Провадження №: 2/752/1136/16
25 лютого 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.,
при секретарі Рожок В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення грошових коштів, упущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до «Укрсоцбанк» про стягнення грошових коштів, упущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди ПАТ.
Позивач просить суд:
1)розірвати наступні договори, укладені між ПАТ "УКРСОЦБАНК" та ОСОБА_1: договір банківського рахунку № НОМЕР_9 від 02.06.2015; заяву-договір №0859/000798-PR від 23.01.2015; заяву-договір №0153/009350-PR від 30.08.2013, заяву-договір №0175/044851-ZP від 17.03.2014, заяву-договір №0175/044851-ZP від 17.03.2014;
3) стягнути з ПАТ "УКРСОЦБАНК" на користь ОСОБА_1 1 200 грн. збитків від неможливості скористатися страховим сертифікатом до Договору страхування №5530703.
4) стягнути з ПАТ "УКРСОЦБАНК" на користь ОСОБА_1 10 000 грн. моральної шкоди.
5) стягнути з Відповідача на користь Позивача 2052 грн. 20 судового збору.
Позивач після подачі позову подав заяву про збільшення позовних вимог, та просить також стягнути з ПАТ "УКРСОЦБАНК" на користь ОСОБА_1 8 000 грн оплати за послуги страхування та Картку Priority Pass.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 30.08.2013 між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено заяву-договір №0153/009350-PR на відкриття поточного (карткового) рахунку у доларах США НОМЕР_11.
17.03.2014 між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено заяву-договір № 0175/044851-ZP, відповідно до умов якого було підтверджено укладення Договору комплексного банківського обслуговування та відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2 в українській гривні, депозитний рахунок «Ощадний+» НОМЕР_3 в українській гривні, депозитний рахунок «Активний» НОМЕР_4 в українській гривні, депозитний рахунок «Активний 3 міс» НОМЕР_5 в українській гривні, надаються послуги SМS-банкінг, Internet- банкінг.
23.01.2015 між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено заяву-договір №0859/000798-PR на відкриття поточного (карткового) рахунку в українській гривні № НОМЕР_6, депозитного рахунку «Ощадний» № НОМЕР_12, депозитний рахунок «Ощадний+» № НОМЕР_13, депозитного рахунку «Активний 3 міс» № НОМЕР_14.
02.06.2015 між Позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір банківського рахунку № НОМЕР_9 на відкриття поточного рахунку в доларах США НОМЕР_15.
02.06.2015 р. Позивач дізнався, що ПАТ «Укрсоцбанк» неправомірно зупинив усі видаткові операції на рахунках.
Станом на день подання позовної заяви на рахунках наявні грошові кошти, якими він не має можливості розпоряджатися у зв'язку з неправомірними діями банку по блокуванню видаткових операцій його рахунках:
№ НОМЕР_9 - 1932,00 дол. США
№ НОМЕР_8 - 339,73 грн.
НОМЕР_7 - 30,16 грн.
№ НОМЕР_10 - 17,14 дол. США
№ НОМЕР_2 - 11 982, 11 грн.
02.06.2015 р. він звернувся до ПАТ «УКРСОЦБАНК» із заявою з метою встановлення причини відмови від здійснення видаткових операцій на рахунку № НОМЕР_2 (зарплатний).
11.06.2015 р. він звернувся до ПАТ «УКРСОЦБАНК» стосовно причини блокування рахунку № НОМЕР_9.
Оскільки на усіх рахунках Позивача станом на день подання позову арешти відсутні, то відповідно, дії банку стосовно блокування його рахунків є неправомірними, та такими, що порушують недоторканість приватної власності.
Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є недоторканним.
Таким чином, обмеживши доступ до заощаджень, ПАТ «УКРСОЦБАНК» порушив право приватної власності, закріплене Конституцією України.
Згідно з вимогами статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 1074 Цивільного кодексу України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається.
Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Загальна сума штрафних санкцій за порушення зобов'язань (3% річних, інфляційні збитки) становить 981 (дев'ятсот вісімдесят одна грн.) 40 коп. (розрахунок доданий позивачем у Додатку №1 до позовної заяви).
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:
1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;
2) зміна умов зобов'язання;
3) сплата неустойки;
4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою.
Фізичні особи, які виступають користувачами банківського рахунку, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, є споживачами згаданого виду фінансових послуг.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Під час здійснення неправомірного блокування його рахунків відповідачем, він іздив у відпустку за кордон та не зміг скористуватися заздалегідь придбаним страховим сертифікатом до Договору страхування №5530703 вартістю 1 200 грн. з огляду на здійснення блокування рахунків.
Враховуючи, що дії відповідача знаходилися в причинному зв'язку з тим, що він, як власник грошових коштів, не мав можливості ними володіти, користуватись та розпоряджатись, що спричинило порушення його нормальних життєвих зв'язків та створило дискомфорт у сімейному житті, він не мав можливості оплатити для себе навіть саме необхідне, він змушений звернутися до суду для захисту своїх прав. Моральну шкоду позивач оцінюю у 10 000 грн.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримує, справу просить розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач завчасно повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання двічи не з'явився, причини неявки представника відповідача в судове засідання суд вважає неповажними.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що 30.08.2013р. між Позивачем та Відповідачем укладено заяву-договір № 0153/009350-PR на відкриття поточного (карткового) рахунку у доларах США № НОМЕР_10.
17.03.2014р. між Позивачем та Відповідачем було укладено заяву-договір № 0175/044851-ZP, відповідно до умов якого було підтверджено укладення Договору комплексного банківського обслуговування та відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2 в українській гривні, депозитний рахунок «Ощадний+» № НОМЕР_17 в українській гривні, депозитний рахунок «Активний» № НОМЕР_18 в українській гривні, депозитний рахунок «Активний 3 міс» № НОМЕР_19 в українській гривні, надаються послуги SМS-банкінг, Internet- банкінг.
23.01.2015р. між Позивачем та Відповідачем укладено заяву-договір №0859/000798-PR на відкриття поточного (карткового) рахунку в українській гривні № НОМЕР_6, депозитного рахунку «Ощадний» № НОМЕР_12, депозитний рахунок «Ощадний+» № НОМЕР_13, депозитного рахунку «Активний 3 міс» № НОМЕР_14.
02.06.2015р. між Позивачем та Відповідачем було укладено договір банківського рахунку № НОМЕР_9 на відкриття поточного рахунку в доларах США № НОМЕР_9.
02.06.2015 р. Позивач дізнався, що Відповідачем неправомірно зупинено усі видаткові операції на рахунках.
Станом на день звернення до суду на рахунках знаходились наявні грошові кошти, якими Позивач не мав можливості користуватись, а саме по рахунках: № НОМЕР_9 - 1 932,00 дол. США, № НОМЕР_8 - 339,73 грн., № НОМЕР_6 - 30,16 грн., № НОМЕР_10 - 17,14 дол. США, № НОМЕР_2 - 11 982, 11 грн.
02.06.2015р. Позивач письмово звернувся до Відповідача з метою встановлення причини відмови від здійснення видаткових операцій по рахунку № НОМЕР_2 (зарплатний).
11.06.2015р. Позивач звернувся до Відповідача за роз'ясненням стосовно причини блокування рахунку № НОМЕР_9.
Оскільки на усіх рахунках Позивача станом на день звернення до суду арешти були відсутні, то відповідні дії банку щодо блокування руху грошових коштів по рахунках Позивача є неправомірними, та такими, що порушують недоторканість приватної власності.
Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є недоторканним.
Таким чином, обмеживши доступ позивача до заощаджень, Відповідач порушив право приватної власності, закріплене Конституцією України.
Згідно з вимогами ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається.
Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку.Загальна сума штрафних санкцій за порушення зобов'язань (3% річних, інфляційні збитки), що підлягає до задоволення становить 981 (дев'ятсот вісімдесят одна) грн. 40 коп.
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Щодо вимог Позивача стягнути з Відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Враховуючи, що дії Відповідача знаходилися в причинному зв'язку з тим, що Позивач, як власник грошових коштів, не мав можливості ними володіти, користуватись та розпоряджатись, що спричинило порушення його нормальних життєвих зв'язків та створило дискомфорт у сімейному житті, останній не мав можливості оплатити для себе навіть саме необхідне, він змушений звернутися до суду для захисту своїх прав.
Суд також визнає, що діями відповідача по блокуванню рахунків, Позивачу заподіяна моральна шкода. Проте заявлений розмір стягнень є явно завищеним, а тому суд, виходячи з характеру порушень, їх тривалості, глибини душевних переживань, з урахуванням даних про особу позивача, як вони встановлені в судовому засіданні, тощо, вважає, що 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди буде необхідним і достатнім, для відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, на користь Позивача з Відповідача належить стягнути судовий збір в сумі 2052 грн. 20 коп.
На підставі наведеного, ст. ст. 526, 610, 611, 625, 1066, 1074 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 30, 60, 88, 212-215, 218, 224-226, 228 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко