Провадження №2/756/1005/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016р. Оболонським районним судом м. Києва у складі:

Головуючого судді І.В.Белоконна

при секретарі Х.І. Клімковської

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Свої вимоги обґрунтовує наступним. На підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 22 травня 1980 року позивач є власником 1/6 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1. Також, згідно свідоцтва про право на спадщину 1/6 вказаного будинку належала її матері ОСОБА_7 22 травня 2004 року її мати ОСОБА_7 склала заповіт, згідно якого заповідала все своє майно позивачу. ІНФОРМАЦІЯ_1 року мати позивача ОСОБА_7 померла. В шестимісячний термін позивач звернулась в Двадцять першу Київську державну нотаріальну контору з заявою про прийнятя спадщини. Однак, 13 серпня 2014 року позивач отримала постанову державного нотаріуса Любарської Н.В., згідно якої позивачу відмовлено у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Причиною відмови вказано, що нотаріус бере до уваги додану копію рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 лютого 2009 року, яке станом на 08.04. 2010 року набрало законної сили, яким визнано правло власності за ОСОБА_7 та ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1, встановив неможливим оформлення спадщини у безспірному порядку, оскільки незрозуміло на підставі якого сааме правовстановлюючого документа небхідно видати свідоцтво про право на спадщину. Але на думку позивача її померла мати при житті мала права власності на 1 / 6 частину зазначеного будинку, ніколи цього права власності не позбавлялась, частка не змінювалась. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 лютого 2009 року лише визначено порядок користування спірним будинковолодінням. Отже позивач вважає, що правові підстави для відмови у видачі свідоцтва на її ім'я про право на спадщину відсутні.

Посилаясь на ст.ст. 328, 386, 392, 1223,1233, 1235, 1236,1269,1270 ЦК України, просила визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину за заповітом, а саме на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 що залишилось після смерті ОСОБА_7.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити.

Відповідач проти задоволенн позову не заперечував.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечували, з підстав зазначених у письмових запереченях.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача ОСОБА_7, яка 20 травня 2004 року склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу.

29 грудня 2011 року позач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Спадкодавцю ОСОБА_7 на праві власності, згідно свідотва про право на спадщину належала 1/6 частина житлового будинку АДРЕСА_1

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 лютого 2009 року було визнано за ОСОБА_7, ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1

13 серпня 2014 року позивач звернулася до Двадцять першої київської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Постановою державного нотаріуса Двадцять першої державної нотаріальної контори Любарською Н.В. від 13 серпня 2014 року відмовлено позивачу у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 яка належала її матері ОСОБА_7

У постанові нотаріуса зазначено, що з урахуванням наданих документів - свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 травня 1980 року, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 16 січня 2012 року, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 лютого 2009 року, встановлено неможливим оформлення спадщини у безспірному порядку, оскільки незрозуміло на підставі якого саме правовстановлюючого документа необхідно видати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Крім того, за ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судом встановлено, що на час відкриття спадщини, щодо майна померлої ОСОБА_7, остання була власником квартири АДРЕСА_1 про що свідчить рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 лютого 2005 року в справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ будинку, земельної ділянки. При цьому, на підставі висновку експертизи судом при розгляді вказаної справи було встановлено, що розмір квартири, якими користуються сторони та на які з ними було визнано право власності, не відповідає розміру їх часток (1/6 - ОСОБА_3, ОСОБА_1 - по 1/6 кожна) у праві власності на будинок.

Позивач просила суд визнати за нею право власності на 1/6 зазначеного будинковолодиння, при цьому у своїх поясненнях категорично не погоджувалась з тим, що вона та її мати набули право власності на квартиру АДРЕСА_1 оскільки вони не здійснили державної реєстрації права власності на виділену їм судом у власність зазначеної квартири.

Однак за час життя спадкодавця ОСОБА_7 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 лютого 2005 року набуло законної сили, що тягне за собою відсутність підстав для задоволення позову про визнання права власності за позивачем на спадкове майно за заповітом, а саме 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 1218 ЦК України, ст.ст. 1-11, 15, 60, 61, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6про визнання права власності на спадкове майно за заповітом - залишити без задоволення.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. Белоконна