Номер провадження: 22-ц/785/1990/16
Головуючий у першій інстанції Івченко В. Б.
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Варикаші О.Д.

- Ступакова О.А.

при секретарі - Желєзнові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до TOB «НІМФAH» про захист гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди, за зустрічною позовною заявою TOB «НІМФАН» до ОСОБА_3 про визнання відомостей такими, що порочать ділову репутацію, відкликання Акту та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника TOB «НІМФAH» Лакотош Д.В. на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року, -

встановила:

Позивач звернувся до суду з уточненою позовною заявою до TOB «НІМФАН» про захист гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачем до правоохоронних органів та державних установ, в т.ч. до державного органу в якому працює позивач, були направлені заяви/листи з інформацією, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Серед іншого, поширювана неправдива інформація складалась із необгрунтованих тверджень відповідача про незаконні, протиправні, свавільні дії інспектора ДФС ОСОБА_3, які направлені на спричинення проблем підприємству з метою отримання грошових коштів від останнього.

Крім цього, відповідачем також була поширена інформація про те, що інспектор ДФС ОСОБА_3 бере участь у корупційних схемах, які мають на меті отримання хабара від підприємств, а дії інспектора можливо кваліфікувати за ст. 364 КК України, що передбачає зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди, інше. Вказане поширення відносно позивача неправдивої інформації спричинило для останнього негативні наслідки у погіршенні ділової репутації серед колег та друзів, душевного хвилювання, морального і страждання, витраченого на відповіді та численні пояснення часу, погіршення загального стану здоров'я.

TOB «Німфан» звернулось до суду з уточненим зустрічним позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що інспектором ДФС ОСОБА_3, у складеному ним акті про відмову від допущення до проведення перевірки TOB «Німфан» від 01.11.2014 року за № 87/15-32-16-02, поширено неправдиві відомості стосовно недопущення посадових осіб контролюючого органу - ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до проведення позапланової виїзної документальної перевірки та відмови у підписанні направлення на перевірку.

Вказаними неправомірними діями директору TOB «Німфан» ОСОБА_7 завдано моральну шкоду, яка виразилась у моральних переживаннях, порушенні душевної рівноваги, відкриття стосовно нього кримінального провадження, обшуках та вилученні речей.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Проти задоволення уточненої зустрічної позовної заяви заперечував у повному обсязі.

Представник відповідача за первісним позовом просив у задоволенні первісного уточненого позову відмовити у повному обсязі, уточнену зустрічну позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «НІМФАН» про захист гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди задоволені частково.

Визнано, що інформація стосовно ОСОБА_3, яка була поширена TOB «НІМФАН», в особі директора ОСОБА_7, яка викладена у численних листах до правоохоронних органів та державних установ, не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3.

Зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю «НІМФАН», в особі директора ОСОБА_7, спростувати поширену стосовно ОСОБА_3 інформацію, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, яка викладена у численних листах до правоохоронних органів та державних установ за підписом директора товариства з обмеженою відповідальністю «НІМФАН» ОСОБА_7 шляхом направлення до вказаних установ листів (в т.ч. до ГУ Міндоходів в Одеській області та інших, по яким були направлені листи із поширенням неправдивої інформації) із текстом спростування поширеної стосовно ОСОБА_3 інформації, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «НІМФАН» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «НІМФАН» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

У задоволенні уточненої зустрічної позовної заяви TOB «НІМФАН» до ОСОБА_3 про визнання відомостей такими, що порочать ділову репутацію, відкликання Акту та стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі поданій представником TOB «НІМФAH» Лакотош Д.В. ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити, а зустрічну позовну заяву задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.11.2014 року головним державним ревізором-інспектором відділу аналізу сумнівних операцій управління боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом ГУ Міндоходів в Одеській області ОСОБА_3 та начальником відділу аналізу сумнівних операцій управління боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом ГУ Міндоходів в Одеській області ОСОБА_6 було здійснено виїзд на податкову адресу підприємства TOB «Німфан» для початку проведення перевірки. Посадові особи TOB «Німфан», після ознайомлення з наказом № 1417 від 24.10.2014 року, відмовились проставити свої підписи у направленнях на перевірку № 63/16-02 та №64/16-02 від 29.10.2014 року та не допустили посадових осіб контролюючого органу до проведення позапланової виїзної документальної перевірки, про що складено акт від 01.11.2014 року за № 87/15-32-16-02 «Про відмову від допущення до проведення перевірки посадовими особами TOB «Німфан».

У зв'язку із недопущенням TOB «Німфан» до проведення перевірки посадових осіб, за процедурою, яка передбачена ст. 94 ПК України та згідно з вимогами наказу Міністерства доходів і зборів України №568 від 10.10.2013 року «Про затвердження Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків», зареєстрованого в Мінюсті за № 1839/24371 від 31.10.2013 року ГУ Міндоходів в Одеській області на адресу ДПІ У Приморському районі м. Одеси було надіслано лист № 145/7/15-32-16-02-05 від 04.11.2014 року з доданням акту «Про відмову від допущення до проведення перевірки посадовими особами TOB «Німфан», №87/15-32-16-02 від 03.11.2014 року для застосування адміністративного арешту майна TOB «Німфан».

Вказані обставини вже були предметом судової справи №815/6275/14, по якій 03.06.2015 року Одеським апеляційним адміністративним судом було постановлено: скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25.12.2014 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги TOB «Німфан» до ГУ Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій - залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України вказана постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

16.03.2015 року на адресу ГУ ДФС в Одеській області надійшла заява директора TOB «Німфан» ОСОБА_7 «Про незаконні, протиправні, свавільні дії інспектора ДФС ОСОБА_3»

Згідно змісту якої зазначено, що дії інспектора ДФС ОСОБА_3, пов'язані з перевіркою, направлені на здійснення неправомірних дій стосовно арешту активів товариства та спричинення інших проблем підприємству з метою отримання грошових коштів від останнього. А також, щодо участі інспектора у корупційних схемах, які мають на меті отримання хабара від підприємств, а дії інспектора можливо кваліфікувати за ст. 364 КК України. Подібні заяви (листи) були направлені також і до інших державних установ.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги послався на те, що встановлено, що інформація, викладена у вказаних заявах (листах) відповідача не знайшла свого підтвердження, а лише спричинила негативні наслідки для позивача у порушенні його честі, гідності та ділової репутації. При цьому честь, гідність і ділова репутація громадянина та державного службовця, мають дуже велике значення як для ефективного здійснення останнім своїх обов'язків перед державою, так і впливає на ймовірні заохочення, підвищення кваліфікації, просування по кар'єрній ланці посадової особи, що окрім іншого, позитивно впливає на моральний та матеріальний рівень громадянина.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Статтями 3, 28 Конституції України визначено честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності.

Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених ч. 2 ст. 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним у демократичному суспільстві.

Відповідно до вимог ст. 40 Конституції України громадяни мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суду першої інстанції, при розгляді справи, необхідно було мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається у зазначені органи із заявою, в якій зазначається та чи інша інформація, яку зазначений орган компетентний перевірити і дати відповідь, проте у ході перевірки вони не знайшли свого підтвердження, дана обставина не може сама по собі бути підставою для притягнення зазначеної особи до цивільно-правової відповідальності, так як у даному випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Крім того, судом першої інстанції не дана належна оцінка поясненням відповідача відносно того, що у заяві він звернувся до керівництва ГУ ДФС України та правоохоронні органи за захистом свого підприємства, оскільки вважав, що дії позивача не законні.

Також, для задоволення позову суду першої інстанції слід було встановити, в установленому ЦПК України порядку, що відповідач, поширюючи зазначену інформацію не мав для цього ніяких фактичних підстав, а мав намір завдати шкоди особистим немайновим правам позивача.

Як пояснив відповідач і це підтверджується матеріалами справи, він не мав наміру завдати шкоди особистим немайновим правам позивача, тобто принизити його честь, гідність та ділову репутацію, а діяв виключно з метою захисту свого підприємства, оскільки вважав, що дії позивача не законні.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач заперечуючи, проти позову, посилався на відсутність умислу в заподіянні позивачу шкоди.

Що стосується доводів зазначених в апеляційній скарзі стосовно задоволення зустрічного позову, то колегія суддів погоджується в цій частині з рішенням суду першої інстанції про відсутність законних підстав для задоволення зустрічного позову TOB «НІМФАН» до ОСОБА_3 виходячи із обставин викладених вище та зазначених в рішенні суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі наведеного, судова колегія, частково погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 необхідно скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника TOB «НІМФAH» Лакотош Д.В. - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до TOB «НІМФAH» про захист гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди, за зустрічною позовною заявою TOB «НІМФАН» до ОСОБА_3 про визнання відомостей такими, що порочать ділову репутацію, відкликання Акту та стягнення моральної шкоди в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 - скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. А. Станкевич

Судді: О.А. Ступаков

О.Д. Варикаша