Справа № 576/2602/15-ц,
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.16 місто Глухів

Глухівський міськрайсуд Сумської області в особі судді ДЕМЧЕНКА О.С., при секретарі Бірюк О.І., з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2 та представників третьої особи - ОСОБА_3 і ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Глухівського національного педагогічного університету імені ОСОБА_5 до ОСОБА_2 (третя особа відділ освіти Глухівської міської ради) про повернення одноразової адресної грошової допомоги,

в с т а н о в и в.

За змістом поданої до Глухівського міськрайсуду 28 грудня 2015 року позовної заяви та пояснень представника позивача в суді сторона позивача просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідачки на користь позивача 5590 грн. в порядку повернення суми одноразової адресної державної грошової допомоги, яку відповідачка, як випускниця Глухівського національного педагогічного університету імені ОСОБА_5, отримала від позивача у листопаді 2012 року відповідно до Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2012 році (надалі Порядок), затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 11 червня 2012 року № 678 та за умовами трьохстороннього, укладеного 04 вересня 2012 року між Глухівським національним педагогічним університетом імені ОСОБА_5, як вищим навчальним закладом, відповідачкою, як випускницею цього навчального закладу, і відділом освіти Глухівської міської ради, як роботодавцем, Договору про працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, які навчалися за напрямами і спеціальностями педагогічного профілю № 12/09 (надалі Договір), посилаючись при цьому на те, що відповідачка в порушення умов Договору, не відпрацювала три роки у відповідному (за умовами Договору) навчальному закладі, а за Наказом керівника відділу освіти Глухівської міської ради № 2 від 02 січня 2013 року звільнилась за власним бажанням з посади вчителя трудового навчання Глухівської (у місті Глухові) загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3, на яку (посаду) була призначена за Наказом керівника того ж відділу освіти № 45 від 03 вересня 2012 року.

За змістом пояснень в суді відповідачки вбачається, що 03 вересня 2012 року вона була прийнята на роботу у Глухівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 3 на посаду вчителя трудового навчання з тижневим навантаженням у 4,5 години, тобто на 0,25 ставки, отримувала зарплату у межах 400 грн.. Заробітку не вистачало їй на життя, тому, коли їй запропонували роботу на повну ставку в Глухівському національному педагогічному університеті, вона погодилась на цю пропозицію і з 02 січня 2013 року стала працювати там молодшим науковим співробітником держбюджетної теми «Становлення і розвиток інженерно-педагогічної освіти в Україні». Але у звязку з роботою в університеті у школі їй треба було перевестись на роботу по сумісництву. Директор школи повідомив, що може звільнити її тільки за ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі КЗпроПУ), за власним бажанням, у звязку з чим вона і написала тоді заяву про звільнення за власним бажанням і одночасно й заяву про прийняття на роботу у школу за сумісництвом. З 03 січня 2013 року по 24 травня 2013 року вона продовжувала працювати в тій же школі на посаді вчителя трудового навчання та технологій за сумісництвом, а з 02 вересня 2013 року по 03 березня 2014 року й на посаді вчителя інформатики за сумісництвом. 14 червня 2013 року вона уклала шлюб з ОСОБА_6, а 30 листопада 2013 року народила дитину. Після виходу з лікарняного по народженню дитини в університеті їй запропонували написати заяву про звільнення за угодою сторін у звязку з тим, що в університеті вона працювала за контрактом, а строк держбюджетної теми, по якій вона там працювала, спливав до закінчення трьохрічного строку, на який вона мала йти у декретну відпустку по народженню дитини. У школі, де вона працювала за сумісництвом, їй запропонували або виходити на роботу після лікарняного, або писати заяву про звільнення за згодою сторін у звязку з тим, що робітникам за сумісництвом відпустку для догляду за дитиною до трьох років не відправляють. Вийти на роботу у школу після народження дитини вона не мала можливості у звязку з післяпологовими ускладненнями і тому написала заяву про звільнення зі школи. Рішенням МСЕК № 1481 від 26 листопада 2015 року їй встановлена третя група інвалідності по загальному захворюванню. До цього часу вона не працює у звязку з доглядом за дитиною. Вона вважає, що після народження нею дитини роботодавці в обох випадках звільняли її з порушенням її трудових прав і таким чином поставили її у положення відповідачки за поданим позивачем позовом. Якби їй надали можливість піти у відпустку у звязку з вагітністю, пологами і для догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років за положеннями діючого законодавства, то по поверненню з такої відпустки вона могла б продовжити працювати у школі, робота у якій їй була завжди до душі, чи у іншому навчальному закладі.

За змістом пояснень представників відділу освіти Глухівської міської ради, залученого до участі у справі в якості третьої особи на боці позивача ОСОБА_3 (начальника відділу) і ОСОБА_4 при оформленні ОСОБА_2 на роботу в університет та при звільненні її з роботи в університеті мала місце незлагодженість в роботі працівників університету, відповідальних за кадрову роботу: відповідачка могла бути прийнята на роботу в університет не після звільнення зі школи за власним бажанням, а по переводу; у звязку з народженням дитини відповідачці в університеті були зобовязані запропонувати оформити відпустку у звязку з пологами та для догляду зав дитиною, а у разі наявності обставин щодо спливу строку контракту, на який відповідачка була прийнята на роботу в університеті, запропонувати відповідачці переоформити роботу у школі з роботи по сумісництву на основну роботу з тим же навантаженням, як і по роботі по сумісництву, що дало б відповідачці можливість піти зі школи у відпустку для догляду за дитиною.

Зясувавши обставини справи, вислухавши доводи сторін та дослідивши надані документальні докази щодо предмету спору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, а також на підставі договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч.ч. 1 і 4 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 та ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт отримання у позивача одноразової адресної грошової допомоги і підписання (укладення) Договору, як випускником вищого навчального закладу, відповідачкою визнається, а наведені у поясненнях відповідачки факти щодо підстав та процедури прийняття відповідачки на роботу у школу і університет та її звільнення з роботи у цих навчальних закладах, особами, які прийняли участь у справі, не оспорюються.

За змістом пункту 7 Порядку у разі відмови випускника без поважних причин приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років від початку роботи в загальноосвітньому та професійно-технічному навчальному закладі одержувач допомоги зобовязаний повернути суму фактично одержаної допомоги у вищий навчальний заклад, де була здійснена виплата. Вищий навчальний заклад повертає зазначені кошти до державного бюджету.

За текстом Договору (а.с. 6) його предметом є обовязкове відпрацювання випускником вищого навчального закладу протягом трьох років з дня укладення угоди у загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі, а також отримання одноразової адресної грошової допомоги у пятикратному розмірі мінімальної заробітної плати.

За умовами (текстом) Договору його сторони брали на себе такі обовязки.

Вищий навчальний заклад:

Забезпечує реалізацію державної політики в галузі вищої освіти, виконання державного замовлення та якісну теоретичну і практичну підготовку випускника згідно з навчальними планами, програмами і вимогами до освітньо-кваліфікаційного рівня.

Забезпечує своєчасну видачу випускнику документа про освіту державного зразка за результатами державної атестації.

Вивчає попит на фахівців на ринку праці і сприяє їх працевлаштуванню відповідно до Закону України «Про вищу освіту».

Здійснює моніторинг за виконанням угоди з боку роботодавця та випускника.

Роботодавець:

Надає вищому навчальному закладу пропозиції щодо наявності вакантних посад педагогічних працівників із зазначенням умов оплати праці, наявності чи відсутності житла у визначеному населеному пункті, наявності інших соціально-побутових умов.

Організовує прийняття прибулих, працевлаштування відповідно до направлення та в двотижневий термін інформує вищий навчальний заклад про працевлаштування молодого фахівця.

Забезпечує:

матеріальне стимулювання молодого фахівця відповідно до чинного законодавства;

сприяє постановці молодого фахівця на кварт облік як особи, що потребує поліпшення житлових умов, а також прикріплення до медичної установи;

безпечні та нешкідливі умови праці молодого фахівця.

Молодий фахівець зобовязаний:

Прибути до Роботодавця у термін до 15 серпня 2012 року та укласти трудовий договір на умовах, установлених у підпункті 2.2.3 пункту 2.2. цієї угоди.

Відпрацювати у Роботодавця на обраній посаді згідно з терміном, визначеним у договорі.

Виконувати трудові обовязки згідно з вимогами законодавства та посадовою інструкцією.

Інші умови.

Спори, що виникають у разі порушення договору, розглядаються у судовому порядку.

Договір складений в трьох примірниках, які зберігаються у кожної із сторін і мають однакову юридичну силу.

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 15 серпня 2015 року.

Наведені встановлені судом обставини щодо роботи відповідачки у школі та в університеті, процедур і підстав її звільнення з роботи у цих навчальних закладах та положення умов Договору, (строк дії якого закінчився 15 серпня 2015 року і у якому взагалі відсутні як підпункт 2.2.3 так і пункт 2.2.) з урахуванням наведених положень ЦК України дають суду підстави визнати, що відповідачка протягом дії Договору добросовісно виконувала усі взяті на себе за умовами Договору зобовязання: працевлаштувалась на визначену роботодавцем роботу у навчальний заклад (у Глухівську загальноосвітню школу І-ІІ ступенів № 3) і фактично безперервно працювала у ньому з 03 серпня 2012 року по 03 лютого 2014 року як за основним місцем роботи та за сумісництвом, і була змушена звільнитись з роботи у цьому закладі після народження дитини, подавши заяву про звільнення за угодою сторін у звязку з необхідністю догляду за народженою дитиною та не вирішенням роботодавцем питання про її переведення (переоформлення) з роботи у школі за сумісництвом на роботу у школі як за основним місцем роботи з тим же навантаженням, а також визнати, що звільнення відповідачки зі школи у березня 2014 року за угодою сторін за змістом п. 7 Порядку і умов Договору не є підставою для покладення на відповідачку обовязку по поверненню отриманої нею у позивача одноразової адресної грошової допомоги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 11-14, 509, 526, 598 та 599 ЦК України, а також ст.ст. 1-5, 8-11, 15, 57-61, 79, 88, 212-214 та 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в.

Позов Глухівського національного педагогічного університету імені ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області шляхом подання до Глухівського міськрайсуду апеляції на рішення.

Така апеляція може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутніми при проголошенні рішення, мають право подати апеляцію на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

У разі ненадходження апеляцій рішення суду набере законної сили після спливу строку на його апеляційне оскарження.

Суддя Глухівського міськрайсуду ОСОБА_7

Повний текст рішення суду виконаний суддею 18 березня 2016 року.