Номер провадження: 22-ц/785/2712/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.04.2016 року м. Одеса

Суддя-доповідач апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2, розглянувши заяву ОСОБА_3 про розяснення ухвали апеляційного суду Одеської області від 22 лютого 2016 року про залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

встановив:

28 серпня 2015 року позивач ОСОБА_6 акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду із позовом в якому ставило питання про стягнення на їх користь з ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_4 та солідарно з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором №0 від 26.06.2007 року по кредиту та процентам у розмірі 24172.22 дол. США та по пені у розмірі 9376.97 грн.

Також ставили питання стягнути з Відповідачів на їх користь понесені судові витрати у розмірі 3654 грн. 00 коп., а саме у рівних частках з кожного по 1218 грн. 00 коп..

Свої вимоги мотивували тим, що станом на 10.08.2015р. заборгованість за кредитним договором №0 від 26.06.2007 року складає: по кредиту та процентам у розмірі 24172.22 дол. США та по пені у розмірі 9376.97 грн., з яких:

22871.74 дол. США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1354.74 дол. США за строк з 10.10.2014 року по 10.08.2015 року,

1300.48 дол. США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1040.18 дол. США за строк з 01.01.2015 року по 31.07.2015 року

5883.44 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 12.10.2014 року по 10.08.2015 року.

3493.53 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 13.02.2015 року по 10.08.2015 року.

Посилаючись на те, що добровільно відповідачі свої забов`язання не виконують, просили їх вимоги задовольнити.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2015 року провадження у справі було відкрито.

09 лютого 2016 року від ОСОБА_3 поштою надійшла апеляційна скарга на зазначене вище судове рішення, без сплати судового збору.

Ухвалою судді-доповідача апеляційного суду Одеської області від 22 лютого 2016 року вказана апеляційна скарга була залишена без руху через її недоліки, а саме: через несплату судового збору у сумі 275,60 грн. (а.с.78-79).

Ухвалою судді-доповідача апеляційного суду Одеської області від 21 квітня 2016 року вказана апеляційна скарга була визнана неподаною та повернута апелянту через не усунення недоліків апеляційної скарги. Крім того, в ухвалі суду апелянту ОСОБА_3 було розяснено, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

26 квітня 2016 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він просить розяснити ухвалу суду від 22.02.2016 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Свою заяву апелянт ОСОБА_3 мотивував тим, що йому не зрозуміло якими нормами чинного законодавства керувався суд про постановленні вказаної ухвали.

Вивчивши, заяву про розяснення рішення, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Так, згідно ухвали суду про залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_3 вбачається посилання на норми ЗУ «Про судовий збір», який набрав чинності 01.11.2011 року та на норми ЦПК України, які регулюють форму та зміст апеляційної скарги, що підлягає поданню на судові рішення, та зокрема сплату судового збору за її подання.

Отже, виходячи із викладеного, посилання апелянта у своїй заяві про розяснення ухвали суду на незрозумілість, якими саме нормами керувався суд при постановленні ухвали, є не обґрунтованими.

Крім того за змістом ст. 221 ЦПК України та п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року "Про судові рішення у цивільній справі" розясненню підлягають рішення суду, а не ухвали.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_3 про розяснення ухвали суду слід відмовити, як заявленої безпідставно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 221, ч. 2 ст. 297 ЦПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про розяснення ухвали апеляційного суду Одеської області від 22 лютого 2016 року про залишення без руху апеляційної скарги на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2