У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 20 лютого 2008 року між сторонами укладено кредитний договір на суму 50 тис. грн. Відповідач у порушення ст. ст. 526, 530 ЦК України взятих на себе зобов'язань не виконував та не сплачував проценти, тому станом на 31 липня 2014 року загальна сума заборгованості становила 118 056 грн 83 коп. На день подачі позову заборгованість не погашена. Просив позов задовольнити та стягнути зазначену заборгованість.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 20 лютого 2008 року в розмірі 118 056 грн 83 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2015 року змінено, ухвалено нове рішення, яким зменшено розмір нарахованої заборгованості за відсотками, пені за несвоєчасне погашення відсотків та інфляційних втрат за відсотками. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 20 лютого 2008 року в розмірі 114 122 грн 65 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 у порушенням норм ст. 526 ЦК України не виконує своєчасно та у повному обсязі кредитні зобов'язання.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення районного суду та зменшуючи розмір нарахованої заборгованості за відсотками, пені за несвоєчасне погашення відсотків та інфляційних втрат за відсотками з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, виходив із того, що стягнута сума не відповідає вимогам закону, оскільки банк з 31 липня 2008 року збільшив ставку за кредитом з 14,5 % до 21 % річних, проте доказів надсилання відповідачу рекомендованою кореспонденцією листа з вимогою з'явитися у відділення банку для укладення додаткової угоди не надав. При цьому апеляційним судом зазначено, що до суду першої інстанції відповідач не звертався із заявою про застосування строку позовної давності, при цьому не був позбавлений такого права.

Колегія суддів вважає, що такі висновки судів є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Судами установлено, що 20 лютого 2008 року між АКІБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого боржник отримав кредит у розмірі 50 тис. грн строком користування до 19 лютого 2018 року та зі сплатою 14,5 % річних.

З матеріалів справи убачається, що датою останнього платежу з погашення нарахованих відсотків є 31 серпня 2011 року, про що свідчить розрахунок вимог банку у зв'язку з неповерненням ОСОБА_3 кредитної заборгованості за кредитним договором.

Взяті на себе кредитні зобов'язання відповідач належним чином не виконує, станом на 31 липня 2014 року за боржником утворилась кредитна заборгованість у розмірі 118 056 грн 83 коп.

Станом на 31 липня 2014 року заборгованість за кредитом та за відсотками ОСОБА_3 становить 118 056 грн 83 коп.

Відповідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 2.6 кредитного договору у разі зміни кредитної політики внаслідок рішень законодавчої або виконавчої влади, Національного банку України, а також у разі настання іншої події, що має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів кредитора та що не залежить від волі сторін, кредитор має право змінити (збільшити або зменшити) процентну ставку за користування кредитом, що визначена цим договором, про що укладається відповідна додаткова угода між кредитором та позичальником.

31 липня 2008 року банк збільшив ставку за кредитом з 14,5 % до 21 % річних, доказів надсилання відповідачу рекомендованою кореспонденцією листа з вимогою з'явитися у відділення банку для укладення додаткової угоди матеріали справи не містять.

Таким чином, правильним є висновок апеляційного суду про те, що банк має право ініціювати підвищення відсоткової ставки за кредитним договором, проте у разі такого підвищення в обов'язковому порядку має бути укладена додаткова угода до кредитного договору, яка передбачає збільшення відсоткової ставки за користування кредитом.

Банком були порушені вимоги п. 2.6 кредитного договору, а тому апеляційний суд дійшов правильного висновку про зміну рішення районного суду шляхом зменшення розміру заборгованості за відсотками, що тягне за собою зменшення заборгованості в цілому.

Крім того, посилання ОСОБА_3 у касаційній скарзі на позбавлення його права подати заяву про застосування строку позовної давності є необґрунтованим, оскільки відомостей перешкод у реалізації такого права відповідачем не надано, а також позивачем протягом розгляду справи неодноразово подавалися заперечення та клопотання.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне й обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2015 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик