31 жовтня 2016 року м. Словянськ Єд. унік. № 243/8161/16-ц
Провадження № 2/243/4043/2016
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Мінаєв І.М.
при секретарі судового засідання Кабановій О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення суми індексації заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -
До Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства (далі ВАТ) «Содовий завод» про стягнення суми індексації заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що вона працювала у відповідача в період з 02 березня 1992 року по 08 жовтня 2001 року.
При звільненні позивача ВАТ «Содовий завод» був зобовязаний здійснити повний розрахунок з останнім, однак не зробив цього, мотивуючи це скрутним фінансовим становищем підприємства.
Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області по справі № 2/0544/2253/2012 від 17 вересня 2012 року вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 965,70 грн. Виконавчий лист за рішення суду був своєчасно наданий до державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції та взятий на виконання.

Заборгованість по заробітній платі виплачена у травні 2016 року, але індексація заробітної плати не виплачена.

Індексація заробітної плати, присудженої до стягнення за рішенням суду, ОСОБА_1 нарахована та виплачена не була хоча сума індексації заробітної плати є складовою частиною заробітної плати, а отже і самою заробітною платою.

Відповідно до показників індексу інфляції, що опубліковані в газеті «Урядовий курєр» приріст індексу споживчих цін за період з 01 листопада 2001 року по 01 травня 2016 року складає 418,54 %.

Індексація суми заборгованості по заробітній платі з 01 листопада 2001 року по 01 травня 2016 року складає: 965,70 грн. х 418,54 % / 100% = 4041,84 грн.

Посилаючись на рішення Конституційного суду України № 1-18/2013 від 15.10.2013 року, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (із змінами та доповненнями), Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», лист Верховного Суду України від 03.04.1997 року № 62-67 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», позивач просить суд стягнути з ВАТ «Содовий завод» м. Слов'янська Донецької області, свідоцтво (код ЗКПО) № 00204895, на її користь індексацію заборгованості по заробітній платі з 01 листопада 2001 року по 01 травня 2016 року у сумі 4041,84 грн.

Крім того, посилаючись на ст. 117 КЗпП України, просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 20081,00 грн.

В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку у разі наявності на це підстав.

Представник відповідача ВАТ «Содовий завод» в судове засідання не зявився, про причини неприбуття суду повідомлено не було, та відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області по справі № 2/0544/2253/2012 від 17 серпня 2012 року вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 965,70 грн. (а. с. 3-4)

Згідно з довідкою № 01-23/404 від 12.07.2016 року, виданою ВАТ «Содовий завод» (а. с. 2), ОСОБА_1 дійсно працювала у ВАТ «Содовий завод» на посаді кухаря 4 розряду відділу робочого постачання по 08.10.2001 р. Нарахована заробітна плата за два останніх місяці роботи: вересень 2001 року 111,60 грн.; серпень 2001 року 117,52 грн. Відпрацьовано фактично годин в вересні 2001 року 160,0 год., в серпні 2001 року 174,9 год. Середній заробіток за два останніх місяці роботи складає 114,56 грн. Індексація та компенсація не нараховувалися.

ВАТ «Содовий завод» в своїх листах № 01-23/682 від 19.10.2016 року та № 01-23/696 від 27.10.2016 року посилається, що будь-які збільшення сум в ліквідаційній процедурі по справі № 5/174Б про банкрутство ТОВ «Содовий завод» в частині застосування КЗпП та інших нормативно-правових актів, прийняті до вступу в законну силу Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не можуть суперечити Закону (ч. 2 ст. 23 розділу VII Прикінцевих положень Закону № 2343-XII від 14.05.1992 р; ч. 1 ст. 38 Закону № 4212-VI від 22.10.2011 р. «у банкрута не виникає жодних додаткових зобовязань»).

Відповідач не заперечує факт наявності заборгованості перед позивачем.

Згідно з частиною 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася та остаточний розрахунок при звільненні ОСОБА_1 з позивачем проведений не був.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оплату праці» № 108/95, структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з положеннями частини 6 статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до положень пп. 2.2.7 п. 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, суми виплат, повязаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до фонду додаткової заробітної плати.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Обєктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

У відповідності з положеннями ч. 5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ч. 5 ст. 95 КЗпП України і ст. 33 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

У рішенні Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 № 9-рп/2013 зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

За вказаних умов, невиплата індексації заробітної плати є обмеженням права позивача на майно, що є незаконним.

Подібне розуміння можливості обмежень прав власності на майно відповідає загальноєвропейським стандартам у галузі права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність». Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1.

Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення).

Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що до структури заробітної плати входить додаткова заробітна плата, яка включає, в тому числі, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Враховуючи те, що індексація заробітної плати є компенсаційною виплатою (рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 №9-рп/2013), передбаченою ст. 33 Закону України «Про оплату праці». Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», вона входить до структури заробітної плати. Зазначена обставина також підтверджується підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 № 5, відповідно до якого суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати.

З листа Міністерства праці та соціальної політики України № 21/10/136-07 від 22 березня 2007 року вбачається, що «Департамент стратегії соціального розвитку Міністерства праці та соціальної політики України на <...> запит щодо індексації та компенсації заробітної плати повідомляє.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (1078-2003-п ) (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 2006 р. № 690 ( 690-2006-п ).

...Нарахування сум індексації... на доходи, виплачені за рішенням суду, цими нормативно-правовими актами не передбачено.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів визначаються, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження» (606-14). За відповідними роз'ясненнями <...> можете звернутися до відділу державної виконавчої служби, що входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що, індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст. 33 Закону в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. № 663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації).

За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення.

Відповідно до листа Верховного суду України від 03 квітня 1997 року № 62-67 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», індекси інфляції розраховуються Міністерством статистики України починаючи з серпня 1991 року помісячно та публікуються в виданнях, зокрема, газеті «Урядовий кур'єр» в період з 05 по 10 число наступного за звітним місяця. Повідомлені засобами масової інформації з посиланням на Мінстат України ці показники є офіційними (згідно ст. ст. 19, 21, 23 Закону України «Про інформацію» (2657-12) та можуть використовуватися для проведення перерахунків грошових сум...»

В зв'язку з наведеним суд приходить до обґрунтованого переконання, що ВАТ «Содовий завод» повинен виплатити на користь позивача суму індексації заробітної плати за весь час затримки розрахунку.

Згідно з розрахунком індексації заробітної плати позивача, індексація суми за рішенням Словянського міськрайонного суду від 17 вересня 2012 року за період затримки виконання рішення з 01.11.2002 року по 01.05.2016 року становить 4041,84 грн. Зазначений розрахунок сторони не оспорюють, а тому у суду відсутні підстави визнавати його не допустимим та не належним.

Відповідно до показників індексу інфляції, що опубліковані в газеті «Урядовий кур'єр» приріст індексу споживчих цін за період з 01 листопада 2001 року по 01 травня 2016 року складає: 418,54 %.

Отже, загальна сума індексації за період з 01 листопада 2001 року по 01 травня 2016 року складає: 965,70 грн. х 418,54 % / 100% = 4041,84 грн., та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного.

Враховуючи, що ОСОБА_1 просить стягнути середній заробіток у сумі 20081,00 грн. за весь час затримки розрахунку при звільненні, суд вважає за необхідне стягнути в межах заявлених позовних вимог наступну суму.

Розмір заробітної плати позивача ОСОБА_1 становить: за серпень 2001 року 117,52 грн. (відпрацьовано 174,9 годин) та вересень 2001 року 111,60 грн. (відпрацьовано 160,0 годин), при тривалості денного робочого часу 8 годин, середньоденна заробітна плата складає: (117,52 + 11,60):(174,9 відпрацьованих год. + 160,0 відпрацьовані год.) х 8 робочих годин = 5,47 грн.

Кількість робочих виходів позивача з урахуванням його графіку роботи при 5-денному робочому тижні, за офіційно опублікованими статистичними даними «Про норму тривалості робочого часу» у листах Міністерства праці та соціальної політики України складатиме: у 2001 році - 62 робочі дні (лист № 13-4796 від 20.11.2000 року), у 2002 році - 251 робочий день (лист № 010-1201 від 23.11.2001 року), у 2003 році - 251 робочий день (лист №010-1135 від 06.11.2002 року), у 2004 році - 253 робочі дні (лист № 03-3/7221-013-15 від 18.11.2003 року), у 2005 році - 251 робочий день (лист № 03-3/10426-036-15 від 12.10.2004 року), у 2006 році - 250 робочих днів (лист № 7881/0/14-05/036-15 від 04.10.2005 року), у 2007 році - 251 робочий день (лист № 6540/2/14-06/16 від 09.10.2006 року), у 2008 році - 252 робочих дні (лист №6884/0/14-07/16 від 18.09.2007 року), 2009 році - 251 робочий день (лист №10338/0/14-08/13 від 30.09.2008 року), у 2010 році - 251 робочий день (лист № 9681/0/14-07/13 від 25.08.2009 року), у 2011 році - 250 робочих днів (лист №9111/0/14-10/13 від 25.08.2010 року), у 2012 році - 251 робочий день (лист №8515/1/14-11/13 від 23.08.2011 року), у 2013 році - 242 робочих дні (лист №9050/0/14-12/13 від 21.08.2012 року), у 2014 році - 251 робочий день (лист №9884/0/14-13 від 04.09.2013 року), у 2015 році - 250 робочих дні (лист №10196/0/14-14/13 від 09.09.2014 року), у 2016 році (до 01 травня 2016 року) 102 робочих дні. Загальна кількість робочих днів за період з 09.10.2001 року по 01.05.2016 року включно складає - 3669. Виходячи з цього, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 20081,00 грн. (5,47 грн. х 3669 р. д. = 20081,00 грн.)

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим. Відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на вищенаведене суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ВАТ «Содовий завод» про стягнення суми індексації заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму індексації заробітної плати в розмірі 4041,84 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 20081,00 грн.

На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача ВАТ «Содовий завод» на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення суми індексації заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задовольнити.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Содовий завод», код ЄДРПОУ № 00204895, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, суму індексації заробітної плати за період затримки виконання рішення Словянського міськрайонного суду від 17 вересня 2012 року з 01.11.2001 року по 01.05.2016 року у розмірі 4041,84 грн. (чотири тисячі сорок одну грн. 84 коп)

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Содовий завод», код ЄДРПОУ № 00204895, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, середній заробіток за час розрахунку при звільненні за період з 09.10.2001 року по 31.10.2016 року у сумі 20081,00 грн. (двадцять тисяч вісімдесят одну грн. 00 коп.).

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Содовий завод», код ЄДРПОУ № 00204895, на користь держави на р/р 0075, банк отримувача ГУДКСУ у Донецькій області, МФО 834016, , отримувач Словянське УК/Словянськ/22030001, код класифікації доходів бюджету 22030001, судовий збір у розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна грн. 20 коп.)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_2