Провадження № 2 /756/1815/16
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.

при секретарі - Клімковської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання правочинів удаваними, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю після офіційного розірвання шлюбу, а саме у період з10 липня 2007 року до 1 вересня 2015 року, визнання правочинів удаваними, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.

З урахуванням всіх уточнень до позовної заяви позивач просила: встановити юридичний факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з10 липня 2007 року до 1 вересня 2015 року; визнати удаваним з моменту укладення договір дарування 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, встановивши, що фактично між сторонами був укладений договір купівлі-продажу; визнати удаваним з моменту укладення договір дарування гаражного боксу НОМЕР_3 в ГБК «Зв'язківець» по вул. Братиславській, 52-А в м. Києві, встановивши, що фактично між сторонами був укладений договір купівлі-продажу; визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2: квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 55,70 м.кв.; гаражний бокс НОМЕР_3 в ГБК «Зв'язківець» за адресою: м. Київ по вул. Братиславська, 52а ; гаражний бокс НОМЕР_4 в ГБК «Зв'язківець» за адресою: м. Київ по вул. Братиславська, 52а; 24/100 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_2; майнові права вартістю 647 627(шістсот сорок сім тисяч шістсот двадцять сім) гривень 86 коп. на об'єкт інвестиції - однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 площею 48,97 кв.м.; легковий автомобіль CHEVROLET LACETTI 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснити поділ майна.

Позовні вимоги в частині встановлення факту проживання з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з10 липня 2007 року до 1 вересня 2015 року, Позивачка мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2007 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_4 про що було виписано свідоцтво про народження та в книзі реєстрації народжень 10 липня 2007 року зроблено запис № 1787, що підтверджується копією свідоцтва про народження сер.НОМЕР_5. 10 липня 2007 року шлюб було розірвано, про що було виписано свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 10 липня 2007 року зроблено запис № 591, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу сер.НОМЕР_6. Проте, позивач та відповідач продовжували проживати разом, однією сім'єю, вели спільне господарство, залишалися пов'язаними спільним побутом, проживали постійно в одній квартирі та мали взаємні права та обов'язки. В період спільного проживання у сторін народилася донька - ОСОБА_5 про що було виписано свідоцтво про народження та в книзі реєстрації народжень 06 січня 2015 року зроблено запис № 34, що підтверджується копією свідоцтва про народження сер.НОМЕР_7.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов в частині встановлення факту проживання з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з10 липня 2007 року до 1 вересня 2015 року підтримали та просили його задоволити повністю з підстав, викладених у ньому.

У судове засідання Відповідач не з'явився, однак представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без особистої участі відповідача. Представник відповідача та відповідач позовні вимоги визнавали та просили суд їх задовольнити.

Таким чином, сторонами визнаний факт спільного проживання однією сім'єю після офіційного розірвання шлюбу, а саме за період з10 липня 2007 року до 1 вересня 2015 року. Тому, виходячи з положень ч. 1 ст.61 ЦПК України, вказані обставини не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_6, який проживає в АДРЕСА_4, є батьком Позивачки, пенсіонер, повідомив, що приблизно з травня 2007 року і до вересня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом,вели спільне господарство, виховували спільних дітей, про факт розірвання шлюбу між сторонами у липні 2007 року свідок не знав, оскільки сторони весь час проживали разом однією сім'єю.

Свідок ОСОБА_7, яка проживає в АДРЕСА_5, пояснила, що являється хрещеною матір'ю дітей позивачки та відповідача. Вона неодноразово зі своєю сім'єю приїзжала в гості до позивачки та відповідача, які разом проживали в квартирі за адресоюАДРЕСА_1. Свідку було відомо, що сторін пов'язував спільний побут та виховання дітей.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Виходячи з вищевикладеного, кожна людина має право на сімейне життя, при цьому, укладення шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов'язковою умовою для створення їх сім'ї. Сім'я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Враховуючи наведене, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд має з'ясувати такі факти: спільне проживання осіб, наявність спільного побуту; взаємних прав та обов'язків. Можливість визнання проживання чоловіка та жінки однією сім'єю залежить від їх встановлення та доведеності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до статті 235 ЦПК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку позовного провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу і свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу підлягають до задоволення, виходячи з того, що позивачкою доведено факт перебування її з відповідачем ОСОБА_2 у період з 2001 року по 07.08.2002 року у фактичних шлюбних відносинах і проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а також ведення спільного господарства та наявності спільного сімейного бюджету.

Вимоги про визнання удаваним договору дарування 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, позивач мотивує тим,що 14.09.2007року сторонами за спільні кошти було придбано 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, при цьому замість договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_8 укладено договір дарування, посвідченийприватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палагута Л.О. за реєстровим № 6315.

Вимоги про визнання удаваним договору дарування гаражного боксу НОМЕР_3 в «ГБК Зв'язківець» по вул. Братиславській, 52-А в м. Києві позивач мотивує тим, що 08.04.2010року сторонами за спільні кошти було придбано гаражний бокс НОМЕР_3 в «ГБК Зв'язківець» по вул. Братиславській, 52-А в м. Києві, при цьому замість договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_8 укладено договір дарування,посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погребняком Г.В. за реєстровим № 2324.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Таким чином, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягав встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору дарування та з'ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме.

У п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9 зазначено, що за удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 вересня 2007 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 укладено договір дарування, за яким ОСОБА_2 отримав в дар 2/3 частини квартири АДРЕСА_1. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палагута Л.О. та зареєстровано за № 6315.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 08.04.2010року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування за яким ОСОБА_2 отримав в дар гаражний бокс НОМЕР_3 в «ГБК Зв'язківець» по вул. Братиславській, 52-А в м. Києві. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погребняком Г.В. та зареєстровано за № 2324.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер, про що було виписано свідоцтво про смерть та в книзі реєстрації смертей 11 травня 2011року зроблено запис № 335, що підтверджується копією свідоцтва про смерть сер.НОМЕР_8.

Суд вважає, що встановлена судом сукупність обставин дає підстави для висновку про те, що оспорювані договори дарування є удаваними правочинами, фактично сторони приховали укладені між ними договори купівлі-продажу 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 та гаражного боксу НОМЕР_3 в «ГБК Зв'язківець».

В заяві до суду від 21.01.2016 ОСОБА_2 підтвердив факт придбання спірної 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 та гаражного боксу НОМЕР_3 в «ГБК Зв'язківець» за спільні сімейні кошти.

Крім цього, 12.09.2007 року, тобто перед датою придбання спірної частини квартири, ОСОБА_6, який є батьком позивачки, за розпискою надав відповідачу цільову позику для придбання 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 у розмірі п'ятнадцяти тисяч доларів США, які, як стверджує позивачка, були використані на придбання спірної частини квартири.

При цьому суд встановив, що строк звернення до суду позивачкою не пропущений, так як про зміст оспорюваного договору вона дізналася лише у 2015 році.

Відповідно до правового висновку ВСУ у спорі про визнання договору удаваним, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 14 листопада 2012 року розглянув справу № 6-133 цс 12, предметом якої був спір про визнання договору удаваним. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого при вирішенні питання про те чи є договір удаваним суду слід виходити із правовідносин, які насправді встановилися між сторонами договору.

Суд вважає, що дійсно між сторонами мали місце правовідносини з приводу договору купівлі - продажу спірної 2/3 частини квартири та гаражного боксу НОМЕР_3.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що сторони у придбання спірної частини квартири проживали разом як сім'я, вели спільне господарство, мали дохід від роботи та спільний сімейний бюджет.

Таким чином, спірні 2/3 частини квартири та гаражний бокс НОМЕР_3 в «ГБК Зв'язківець», які були придбані на ім'я чоловіка позивачки під час фактичних шлюбних відносин на спільні сімейні кошти, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Вимоги про визнання спільною сумісною власністю подружжя квартири за адресою: АДРЕСА_1, гаражного боксу НОМЕР_3 в ГБК «Зв'язківець» за адресою: м. Київ по вул. Братиславська, 52а, гаражного боксу НОМЕР_4 в ГБК «Зв'язківець» за адресою: м. Київ по вул. Братиславська, 52а; 24/100 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_2, майнових прав вартістю 647 627(шістсот сорок сім тисяч шістсот двадцять сім) гривень 86коп. на об'єкт інвестиції - однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 площею 48,97 кв.м.,легкового автомобіля CHEVROLET LACETTI 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 позивач обґрунтовує тим, що зазначені об'єкти були придбані під час перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах, зокрема, 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 та гаражний бокс НОМЕР_3 за удаваними договорами дарування, а в частині 1/3 квартири АДРЕСА_1 та 24/100 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 обґрунтовує тим, що зазначені об'єкти належали відповідачу на праві особистої приватної власності до укладення шлюбу, проте були значно поліпшені за рахунок спільних коштів під час проживання однією сім'єю.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 грудня 1999 року відповідачем у Відділі комунального господарства та приватизації державного житлового фонду Ватутінської районної ради було отримане Свідоцтво про право власності за НОМЕР_9, яким посвідчується,що квартира АДРЕСА_1 загальною площею 55,67кв.метрів належить на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в рівних долях. Виходячи з відмітки на Свідоцтві згодом ОСОБА_13 відчужила ОСОБА_12 належну їй 1/3 квартири за договором дарування від 14 червня 2002 року посвідченого 15-ою Київською державною нотаріальною конторою 14 червня 2002року,зареєстровано за № 7-1223.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 28.05.1998року між ОСОБА_14 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування за яким ОСОБА_2 отримав в дар 24/100 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_2. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погребняком Г.В. та зареєстровано за № 2324. Договір посвідчено державним нотаріусом 15-ої Київської державної нотаріальної контори Прядко Т.А., за № 5-1943. 26 серпня 1998року ОСОБА_2 перемінив прізвище на «ОСОБА_2» про що було виписано свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові та в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові 26 серпня 1998року зроблено запис № 110, що підтверджується копією свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові сер.НОМЕР_10.

Відповідно до частини 1 статті 24 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який був чинним на час участі відповідача у приватизації квартири по АДРЕСА_1 та під час отримання Відповідачем у власність внаслідок укладення договору дарування 24/100 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_2, майно, що належало кожному з подружжя до укладання шлюбу, а також отримане ним під час шлюбу в дар чи в порядку спадкування є власністю кожного з них. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

У наданій під час судового засідання представником відповідача заяві відповідач підтвердив, що за час шлюбних відносин були вкладені значні спільні кошти в ремонт квартири за адресою: АДРЕСА_1, а також відремонтовані та реконструйовані за рахунок спільних коштів 24/100 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_2, та визнав, що зазначені об'єкти є спільним майном подружжя.

Таким чином, сторонами визнаний факт вкладенння значних спільних коштів в ремонт квартири за адресою: АДРЕСА_1, та в ремонт та реконструкцію 24/100 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_2, та належності зазначених об'єктів до спільного майна подружжя, виходячи з положень ч. 1 ст.61 ЦПК України, вказані обставини не підлягають доказуванню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у свої вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 визнав повністю позовні вимоги в частині визнання квартири за адресою: АДРЕСА_1, та 24/100 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 спільним майном подружжя , що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим вимоги про визнання квартири за адресою: АДРЕСА_1, та 24/100 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 підлягають задоволенню.

Що стосується вимог заявника про визнання спільною сумісною власністю подружжя гаражного боксу НОМЕР_4 в ГБК «Зв'язківець» за адресою: м. Київ по вул. Братиславська, 52а; майнових прав вартістю 647 627(шістсот сорок сім тисяч шістсот двадцять сім) гривень 86коп. на об'єкт інвестиції - однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 площею 48,97 кв.м.; легкового автомобіля CHEVROLET LACETTI 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя", при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактично шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відносини позивача та відповідача були усталеними, постійними, триваючими, безперервними та притаманними подружжю, що в свою чергу тягне за собою застосування норм ст. 74 СК України, з урахуванням п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Як вбачається з матеріалів справи 12 вересня 2008 року ОСОБА_2 на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 03 вересня 2008року № 1526-С/ГК отримав свідоцтво про право власності на гаражний бокс НОМЕР_4 в ГБК «Зв'язківець» за адресою: м. Київ по вул. Братиславська, 52а.

Встановлено, що за час 08.01.2009 року сторонами набуте автомобіль марки CHEVROLET LACETTI 2008 року випуску, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1, , що підтверджується реєстраційним посвідченням.

Також з матеріалів справи вбачається, що 31.08.2012 рокуміж ОСОБА_1 і та ПрАТ «Енергополь-Україна» укладений договір купівлі продажу майнових прав. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Л.С., та зареєстровано за № 3163.

Виходячи з пункту 2.1. зазначеного Договору ПрАТ «Енергополь-Україна» зобов'язалось в порядку та на умовах, визначених у Договорі, передати у власність ОСОБА_1 Майнові права на квартиру, а Покупець зобов'язався в порядку та на умовах, визначених у Договорі прийняти та оплатити майнові права. Квартира, майнові права на яку є предметом купівлі-продажу має наступні характеристики: № квартири 28; поверх 6;загальна/житлова площа кв.м. 48,97/20,42(п.2.2 Договору). Загальна вартість майнових прав за Договором становить 561 130(п'ятсот шістдесят одна тисяча сто тридцять) гривень 89 коп.(п.5.1 Договору) із обов'язковим перерахунком платежу на дату фактичної оплати у разі зниження офіційного курсу гривні до курсу долара США, встановленого Національним Банком України на день оплати більш, ніж на 3% щодо офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним Банком України на дату підписання даного Договору.

Позивачем надано суду Акт звірки розрахунків станом на 25.01.2016року підписаного між ПрАТ «Енергополь-Україна» та ОСОБА_1 виходячи з якого загальна сума грошових коштів сплачених ОСОБА_1 за період з 27.08.2012року по 22.12.2015року становить 647 627гривень 86коп..

Відповідно до ч. 1 ст.177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Згідно з положеннями ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживчою річчю, майнові права визнаються речовими правами.

Виходячи із встановлених судом обставин припинення сторонами шлюбних відносин з 1 вересня 2015 року, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог про визнання спільним майном подружжя майнових прав вартістю в частині 575 627,86 грн., які є сумою, яка сплачена позивачем у період з 27.08.2012року і до 1 вересня 2015 року.

Таким чином, автомобіль марки CHEVROLET LACETTI 2008 року випуску, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1 та гаражний бокс НОМЕР_4 в ГБК «Зв'язківець» за адресою: м. Київ по вул. Братиславська, є об'єктами спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до висновків КООП «Юрспецслужба», складених оцінювачем ОСОБА_19 (кваліфікаційне свідоцтво НОМЕР_11 від 22.02.2003року ринкова вартість на час проведення експертизи: двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 55,70 м.кв складає 530 000, 00 гривень (п'ятьсот тридцять тисяч гривень 00 копійок), гаражного боксу НОМЕР_3 в «ГБК Зв'язківець» по вул. Братиславській, 52-А в м. Києві складає 49 000,00 гривень (сорок дев'ять тисяч гривень 00 копійок), гаражного боксу НОМЕР_4 в «ГБК Зв'язківець» по вул. Братиславській, 52-А в м. Києві складає 48 000,00 гривень (сорок всім тисяч гривень 00 копійок), 24/100 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 складає 450 000, 00 гривень (чотириста п'ятдесят тисяч гривень 00 копійок), легкового автомобіля CHEVROLET LACETTI 2008 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає157 527,86 гривень(сто п'ятдесят сім тисяч п'ятсот двадцять сім гривень 86 копійок).

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У наданій під час судового засідання представником відповідача заяві відповідач просив суд з врахуванням факту проживання дітей разом із ОСОБА_1 визнати в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на об'єкти: двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 55,70 м.кв.; ? частину гаражного боксу НОМЕР_3 в «ГБК Зв'язківець» по вул. Братиславській, 52-А в м. Києві; ? частину гаражного боксу НОМЕР_4 в «ГБК Зв'язківець» по вул. Братиславській, 52-А в м. Києві, частини майнових прав вартістю 575 627,86 грн. на об'єкт інвестиції однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 площею 48,97 кв.м. та визнати в порядку поділу майна подружжя визнати за відповідачем, ОСОБА_2, право власності на 24/100 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_2; ? частину гаражного боксу НОМЕР_3 в «ГБК Зв'язківець» по вул. Братиславській, 52-А в м. Києві; ? частину гаражного боксу НОМЕР_4 в «ГБК Зв'язківець» по вул. Братиславській, 52-А в м. Києві; легковий автомобіль CHEVROLET LACETTI 2008 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

У судовому засіданні позивач не заперечили щодо заявленого відповідачем порядку поділу майна.

На підставі викладеного та керуючисьст. ст. 190, 235, 256 ЦК України, ст.ст. 3, 60, 61, 62, 69, 70, 71, 74 Сімейного кодексу України, ст.ст. 88, 208, 214, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України., суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання правочинів удаваними, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 10 липня 2007 року по 1 вересня 2015 року.

Визнати удаваним з моменту укладення договір дарування 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палагута Л.О. за реєстровим № 6315 від 14 вересня 2007 року, який був укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_2, встановивши, що фактично між сторонами був укладений договір купівлі-продажу.

Визнати удаваним з моменту укладення договір дарування гаражного боксу НОМЕР_3 в ГБК «Зв'язківець» по вул. Братиславській, 52-А в м. Києві, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погребняком Г.В. за реєстровим № 2324 від 08 квітня 2010 року, який був укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_2, встановивши, що фактично між сторонами був укладений договір купівлі-продажу.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2: квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 55,70 м.кв.; гаражний бокс НОМЕР_3 в ГБК «Зв'язківець» за адресою: м. Київ по вул. Братиславська, 52а ; гаражний бокс НОМЕР_4 в ГБК «Зв'язківець» за адресою: м. Київ по вул. Братиславська, 52а; 24/100 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_2; 89/100 частини майнових прав вартістю 575 627,86 грн. на об'єкт інвестиції однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 площею 48,97 кв.м.; легковий автомобіль CHEVROLET LACETTI 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Визнати в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 55,70 м.кв. припинивши право спільної сумісної власності на зазначену квартиру.

Визнати в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на 89/100 частини майнових прав вартістю 575 627,86 грн. на об'єкт інвестиції однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 площею 48,97 кв.м., згідно з договором №2/147-28 купівлі-продажу майнових прав від 31.08.2012 року, укладеним між ОСОБА_1 і ПрАТ «Енергополь-Українаприпинивши право спільної сумісної власності на зазначені майнові права.

Визнати в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_1 ? частину гаражного боксу НОМЕР_3 в «ГБК Зв'язківець» по вул. Братиславській, 52-А в м. Києві.

Визнати в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_1 ? частину гаражного боксу НОМЕР_4 в «ГБК Зв'язківець» по вул. Братиславській, 52-А в м. Києві.

Визнати в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 ? частину гаражного боксу НОМЕР_3 в «ГБК Зв'язківець» по вул. Братиславській, 52-А в м. Києві.

Визнати в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 ? частину гаражного боксу НОМЕР_4 в «ГБК Зв'язківець» по вул. Братиславській, 52-А в м. Києві.

Визнати в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на легковий автомобіль CHEVROLET LACETTI 2008 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1 припинивши право спільної сумісної власності на зазначений автомобіль.

Визнати в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на 24/100 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.В. Белоконна