Справа № 357/183/16-ц Головуючий у І інстанції Кошель Л. М.
Провадження № 22-ц/780/2067/16 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 22 23.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

23 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Верланова С.М., Приходька К.П.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до селянського фермерського господарства «Горизонт-2» про визнання недійсним договору оренди землі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи учасників судового процесу, колегія суддів

УСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 26.06.2015 р. після померлої ОСОБА_3 вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7600 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована в межах Михайлівської сільської ради Білоцерківського району.

21.03.2014 р. між ОСОБА_3 та Селянським фермерським господарством « Горизонт-2» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки № 168 терміном на 7 років.

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 померла і до позивачки перейшли всі права і обов'язки орендодавця.

Позивачка просила суд визнати недійсним договір оренди землі від 21.03.2014 р. як такий, що не містить усіх передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі» істотних умов, а саме: відсутній кадастровий план земельної ділянки та визначення розміру орендної плати з урахування її індексації.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції при розгляді вказаної справи встановлено, що 21 березня 2014 року ОСОБА_3 уклала із Селянським фермерським господарством « Горизонт-2» договір оренди (далі - Договір) належної їй на праві власності земельної ділянки загальною площею 2,7600 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Михайлівської сільської ради Білоцерківського району.

Договір було укладено строком на сім років, орендна плата за користування земельною ділянкою визначена в розмірі 2 700 грн за один рік оренди.

Згідно п.10 Договору обчислення розміру орендної плати здійснюється без урахування індексації.

Встановлено також, що після підписання сторонами договору оренди СФГ «Горизонт-2» почало здійснювати використання орендованої земельної ділянки за цільовим призначенням. За 2014 рік ОСОБА_3 особисто отримала орендну плату в розмірі 4 100 грн.(а.с. 22-24)

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.06.2015 р. позивачка ОСОБА_2 набула у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7600 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована в межах Михайлівської сільської ради Білоцерківського району. (а.с. 8,9)

07.09.2015 р. ОСОБА_2 звернулася до СФГ « Горизонт-2» із заявою про розірвання договору оренди № 168 від 21.03.2014 р. у зв'язку із зміною власника земельної ділянки та небажанням продовжувати подальшу співпрацю з підприємством.

Листом від 09.09.2015 р. СФК « Горизонт-2» відмовило ОСОБА_2 в розірванні Договору.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір оренди земельної ділянки укладено з дотриманням вимог законодавства, чинного на час його укладення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положенням п. 2 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року передбачено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

У відповідності до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції від 04.07.2013 року №406-VІІ/406-18, що діяла на момент укладення спірного договору оренди землі, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції від 04.07.2013 року №406-VІІ/406-18 передбачалось, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди та визнання такого договору недійсним відповідно до закону.Також невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України ) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

З огляду на зазначене, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем порушення її прав як орендаря у зв'язку з відсутністю в договорі оренди землі зазначених нею умов і їх істотності.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 грудня 2013 року при розгляді справи № 6-94цс13.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: