Справа № 500/5465/14-ц
Провадження № 2/500/114/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Присакар О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості в розмірі 3691,44 доларів США, що за курсом 11,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.06.2014 року складає 43632,82 грн. за кредитним договором № б/н від 22.02.2008 року та судових витрат, мотивуючи тим, що відповідно до договору № б/н від 22.02.2008 року ОСОБА_3 отримав 22.02.2008 року кредит у розмірі 2000,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 30.06.2014 року за ним виникла заборгованість у загальній сумі 3691,44 доларів США, яку до теперішнього часу не погашено.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов. Заперечував проти застосування строку позовної давності, в звязку з тим, що строк дії договору з відповідачем автоматично продовжувався на 12 місяців.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, щоОСОБА_3 дійсно отримав платіжну картку, однак вона вибула з його користування ще у 2008 році, для блокування картки він звертався до керівника відділення ПриватБанку у м. Ізмаїлі, крім цього представник відповідача надав заяву від 17.03.2015 року про застосування строку позовної давності, вважаючи, що строк позовної давності сплив у березні 2014 року, а позивач звернувся із позовом - 20.08.2014 року.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 22.02.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н про надання кредиту в сумі 2000,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № 349579 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Для укладання кредитного договору ОСОБА_3 22.02.2008 року підписав заяву (а.с. 10), в заяві було встановлено строк дії платіжної картки - 3 роки, платіжну картку відповідач отримав 13.03.2008 року.

ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування з закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк».

Так, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 6.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку (а.с. 14).

Власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позики.

Відповідно до умов договору відповідач зобовязався здійснювати щомісячно сплату для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та інших витрат.

ОСОБА_3 не виконав свої зобовязання за кредитним договором, згідно розрахунку суми заборгованості, яка утворилась станом на 30.06.2014 року (а.с. 6) у ОСОБА_3 виникла заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк», яка складається з наступного:

1953,42 (долара США)- заборгованість за кредитом;

3441,07 (долар США) - заборгованість по процентам за користування кредитом;

843,72 (долара США) - заборгованість з пені та комісії за користуванням кредитом;

Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 2762,84 (долара США), яка була задоволена судовим наказом Малиновського районного суду м.Одеси від 19.04.2010 року з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить - 3475,37 (доларів США), а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

42, 30 (долара США) - штраф (фіксована частина);

173, 77 (долара США) - штраф (процентна складова).

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача складає: 3691,44 (долар США).

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що працює керівником відділення Приватбанку у м. Ізмаїлі, з 2008 року він неодноразово спілкувався із ОСОБА_3 так як він мав кілька кредитів у їх відділенні, стосовно того, що ОСОБА_3 звертався до нього із проханням заблокувати втрачену платіжну картку він не може підтвердити цю інформацію.

Тобто відповідачем не було доведено, що платіжна картка вибула з його користування ще у 2008 році і для блокування картки він звертався до керівника відділення Приватбанку у м. Ізмаїлі.

В судовому засіданні представник відповідача надав заяву від 17.03.2015 року про застосування строку позовної давності.

Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (а.с. 11).Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг (Правила користування платіжною картою) строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH) (а.с. 13 15).

Як зазначено в заяві від 22.02.2008 року (а.с 10), а також в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 147) - строк дії картки становить 3 (три) роки, тобто до березня 2011 року.

Згідно ч. 2, 3 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

До закінчення терміну дії вказаної картки позивач звергався до Малиновського районного суду м. Одеси з вимогами про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором і 19.04.2010 року цим судом був винесений судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в сумі 22109,35 грн (а.с. 5).

При цьому, ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 - 20.08.2014 року, а не до березня 2014 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 та 12 листопада 2014 року № 6-167цс14, яка відповідно до положень частини першої статті 360-7 ЦПК України, є обов'язкової для всіх судів України.

Відповідно до умов договору, укладеного ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_3, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки в договорі визначений у три роки до березня 2011 року.

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Під час розгляду справи представник ПАТ КБ "ПриватБанк" не заявляв клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності.

Таким чином, ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом із пропуском трирічного строку позовної давності та відсутні підстави для поновлення цього строку.

За таких обставин, в звязку з пропуском строку позовної давності в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» суму заборгованості в розмірі 3691,44 доларів США, що за курсом 11,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.06.2014 року складає 43632,82 грн. за кредитним договором № б/н від 22.02.2008 року та судових витрат необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 257, 261, 267 ЦК України суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» суму заборгованості в розмірі 3691,44 доларів США, що за курсом 11,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.06.2014 року складає 43632,82 грн. за кредитним договором № б/н від 22.02.2008 року та судових витрат відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5