Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ЮровськаГ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду

м. Одеси від 04 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2015 року у справі за позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2, треті особи: Одеська міська рада, Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Північний», про виселення; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання членом сім'ї наймача, визнання права користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що

ОСОБА_2 самовільно зайняла квартиру № 45 площею

31,38 кв. м, по АДРЕСА_1 у м. Одесі.

При цьому, житловий будинок по АДРЕСА_1 є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Північний» (далі - КП «ЖКС «Північний»).Відповідно до інформації КП «ЖКС «Північний» особовий рахунок на спірну квартиру відкрито на громадянина ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.09 вересня 2014 року вищевказана квартира опечатана співробітниками дільниці № 1 КП «ЖКС «Північний», про що складено відповідний акт.

Однак, у вказану квартиру без будь-яких законних підстав, самоправно вселилась ОСОБА_2, яка видає себе за дружину померлого ОСОБА_3 При цьому, вона зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1

Оскільки ОСОБА_2 ордер на зайняття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, не отримувала, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради просила суд виселити її з квартири без надання іншого жилого приміщення.

ОСОБА_2, не визнаючи позов, звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер

ОСОБА_3, який станом на день смерті постійно мешкав і був зареєстрований у АДРЕСА_1, вона проживала разом з ним в цій квартирі у період з 2008 року по день його смерті однією сім'єю, як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу, і вели спільне господарство.

На підставі наведеного вище ОСОБА_2 просила суд встановити факт проживання однією сім'єю, визнати її членом сім'ї наймача, визнати право користування житловим приміщенням.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 серпня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2015 року, позов Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради задоволено.

Виселено ОСОБА_2, що зареєстрована у АДРЕСА_1, з квартири АДРЕСА_2 у

м. Одесі, без надання іншого жилого приміщення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга подана з пропущенням установленого ст. 325 ЦПК України процесуального строку.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження вищевказаних ухвал судів першої та апеляційної інстанцій.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно дійшов висновку про задоволення первісного позову відповідно до

ч. 3 ст. 116 ЖК України, оскільки ОСОБА_2 не отримувала ордер на зайняття спірної квартири згідно зі ст. 58 ЖК України, та займає її самоправно.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суди керувалися тим, що, оскільки відповідачка під час спільного проживання з померлим

ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з ОСОБА_5, тому на дані правовідносини не розповсюджується дія ст. 74 СК України, що, в свою чергу, виключає можливість встановлення факту проживання однією сім'єю.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2015 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2, треті особи: Одеська міська рада, Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Північний», про виселення; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання членом сім'ї наймача, визнання права користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Г.В.Юровська