Справа № 636/2264/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Ганенко Т.С.,

за участю секретаря судового засідання - Філатова Д.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом та виселення та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права користування чужим майном,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з вищезазначеним позовом.

В обґрунтуванні свого позову вона вказала, що її матері, ОСОБА_4, на праві власності належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 року її мати померла. Вона була єдиною спадкоємицею після смерті матері та успадкувала вищевказаний будинок, що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за законом.

У вказаному будинку з 13.12.2008 року проживає та зареєстрований колишній чоловік її матері - ОСОБА_3, що підтверджується записами у будинковій книзі та довідкою Виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 07.05.2015 року № 253. Тобто виходить, що він проживав та був зареєстрований у вказаному житловому будинку за згодою колишнього власника цього будинку, тобто ОСОБА_4

Слід зазначити, що він був розлучений з ОСОБА_4 ще 17.10.2006 pоку, відповідно станом на 13.12.2008 року (дата реєстрації місця проживання у будинку) не був членом її сім'ї. Також відповідач не є та ніколи не був членом її сім'ї.

Як новий власник вищевказаного житлового будинку, вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням звільнити належний їй будинок та знятися з реєстрації, однак він заявляє про своє небажання зніматися з реєстрації за вищевказаною адресою.

Більш того, станом на сьогоднішній день відповідач повністю позбавив її доступу до належного їй на праві власності житлового будинку, відповідно вона не має можливості користуватися своєю власністю.

Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання права користування чужим майном, в якому просив суд визнати за ним довічне право користування житловим будинком АДРЕСА_1 посилаючись на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 23.04.1994 року по 17.10.2006 року. ОСОБА_4 дала згоду на його реєстрацію у її АДРЕСА_1 у 2008 році. Він поселився у вказаному будинку у вересні 2008 року, постійно проживав у ньому та другого житла не має.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Після її смерті, він проживає у вищевказаному будинку, підтримує його у належному стані, сплачує всі необхідні комунальні платежі та податок на землю.

Після смерті ОСОБА_4 з відповідачкою ОСОБА_5 він уклав усний договір про його проживання та користування житловою площею у будинку, який був укладений після отримання ОСОБА_5 свідоцтва про право власності, у жовтні 2013 року. Згідно усного договору він мав право проживати у будинку до своєї смерті, користуватись будинком та земельною ділянкою, підримувати будинок у належному санітарно-технічному стані, сплачувати комунальні платежі та податок на землю, що ним і робилось.

Окрім того, у будинку знаходиться майно, яке було спільно набуте ним з ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме: ліжко, шкаф, телевізор, водонагрівач, нагрівальний котел, якими він користується до теперішнього часу.

Представник позивача у судовому засіданні основний позов підримала та просила задовольнити його у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечувала.

Відповідач у судовому засіданні відмовився від зустрічного позову, основний позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення.

Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що матері позивача, ОСОБА_4 на праві власності належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим Виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 89 (а.с. 6). ОСОБА_2 була єдиною спадкоємицею після смерті матері та успадкувала вищевказаний будинок, що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 03.09.2013 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-1903 (а.с. 7).

У вказаному будинку з 13.12.2008 року проживає та зареєстрований колишній чоловік матері позивача - ОСОБА_3, що підтверджується записами у будинковій книзі та довідкою Виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 07.05.2015 року № 253 (а.с. 8-10). Тобто, відповідач проживав та був зареєстрований у вказаному житловому будинку за згодою колишнього власника цього будинку, ОСОБА_4

ОСОБА_3 був розлучений з ОСОБА_4 ще 17.10.2006 pоку, відповідно станом на 13.12.2008 року (дата реєстрації місця проживання у будинку) не був членом її сім'ї. Також відповідач не є та ніколи не був членом сім'ї позивача.

Як новий власник вищевказаного житлового будинку, ОСОБА_2 неодноразово зверталася до відповідача з проханням звільнити належний їй будинок та знятися з реєстрації, однак відповідач заявляє про своє небажання зніматися з реєстрації за вищевказаною адресою.

Більш того, станом на сьогоднішній день відповідач повністю позбавив позивача доступу до належного їй на праві власності житлового будинку, відповідно ОСОБА_2 не має можливості користуватися своєю власністю.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку(квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Таким чином, право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Як вже зазначалося, відповідач проживав та був зареєстрований у житловому будинку з дозволу попереднього його власника ОСОБА_4 як колишній член її сім'ї. В той же час, позивач як новий власник будинку, згоди на проживання відповідача у належному їй на праві власності будинку не давала, договору найму з ним не укладала.

За таких обставин, припинення права власності померлої ОСОБА_4 на будинок, за вісутності відповідного договору з новим власником, за змістом ст. ст. 383, 405 Цивільного Кодексу України та ст. ст. 150, 156 Житлового кодексу України, припиняє і право колишніх членів її сім'ї на користування таким житлом.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

В той же час, проживання відповідача у належному ОСОБА_2 на праві власності житловому будинку та створення ним перешкод у користуванні будинком, позбавляє позивача можливості вільно реалізовувати своє право власності.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 12, 209, 212, 214-216 ЦПК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 317, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом та виселення - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Микитське, Борисівського району, Бєлгородської області, таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 та виселити його з вказаного будинку.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права користування чужим майном - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -