АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Головачова Я.В., Вербової І.М.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб: представника заявника Святненка М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Саксаганського121» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

за апеляційною скаргою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «АДРЕСА_1», поданою представником ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року у прийнятті заяви ОСББ «АДРЕСА_1» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСББ «АДРЕСА_1» через свого представника подало апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової про видачу судового наказу, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСББ «АДРЕСА_1» заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги по житловому приміщенню (квартирі) АДРЕСА_1 в розмірі 24217,84грн., та за обслуговування (утримання) паркомісця АДРЕСА_2 в розмірі 27095,88грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 689 гривень.

Справа №761/37305/15-ц
№ апеляційного провадження:№22-ц/796/4265/2016
Головуючий у суді першої інстанції А.І.Гуменюк
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
В обґрунтування зазначив, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, а саме не було надано належного обґрунтування відмови у прийнятті заяви. Мотиви, якими керувався суд дійшовши висновку про те, що між сторонами існує спір про право не відповідають дійсності, оскільки позивачем було додано до позовної заяви копію договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 16.05.2011 року, про що свідчать додатки до позовної заяви.

Представник заявника ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу з наведених в ній доводів.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до вимог закону. Колегія суддів вважала, що його неявка не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у прийнятті заяви суд першої інстанції виходив з вимог п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, оскільки в обґрунтування своїх вимог, заявник не надав відповідного договору, укладеного між сторонами. За таких обставин, суд вбачав наявність спору про право та вважав, що вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він суперечить вимогам закону.

Так, згідно з вимогами ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу встановлені ст. 98 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 9 Постанови № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально - правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 ЦК України).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Але, як вбачається із заяви ОСББ «АДРЕСА_1» про видачу судового наказу, вона була подана до суду із дотриманням вимог ст. 98 ЦПК України, додатком №2 у даній заяві зазначено договори №№89 та 15 ПМ про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 16.05.2011року (копії). Посилання на відповідні договори містяться і в тексті самої заяви про видачу судового наказу.

А відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відмовляючи ОСББ «АДРЕСА_1» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на наявність у даних правовідносинах спору про право, оскільки ухвала суду не містить у собі правових обґрунтувань щодо наявності спору про право, що унеможливлює видачу судового наказу.

За таких обставин, колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує ухвалу суду першої інстанції та передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «АДРЕСА_1», подану представником ОСОБА_1, задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: