Номер провадження: 22-ц/785/5550/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.06.2016 року м. Одеса

Суддя судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області Таварткіладзе О.М., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, у якому просила встановити факт того, що останнім місцем проживання ОСОБА_6, який помер 02.07.2005 року є Одеська область м. Ананьєв, вул. Шевченка, 67; встановити юридичний факт того, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, померлого 02.07.2005 року є Одеська область, м. Ананьєв вул. Шевченка 67, встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_6, померлим 02.07.2005 року, за адресою Одеська область м. Ананьїв вул. Шевченка,67 на час відкриття спадщини; визнати за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 02.07.2005 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2016 року у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2013 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 грудня 2013 року, якими в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені у повному обсязі. Суд визнав недійсним договір дарування 1/2 частини кв. 50 в буд. №79/1 на вул. Академіка Корольова у м. Одесі, укладений ОСОБА_2 24.05.2007 року на користь ОСОБА_5. Суд визнав за ОСОБА_3 право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_6, а саме: на кв. 50 в буд. № 79/1 на вул. Академіка Корольова у м. Одесі.

При цьому районний суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2013 року та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 грудня 2013 року були встановлені наступні обставини: відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вона у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її чоловіка - ОСОБА_6, тому відсутні правові підстави для визнання за нею права на спадщину за законом після смерті чоловіка. Доводи ОСОБА_2 про те, що вона на час смерті ОСОБА_6 проживала з ним за однією адресою не підтверджені у встановленому законом порядку, та спростовуються доводами, викладеними в позовній заяві ОСОБА_2, в якій вона посилається на проживання з чоловіком за різними адресами на час його смерті. Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3О та визнаючи за нею право власності на спадщину, яка відкрилася після смерті її батька - ОСОБА_6П суд першої інстанції виходив з того, що вона своєчасно звернулася до третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірну квартиру. Апеляційним судом було встановлене, що в процесі розгляду вищезазначеної справи ОСОБА_2 не змінювала підстав заявленого нею позову, відповідно до вимог ч.2ст.31 ЦПК України, але в своїх письмових поясненнях посилалася на те, що право на спадщину за законом у неї виникло у зв'язку з тим, що вона проживала разом з чоловіком на день його смерті у м. Ананьєві (заява від 18.06.2013 року). Суд першої інстанції перевірив доводи ОСОБА_2 в цій частині і, на думку апеляційного суду, правомірно прийшов до висновку, що нею не доведене проживання разом з чоловіком на день його смерті у м. Ананьїві. Крім того, вказані твердження спростовуються відомостями, які виклала ОСОБА_2 у своїй позовній заяві про те, що вони з чоловіком на час його смерті проживали у різних місцях. Під час перевірки матеріалів спадкової справи, яка була заведена третьою Одеської державною нотаріальною конторою судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Лише в грудні 2006 року, коли цивільна справа за її позовом знаходилася на розгляді в суді першої інстанції ОСОБА_2 в усній формі звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, і листом від 02.12.2006 року нотаріальна контора відмовила їй у видачі такого свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Районний суд оцінюючи цей доказ, на думку апеляційного суду, правомірно прийшов до висновку, що за відсутності відмови нотаріуса у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом, вона не мала можливості вирішити цей спір в суді.

Колегією суддів апеляційного суду також було визнане, що надані представником ОСОБА_2 докази: довідка Управління пенсійного фонду України в Ананьївському районі про те, що ОСОБА_6 перебував у них на обліку і отримував пенсію; заява сусідів про те, що ОСОБА_6 проживав разом з дружиною у м. Ананьєві на вул. Шевченко, 67; довідка КП «Місто-Сервіс» про те, що ОСОБА_6 захоронений на міському кладовищі м. Ананьєві; ксерокопія листа та конверта ОСОБА_7, а також його письмових пояснень не є доказом на підтвердження того, що померлий проживав саме у м. Ананьєві, та спростовуються іншими доказами по справі.

При цьому вказані судові рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 грудня 2013 року, суд першої інстанції вважав преюдиційними і засновував на цьому свої висноки у рішенні, що оскаржується ОСОБА_2 до апеляційного суду.

В порядку ст. 11-1 ЦПК України дану цивільну праву передано на розгляд судової колегії під головуванням судді Таварткіладзе О.М. за участю суддів Погорєлової С.О. та Кравця Ю.І.

Ухвала апеляційного суду Одеської області від 04 грудня 2013 року, якою було відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_2 та залишено без змін рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2013 року, яке таким чином вступило в законну силу, постановлена судовою колегією у складі якої брав участь суддя Таварткіладзе О.М.

Приймаючи до уваги наведене, вважаю за неможливе приймати участь, як суддя у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_8 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно, оскільки обґрунтовуючи свій висновок, районний суд посилається на судове рішення, в якому суддя Таварткіладзе О.М. брав у часть у складі колегії, яка залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, набула висновку як про недоведеність позивачем факту проживання зі спадкодавцем ОСОБА_6 на день смерті останнього, так і про наявність доказів, які спільне проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 спростовують.

За таких обставин, вважаю за необхідне оголосити про свій самовідвід з власної ініціативи.

На підставі викладеного і керуючись ст. 20, 23, 24 ЦПК України, суддя-

У Х В А Л И В:

Заявити про самовідвід головуючого судді Таварткіладзе Олександра Мезеновича.

Передати справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_9, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно до апеляційного суду Одеської області для визначення іншого головуючого судді в порядку ст. 11-1 ЦПК України для розгляду апеляційної скарги по суті.

Ця ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення стосовно ухвали можуть бути включені до касаційної скарги на рішення суду.

Суддя судової палати з цивільних справ

апеляційного суду Одеської області ОСОБА_10