Єдиний унікальний номер 243/438/16-ц Номер провадження 22-ц/775/681/2016
Єдиний унікальний номер 243/ 438/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/ 681/2016
Головуючий у 1 інстанції: Гусинський М.О.,
Доповідач: Груіцька Л.О.,
У Х В А Л А

М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Груіцької Л.О.,

суддів: Новікової Г.В., Біляєвої О.М.,

секретар Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення грошових доходів з звязку з порушенням термінів їх виплати,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача.

Просила стягнути з відповідача компенсацію втрати частини грошових доходів її чоловіком у звязку з порушенням термінів їх виплати, який працював у відповідача до 1 вересня 1998 року та помер в 2012 році.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2016 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на його неправильність, не обгрунтованість та порушення норм матеріального права.

Позивачка не зявилася до суду апеляційної інстанції, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до телефонограми.

Представник відповідача не зявився до суду апеляційної інстанції, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до телефонограми.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення компенсації грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 2 ст. 2 цього Закону встановлено, що додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427 (зі змінами, внесеними постановою від 23 квітня 1999 р. N 692), підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на зріс більше ніж на один відсоток. споживчі товари і тарифів на послуги

Особливості спадкування сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, визначає стаття 1227 зазначеного Кодексу.

Згідно з цією статтею Кодексу, такі суми, за загальним правилом, не включаються до складу спадщини, а передаються членам сім'ї спадкодавця.

Як вбачається з матеріалів справи чоловік позивачки працював у відповідача та був звільнений 01.09.1998 року / а.с.8/;

У 2012 році чоловік позивачки помер.

Після смерті чоловіка позивачка, відповідно до ст.1227 ЦК України звернулася до суду з позовом до відповідача, як член сімї померлого про стягнення нарахованих та не виплаченої суми заробітної плати.

Відповідно до рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2014 року встановлена заборгованість по заробітній платі відповідача перед чоловіком позивачки на день його звільнення у сумі 642 грн. 50 коп. та стягнуто на її користь вказану суму, відповідно до ст.. 1227 ЦК України/ а.с.10/;

Звертаючись до суду з позовом про стягнення компенсації, позивачка навела розрахунок та просила стягнути компенсацію за період з 1 жовтня 1998 року по 1 грудня 2015 року, тобто за термін після звільнення з роботи її чоловіка. Але ж проведення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати після звільнення робітника законодавством не передбачено. Порушення прав працівника на своєчасне отримання належних йому при звільненні коштів підлягає захисту в інший спосіб.

Таким чином апеляційним судом встановлено про відсутність порушеного права позивачки, встановленого при розгляді справи по суті, що є підставою для прийняття судом рішення про відмову у позові.

За встановленими обставинами, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст.. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 309,316 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2016 року - відхилити.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає за адресою: Донецька область, Словянський р-н, с.м.т. Райгородок, вул. Радянська, буд. 109, ІНПП 6 на користь держави судовий збір у сумі 606 грн. 32 коп. ( шістсот шість грн. )32 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: