У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 25 лютого 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі: Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, про виселення та зняття з реєстрації за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року, - в с т а н о в и л а: У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив виселити ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та зняти останнього з реєстрації за вказаною адресою. Вимоги мотивував тим, що він зареєстрований і є користувачем квартири АДРЕСА_2. З 2011 року він у судовому порядку захищав своє право користування вказаним житловим приміщенням. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2015 року його вселено у спірну квартиру, а попередніх власників - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - було виселено. Проте при виконанні судового рішення під час виселення ОСОБА_7 було з'ясовано, що в зазначеній квартирі фактично проживає ОСОБА_5, який зареєстрований в ній з жовтня 2012 року. Проживання в квартирі відповідача, який не є його родичем або знайомою особою, перешкоджає йому у користуванні спірною квартирою; відповідач відмовляється в добровільному порядку виселитися із неї та заперечує проти його вселення. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року, позов задоволено частково. Виселено ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, вірно застосувавши до правовідносин, які склались між сторонами, ст. ст. 61-65, 109 ЖК України, ст. ст. 319, 321 ЦК України, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову про виселення ОСОБА_5 з спірної квартири без надання іншого жилого приміщення, в яку він був вселений та зареєстрований без згоди ОСОБА_4, оскільки позивач має право користування спірною квартирою, що знаходиться в комунальній власності, однак з незалежних від нього причин він не може здійснити належне йому право користування в силу проживання в спірній квартирі відповідача, який не є його членом сім'ї або був вселений до житла за його згодою. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити. Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: В.А. Черненко В.І. Журавель С.П. Штелик
й