АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2418/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Здоровило В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівГончар Н. І., Ювшина В. І.
при секретаріНаконечній М. М.

з участю: апелянта ОСОБА_6,

представника позивачки ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 26 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

в с т а н о в и л а :

13 липня 2016 року ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, мотивуючи вимоги тим, що в період спільного проживання з відповідачем в зареєстрованому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_9, який постійно проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ОСОБА_6 матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоч і має постійне місце роботи та постійний дохід.

Вона не здатна в повній мірі забезпечити дитину, оскільки на даний час не працює, так як перебуває в безоплатній відпустці по догляду за дитиною, яка часто хворіє.

Крім того, позивачка вказує, що аліменти ОСОБА_6 нікому не платить і відрахування по виконавчих листах з нього не проводяться.

Тому просить суд стягнути з ОСОБА_6 аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку.

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 26 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_8 про стягнення аліментів задоволено повністю.

Вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку та інших доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 13 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_6 зазначив, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не повно з'ясовано усі фактичні обставини справи та не надано належної оцінки доказам, а також суд не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини. Тому просить його скасувати і ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку та інших доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4, після зазначеної дати стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач за своїм матеріальним становищем і станом здоров'я має можливість сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_9 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку та інших доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 03 травня 2012 року НОМЕР_1, відповідач ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Дитина знаходиться на утриманні матері ОСОБА_8

На даний час ОСОБА_8 не працює та знаходиться у безоплатній відпустці по догляду за дитиною, яка часто хворіє, що підтверджується довідкою № 49 про потребу дитини у домашньому догляді (а.с. 8).

Відповідно до довідок ОСОБА_6 працює на ПАТ «Ватутінський комбінат вогнетривів» на постійній основі та має постійний дохід (а.с. 22,41).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції враховані названі вище норми законодавства та обставини.

Сам відповідач також погоджується на сплату аліментів, але просить стягнути з нього аліменти у частці від заробітку, яка б становила 1/6 його частину, пояснюючи це тим, що відповідно до рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 05.12.2011 року з нього вже стягнуто аліменти на користь ОСОБА_11 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини (а.с. 19).

Проте, з матеріалів справи вбачається, що після прийняття вищевказаного рішення відповідач та ОСОБА_11 уклали договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно, а саме, квартири за адресою: АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_6 на праві приватної власності (а.с. 24-25).

Даний договір укладений за згодою органу опіки та піклування Ватутінської міської ради та посвідчений приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу 24 грудня 2011 року (а.с. 26).

Як вбачається з довідок, виданих ПАТ «Ватутінський комбінат вогнетривів», інформація про сплату аліментів ОСОБА_6 на іншу дитину відсутня (а.с. 22,41).

Суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що відповідач за своїм матеріальним становищем і станом здоров'я має можливість сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_9 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку та інших доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення судових витрат відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції при вирішенні спору повно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, ухвалив рішення з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, дані обставини є підставами для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 26 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :