Справа № 373/2946/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого-судді Залеської А.О.

за участі: секретаря Руденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, треті особи: Хоцьківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, Переяслав-Хмельницька районна державна нотаріальна контора Київської області про скасування свідоцтва про право на спадщину,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1, будучи спадкоємцем за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4, звернувся до суду з вищеназваним позовом та просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії АВІ №507823 від 01.02.2000, видане державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори Київської області Герасько С.І. на ім'я спадкоємця ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на земельну частку (пай) та скасувати, внесені на цій підставі зміни до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого 09 грудня 1996 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_6 була онукою ОСОБА_7, а тому не відносилась до жодної з черг спадкоємців за законом, оскільки на той час була жива мати позивача ОСОБА_4, яка вступила в управління та володіння спадковим майном як спадкоємець першої черги за законом. Позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 та бажає оформити на себе не лише те майно, яке належало їй на праві власності, а й право на земельну частку (пай), що фактично належало їй на підставі спадкування після смерті ОСОБА_8

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 підтримав позов та пояснив, що ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала разом з матір'ю - ОСОБА_7 за однією адресою в АДРЕСА_1. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 нотаріус з невідомих причин у 2000 році видав свідоцтво про право на спадщину у виді права на земельну частку (пай) не на ОСОБА_4, як спадкоємця першої черги за законом, а на ОСОБА_6 - онуку померлої та, відповідно дочку ОСОБА_4 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а тому цей позов позивач подає до її спадкоємців першої черги - ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_10 позов не визнав, вважає, що минули строки на звернення до суду з позовом про оспорення свідоцтва про право на спадщину, так як від моменту його видачі нотаріусом і до дня смерті матері позивача ОСОБА_4, яка могла його оспорити, минуло більш ніж чотирнадцять років. За весь цей час вона за захистом свого спадкового права на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_7 не зверталась. Крім цього, вона не заявляла про свої спадкові права на вказану земельну частку (пай) ні з моменту відкриття спадщини з ІНФОРМАЦІЯ_2 і до 01.02.2000 - дати видачі свідоцтва на ОСОБА_6, ні після смерті ОСОБА_6, по день своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 На думку представника відповідача, така поведінка матері позивача ОСОБА_4 свідчить про те, що вона відмовилась від своїх спадкових прав на земельну частку (пай), що належала ОСОБА_7 на користь своєї дочки та онуки померлої - ОСОБА_6

Допитаний в суді, як свідок позивач ОСОБА_1 суду показав, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дітьми його рідної сестри ОСОБА_6, на користь якої у 2000 році було видане свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті баби ОСОБА_7 На той час була жива мати - ОСОБА_4, власник земельного паю ОСОБА_7, весь час проживала разом з нею в одному будинку в с. Хоцьки Переяслав-Хмельницького району. Після смерті баби залишились особисті речі, одяг, прядка, скриня, якими його мати ОСОБА_4 продовжила користуватись. Сестра ОСОБА_6 померла раніше матері, згодом мати склала на нього заповіт. Після смерті матері, у 2015 році він отримав в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно матері, тоді і дізнався, що успадкувати бабин пай він не може, оскільки існує свідоцтво про право на спадщину на ім'я ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_15, суду показала, що вона з 1963 року була сусідкою нині покійної ОСОБА_4 Знає, що вона мала трьох дітей, з яких один син та дочка ОСОБА_6 померли раніше від матері. Єдиним спадкоємцем залишається син ОСОБА_1 - позивач по справі. ОСОБА_4 весь час проживала у своєму будинку по АДРЕСА_1 Там само проживала її мітір ОСОБА_7, яка померла у 1996 році.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Хоцьки Переяслав-Хмельницького району у віці 94 років померла ОСОБА_7, що підтверджується відомостями Хоцьківської сільської ради з актового запису про смерть №31 від 23.11.1996 (а.с.15).

ОСОБА_7 була зареєстрована та до дня смерті проживала АДРЕСА_1

Власником вказаного житлового будинку була ОСОБА_4, яка після смерті матері продовжила там проживати одна.

Вказані обставини сторони визнали, вони підтверджені показами свідків, довідками Хоцьківської сільської ради від 20.07.1915 за №604, від 21.05.2015 за №399 (а.с.19, 20), та не спростовуються іншими письмовими доказами.

Незадовго до смерті ОСОБА_7 на підставі рішення Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 09.10.1996 отримала земельну частку (пай) розміром 3,63 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Хоцьківське» та сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, який 09.12.1996 зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № НОМЕР_2. Іншого майна чи майнових прав у ОСОБА_7 не було.

Вказані обставини сторони визнають, вони також підтверджуються листом Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області та сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 (а.с. 23,33).

Цивільним кодексом УРСР 1963 р., який втратив чинність 01.01.2004, було передбачено лише дві черги спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 529 цього Кодексу спадкоємцями першої черги є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкоємця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем.

Тобто, підставою для спадкування онуками та правнуками мав бути підтверджений документами факт смерті того з батьків, який мав право на спадщину, якби був живий.

Встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_7 була її дочка ОСОБА_4, родинні відносини яких визнають сторони та підтверджуються архівною довідкою від 23.09.2015 (а.с.17).

Позивач ОСОБА_1 та мати відповідачів - ОСОБА_6 є дітьми ОСОБА_4 та онуками померлої ОСОБА_7, вони проживали окремо та мали свої сім'ї. Так, позивач проживав в Дніпропетровській області, а ОСОБА_6 в м. Переяслав-Хмельницький. Ці обставини, окрім показань сторін підтверджуються матеріалами справи.

До ОСОБА_4 перейшли предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку, оскільки вона проживала зі спадкодавцем до дня її смерті в одному помешканні.

Ця обставина дає підстави суду вважати ОСОБА_4 такою, яка у відповідності до п.1 ст. 549 ЦК УРСР прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном.

Разом з цим, за правилами ст. 553 ЦК УРСР, ОСОБА_4, як спадкоємець за законом вправі була відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня її відкриття. При цьому вона могла заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій.

Крім того, відповідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. №3425-ХІІ та абз. 8 п. 114 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства Юстиції України N 18/5 від 14.06.94, якщо один або кілька спадкоємців за законом позбавлені можливості подати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання їх до спадкоємства за законом, вони можуть бути за письмовою згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину і подали докази родинних, шлюбних чи інших відносин із спадкодавцем, включені до свідоцтва про право на спадщину.

Отже, чинним на момент смерті ОСОБА_7 законодавством, хоч і було визначено вузьке коло спадкоємців за законом, однак вони могли розпоряджатись своїм спадковим правом на користь інших спадкоємців навіть за відсутності у них документів, що підтверджують наявність підстав для закликання їх до спадкування.

Чи скористалась таким правом ОСОБА_4 на користь дочки ОСОБА_6, достовірно встановити не вдається, так як вони померли, а спадкову справу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 дослідити неможливо за відсутності інформації про місце її знаходження, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори (а.с.125).

Разом з цим, державний нотаріус повідомив суд та надав підтверджуючі документи, що відповідно до Реєстру для реєстрації нотаріальних дій №1 за 2000 рік існує запис під №104 від 01.02. щодо видачі на ім'я ОСОБА_6 свідоцтво про спадщину на земельний пай № НОМЕР_3 (а.с.125-128 ).

Як пояснив позивач, у нього відсутній оригінал сертифікату про право на земельну частку (пай) на ім'я ОСОБА_7, який за його твердженням прийняла в спадщину його мати ОСОБА_4 Після смерті матері він також не виявив в помешканні жодного документу про розпорядження цим паєм, отримання плати за користування ним від інших осіб, тощо.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 надав суду для огляду оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_7 та нотаріально посвідчене свідоцтво про право на спадщину за законом АВІ №507823 від 01 лютого 2000 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_6, яке зареєстроване нотаріусом за № 104 (а.с.22,23).

01 лютого.2000 року до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4 Переяслав-Хмельницькою РДА внесені зміни у зв'язку з передачею права на земельну частку (пай) розміром 3,63 в умовних кадастрових гектарах ОСОБА_6 на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 62 роки померла ОСОБА_6, що підтверджується відомостями відділу РАЦС Переяслав-Хмельницького МРЮ Київської області з актового запису про смерть № 379 від 09.10.2009 (а.с.13).

Після її смерті спадкоємцями першої черги за законом були: мати ОСОБА_4 та сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3, однак, як повідомили сторони, спадщину прийняли лише відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_12

Після смерті дочки ОСОБА_6, а саме 11.09.2010 ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, в взагалі все, що їй буде належати на день смерті і на яке вона за законом матиме право, заповіла сину - ОСОБА_1 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Хоцьки Переяслав-Хмельницького району Київської області у віці 89 років померла мати позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7).

З спадкової справи № 417 за 2014 рік, заведеної Переяслав-Хмельницькою районною державною нотаріальною конторою вбачається, що 09.06.2015 позивач ОСОБА_1 отримав у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері на майно, що їй належало, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 на земельну ділянку, площею 0,0899 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1 на земельну ділянку, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; на грошові вклади у АТ «Державний ощадний банк України».

Відомості про те, що ОСОБА_4 також належало право на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_7 на підставі сертифікату серії НОМЕР_1 в матеріалах вищевказаної спадкової справи відсутні.

Відповідно до ст. 11 УРСР та ч.1 ст. 30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Майнові права на земельну частку (пай) зобов'язують власника використовувати землю за цільовим призначенням, не допускати неоправданого простою землі, погіршення її родючості тощо.

Позивач не надав суду жодного доказу, який би вказував на те, що ОСОБА_4, успадкувала (набула) майнові права на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_7, здійснювала ці права та виконувала відповідні обов'язки.

Крім цього, на момент видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_6 - станом на 01.02.2000 р., діяли норми ст.ст. 71, 80 ЦК УРСР, якими встановлювався трьохрічний строк для захисту свого цивільного права, і сплив цього строку міг бути підставою для відмови в позові.

Право на звернення до суду з позовом є особистим правом особи, яка вважає, що її цивільні права, свободи та інтереси порушені.

Як встановлено, ОСОБА_4 до дня своєї смерті - до ІНФОРМАЦІЯ_6 не заявляла про свої спадкові права на земельну частку (пай), будь-які обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску нею строку позовної давності, в суді не встановлені, а тому твердження позивача, що він успадкував від ОСОБА_4 право на оскарження в суді свідоцтва про право на спадщину за законом, є безпідставним.

Натомість, судом встановлено, що ОСОБА_4 не мала ніяких майнових претензій до своєї дочки ОСОБА_6 щодо видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом АВІ №507823 від 01 лютого 2000 року та переходу від ОСОБА_7 до ОСОБА_6 права на земельну частку (пай). Позивач не заперечував того факту, що його мати до дня своєї смерті, тобто протягом більш як 14 років, не пред'являла вимоги до суду про скасування цього свідоцтва або про витребування від ОСОБА_13 сертифікату про право на земельну частку (пай), або про захист іншого майнового права щодо земельної частки (паю).

Отже, у суду є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4, будучи єдиним прямим спадкоємцем першої черги за законом, фактично відмовилась від спадщини у виді права на земельну частку (пай), яка залишилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14, на користь дочки ОСОБА_6, що не суперечило чинному на той час законодавству та не порушувало прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 за життя не набула права на земельну частку (пай) на підставі сертифікату серії НОМЕР_1 після смерті ОСОБА_7 Це право вона відступила своїй дочці ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом АВІ №507823 від 01 лютого 2000 року та обставинами справи, а тому це право не увійшло до складу спадщини ОСОБА_4 Позивач не довів суду, що видача держаним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на ім'я ОСОБА_6 була незаконною і що перехід до неї права на земельну частку (пай), відбувся поза волею спадкоємця ОСОБА_4, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.1218 ЦК України, ст. 3, 8, 10,11, 57-62, 212-215 ЦПК України суд ,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, треті особи: Хоцьківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, Переяслав-Хмельницька районна державна нотаріальна контора Київської області про скасування свідоцтва про право на спадщину - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.О. Залеська