АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/475/15-ц Номер провадження 22-ц/786/409/16Головуючий у 1-й інстанції Дігтяр М.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Лобова О.А., Акопян В.І.

При секретарі: Фадейкіній Н.Б.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2015 року

в справі за позовом Кредитної спілки «Зіньківська» до ОСОБА_2 про стягнення боргу

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Зінківського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2015 року стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Кредитної спілки «Зіньківська», 117205 ( сто сімнадцять тисяч двісті пять) грн. 05 коп., та судовий збір в сумі 1172 (одна тисяча сто сімдесят дві) грн.05 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохав рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема зазначав, що судом не застосовано строк позовної давності за його заявою. Та, що після закінчення строку договору кредитна спілка не мала право нараховувати відсотки.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, між Кредитною спілкою «Зіньківська» та відповідачем по справі ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 178/08 від 04 квітня 2008 року, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 65600,00 гривень під 17 % річних терміном на шість місяців.

Отримання ОСОБА_2 кредиту підтверджується видатковим касовим ордером № 449 ( а. с. 34).

Протягом цих місяців ОСОБА_2 було виплачено 5576 грн. відсотків.(а. с. 49). По закінченню терміну дії договору ОСОБА_2 перестав погашати кредит.

Пунктом 3 договору сторони визначили, що договір діє до повного виконання позичальником взятих на себе зобовязань.

Оскільки ОСОБА_2 належним чином свої обовязки щодо погашення боргу за кредитом не виконував, 1.03.2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду у відповідності до якої сторони визначили, що розмір боргу ОСОБА_2 станом на 1.03.2009 року становить 79 813 грн. 44 коп., з яких 65 600 грн. сума основного боргу та 14 213, 44 грн. сума боргу за відсотками погашається рівними платежами щомісяця до 30 числа в сумі не менше 1500 грн.

( а. с. 4 )

На виконання вказаної угоди ОСОБА_2 проводилися часткові погашення боргу, що вбачається з особової картки позичальника та доданих до матеріалів справи платіжних чеків.

Останній платіж за кредитним договором та додатковою угодою, ОСОБА_2 було здійснено 12 липня 2013 року ( а. с. 6,7, 50 -63).

Доводи ОСОБА_2 про те, що останній платіж він здійснив у 2009 році повністю спростовуються зазначеними вище доказами - прибутковими касовими ордерами, де зазначено, що це платежі саме за спірним кредитним договором від 4.04.2008 року.

До суду позивач звернувся 19 березня 2015 року.

Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти.

Перевіряючи доводи заявника в частині застосування місцевим судом норм закону щодо позовної давності, колегія суддів враховує також правові позиції Верховного Суду України висловлені у постановах № 6-154 цс 15, 6-20 цс 14 , 6-214 цс 14 та інших.

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, до повного погашення боргу.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У відповідності з вимогами ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Враховуючи ту обставину, що відповідач у справі вчиняв дії, періодично проводив погашення частини боргу, перебіг строку позовної давності по платежах в період з 1.03.2009 року до 18 березня 2012 року переривався.

Як зазначалося вище, відповідачем періодично вносилися щомісячні платежі на погашення суми заборгованості. Останній платіж 12 липня 2013 року.

Таким чином строк позовної давності розпочався саме з наступного дня після цієї дати.

До суду кредитна спілка звернулася в межах трьохрічного строку року позовної давності.

В цій частині доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

Також не спростували висновки місцевого суду доводи апеляційної скарги в частині невірного нарахування відсотків.

Як зазначалося вище кредитним договором від 4.04.2008 року передбачалося, що кредит видається під 17% річних.

П. 4 додаткової угоди було встановлено, що в разі порушення позичальником термінів погашення боргу та сум сплати заборгованості кредитна спілка вправі звернутися до суду для примусового стягнення боргу та вправі провести нарахування відсотків з 1.03.2009 року до моменту звернення до суду.

З розрахунку кредитної спілки вбачається, що відсотки були нараховані за 580 днів. ( а .с. 6)

Як зазначалося вище умовами укладеного між сторонами договору передбачалося, що зобовязання діє до повного його виконання. У відповідності з укладеним договором кредитна спілка вправі нараховувати відсотки встановлені договором до повного виконання зобовязання.

Зазначена правова позиціями висловлена в постановах Верховного суду України у справі № 6-1206 цс 15 та в інших постановах.

Таким чином ці доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

В задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Разом з тим у відповідності з вимогами ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

У відповідності з вимогами ст. 11 ЦПК суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог.

З резолютивної частини судового рішення вбачається, що суд зробив висновок, що після постановлення судового рішення договірні зобовязання між сторонами припиняються в звязку з покладенням відповідних обовязків на відповідних осіб судом.

Однак питання про припинення дії договору не є предметом розгляду даної справи та постановлення у справі судового рішення не є підставою для припинення договірних обовязків між сторонами.

В звязку з чим з резолютивної частини рішення суду необхідно виключити вказівку про припинення дії договірних обовязків.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2015 року залишити без змін.

Виключити з резолютивної часини судового рішення абзац «Після винесення судового рішення договірні зобовязання між сторонами припиняються в звязку з покладенням відповідних обовязків на відповідних осіб судом.»

Ухвала набирає законної чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти діб до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя (підпис) П.С. Абрамов

Судді (підписи) В.І. Акопян

ОСОБА_3

З оригіналом згідно: