Справа № 331/217/16-ц
Провадження 2/331/383/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

при секретарі Пакуло В.С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідача- Школьнікова В.В.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути зі ОСОБА_4 суму боргу з нарахованими процентами, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми в сумі 30 640,35 гривень за договором позики від 12 січня 2015 року .

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 12.01.2015 року з його вини в м. Запоріжжя по вул. Космічній сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено зокрема автомобіль належний відповідачу ОСОБА_4. Одразу після ДТП він надав відповідачу кошти на ремонт його автомобіля в сумі 19 300 гривень, які останній обіцяв йому повернути після отримання відшкодування зі страхової компанії. На теперішній час позивачу стало відомо, що ОСОБА_4 отримав страхову виплату в лютому 2015 року, однак кошти йому не повернув, чим порушив його права.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві , наполягав на задоволенні позову.

Відповідач та його представник позов не визнали в повному обсязі, з тих підстав, що між сторонами договору позики не укладалося, грошові кошти від позивача ОСОБА_4 дійсно отримав, однак вказані кошти були йому надані на ремонт автомобіля, який було пошкоджено з вини позивача ОСОБА_3.

Суд, вислухавши пояснення сторін , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Так судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно вимог ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачено , що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з копії розписки від 12.01.2015 року , наявної в матеріалах справи, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 гроші в сумі 19 300 гривень в рахунок матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, яке сталося з вини ОСОБА_3 за адресою вул. Космічна. Шкода була заподіяна автомобілю НОМЕР_1. Грошові були передані для ремонту автомобіля . Після отримання компенсації від страхової ТАС ОСОБА_4 зобов»язався повернути ОСОБА_3 суму нараховану страховою компанією (а.с.6).

Також, в матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_3, в якій він вказав, що заподіяв шкоду автомобілю НОМЕР_2 на узгоджену суму 19 300 гривень. Гроші сплатив в повному обсязі .

Згідно акту виконаних робіт від 20 лютого 2015 року № 15/101 , вартість робіт по ремонту автомобіля ОСОБА_4 склала без ПДВ 19 398,00 гривень , а сума страхового відшкодування призначена ОСОБА_4 , яка відповідно до його пояснень була йому сплачена, склала 7 792,57 гривень, що встановлено листом Страхової групи ТАС.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Правом визначати предмет та підставу позову наділений лише позивач ( ст. ст. 11, 27, 31 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що як на підставу позову, позивач посилається на ст. ст. 1046,1047, 1048, 625 ЦК України.

Однак , аналіз вказаних норм законодавства, у сукупності з дослідженими в судовому засіданні доказами, дає суду підстави дійти до висновку, що між сторонами відсутні будь-які правовідносини з приводу договору позики, а наявні деліктні правовідносини . які врегульовані ст. ст. 1187, 1194 ЦК України з приводу відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, через що суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

11.02.2016