Ухвала

іменем україни

4 лютого 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДьомінаО.О., розглянувши касаційну скаргу

Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від

27 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від

2 листопада 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 4 лютого 2007 року.

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 27 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 2 листопада 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

У відкритті касаційного провадження у справі потрібно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами було встановлено, що відповідно до договору від 4 лютого 2007 року № ОDХRRX10690004 ОСОБА_2 отримав кредит від позивача у розмірі 1923,54 грн зі сплатою 12 % відсотків на рік за його користування.

Згідно судового наказу Великомихайлівського районного суду Одеської області від 31 березня 2008 року з відповідача було стягнуто 4 438,90 грн заборгованості за вказаним кредитним договором.

Відповідно до квитанцій від 3 серпня 2012 року, відповідачем було сплачено на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 4 501,50 грн кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що у відповідача відсутня заборгованість перед банком і позивач безпідставно продовжував нараховувати заборгованість за кредитом після сплати ОСОБА_2. стягнутої судовим наказом суми боргу, процентів та неустойки за кредитним договором від 4 лютого

2007 року.

Із поданої касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за

позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою

Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від

27 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від

2 листопада 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна