07.11.2016 Єдиний унікальний номер 205/7125/16-ц
Справа № 4с/205/37/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2016 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Шавули В.С.

за участю секретаря Мікунової К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

22 вересня 2016 року заявниця звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська зі даною скаргою (а.с.1-5).

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2010 року із ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Новомосковським міськрайонним ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 23 вересня 2010 року відкрито виконавче провадження із примусового виконання вищевказаного рішення суду.

12 вересня 2016 року Новомосковським міськрайонним ВДВС видано довідку про заборгованість по аліментам, що утворилась за ОСОБА_2 в ході примусового виконання вказаного рішення суду про стягнення аліментів. Із розрахунку заборгованості по аліментам вбачається, що державним виконавцем проведено нарахування не у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене скаржниця вимушена була звернутися до суду та просить визнати дії державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровський області щодо недонарахування аліментів та пені згідно Розрахунку від 12.09.2016р. №В8/11724 неправомірними, та зобовязати Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровський області донарахувати та сплатити ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3, різницю в виплаті аліментів за період 14.04.2010 року по 01.09.2016 року в сумі: 1731 грн. 80 коп. та пеню у розмірі: 35 217 грн. 05 коп.

В судове засідання заявниця в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_4, не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду представник надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі в порядку письмового провадження. Вимоги скарги просив задовольнити (а.с. 20).

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Про причини неявки свого представника не повідомив.

Заінтересована особа - Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в особі свого законного представника в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Про причини неявки свого представника не повідомив.

Відповідно до ст. 386 ЦПК України, якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть зявитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги суд, приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2010 року із ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання ОСОБА_1 і до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку (а.с. 7-8).

На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист №2-4491/10 від 13.10.2010 року (а.с. 14).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Також, згідно ст. 11 цього ж Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

У відповідності до ч.1,2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, а саме: виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно із п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року, відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

У відповідності до ст.. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно п.20 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року, у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Враховуючи вищевикладене суд зауважує, що вимоги скарги є безпідставними та незаконними, так як вимоги щодо нарахування та стягнення пені по аліментам розглядаються в порядку цивільного судочинства із посиланням на відповідні норми СК України, що регулюють відносини в сфері обовязку батьків утримувати дитину.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги скарги є безпідставними, в повному обсязі необґрунтованими, тому у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року, ст.ст. 218, 368, 385-387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, що приймали участь у справі, але не були присутні під час проголошення ухвали мають право подати апеляційну скаргу протягом пяти днів із дня одержання її копії.

Суддя В.С. Шавула