, після звернення до Першої миколаївської державної нотаріальної контори.

15 грудня 2015 року вищезазначеною нотаріальною конторою заведена спадкова справа.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Отже, з вказаних обставин виявлено, що між заявниками виник спір щодо спадкового майна, який не міг бути вирішений у порядку окремого провадження, бо підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Тому заяву Миколаївської міської ради слід залишити без розгляду та роз'яснити заявнику, що він має вправо подати позов на загальних підставах.

Між тим, суд першої інстанції цих обставин не з'ясовував, тому його висновок щодо визнання спадщини відумерлою, є передчасним.

Враховуючи викладене, на підставі ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з постановленням апеляційною інстанцією ухвали про залишення без розгляду заяви Миколаївської міської ради про визнання спадщини відумерлою.

Керуючись статтями 303, 307, 310, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2015 року скасувати та постановити ухвалу.

Залишити без розгляду заяву Миколаївської міської ради, заінтересована особа Третя миколаївська державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою.

Розяснити Миколаївській міській раді, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

ОСОБА_9