РІШЕННЯ

іменем України

"01" лютого 2016 р. 145/2006/15-ц

2-о/145/27/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участі секретаря Мигдальської Н.М.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Тиврів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю з спадкодавцем,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 10 жовтня 2009 року померла його тітка ОСОБА_2, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Тростянець Тиврівського району, вул. К Андрійчука, 13 та земельна ділянка № 152 площею 3.17 га призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ- ВН № 039652, виданого Тростянецькою сільською радою 19 лютого 2002 року. Житловий будинок з господарськими будівлями в с. Тростянець, вул. К. Андрійчука, 13 належав померлій на підставі запису в погосподарських книжках Тростянецької сільської ради.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким житловий будинок заповіла йому. На момент відкриття спадщини даний заповіт не змінений і не відмінений, що стверджується відміткою сільської ради на заповіті.

В установлений законом шестимісячний термін він заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не подавав. Але відповідно до ст. 1270 ЦК України він є таким, що прийняв спадщину, так як на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем. ОСОБА_2 померла в віці 95 років. Внаслідок свого віку та стану здоров»я вона не мала можливості самостійно забезпечувати свою життєдіяльність, потребувала сторонньої допомоги. Оскільки йому було відомо про те, що ОСОБА_2 склала заповіт на його користь, то він вважав себе зобов»язаним доглядати її та надавати необхідну допомогу. Інших близьких родичів у неї не було. Тому з листопада місяця 2008 року, коли ОСОБА_2 уже практично не вставала з ліжка, він постійно проживав з нею однією сім»єю, доглянув її до смерті та здійснив її поховання.

В належному їй будинку він проживає по сьогоднішній день, так як належну їхній сім»ї квартиру у м. Вінниця він залишив своїм дітям.

Факт проживання однією сім»єю з ОСОБА_2 до дня її смерті стверджується довідками Тротянецької сільської ради №877 та №856, в яких вказано, що він проживав з ОСОБА_2 в с. Тростянець, вул. К. Андрійчука, 13 однією сім»єю на день її смерті та проживає в належному їй будинку на даний час.

Встановлення даного факту йому необхідне для отримання права на спадщину за заповітом.

Просить встановити факт, що він ОСОБА_1 постійно проживав однією сім»єю з ОСОБА_2, яка помела 10.10 2009 року з листопада місяця 2008 року до дня її смерті за адресою с. Тростянець, Тиврівського району, вул. К. Андрійчука, 13.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав, просить її задоволити з підстав, викладених у ній, пояснив, що він живе в с. Тростянець в хаті покійної тітки. Вона померла у віці 95 років і за рік до її смерті він став з нею постійно проживати. Після її смерті залишився в її хаті і веде там господарство.

Представник заінтересованої особи Тростянецької сільської ради в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений своєчасно, подав суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі їх представника, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Суд, вислухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, тобто необхідною умовою прийняття спадщини спадкоємцем у разі неподання заяви про прийняття є постійне проживання із спадкодавцем на день його смерті.

Доводи заявника про те, що він постійно проживав із спадкодавцем, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_3, допитаного в ході судового розгляду, який дав показання про те, що він сусід заявника по вул. Андрійчука, заявник з мамою забрали тітку до себе і доглядали її до смерті, ОСОБА_1 часто приїжджав з м. Вінниці і допомагав мамі й тітці. Після смерті тітки проживає в м. Вінниця з сім'єю, а в с. Тростянець до мами приїжджає на вихідні.

Свідок ОСОБА_4 дала показання про те, що вона мати заявника. У покійної баби ОСОБА_2 завалилась хата в 2001 році і вона з сином забрали її до себе в с. Тростянець по вул. Андрійчука, 13 і доглядали її до смерті. Син жив раніше і тепер постійно живе у їхній хаті, а в м. Вінниці живе його син та невістка.

Однак вона матір заявника, а тому є зацікавленою особою, її покази суперечать показанням свідка ОСОБА_3, тому до її показань суд відноситься критично та до уваги не бере.

Слід зазначити, що в позовній заяві ОСОБА_5 вказує, що залишився проживати в належному ОСОБА_2 будинку, а в судовому засіданні свідки зазначили, що мати заявника забрала її в свій будинок, оскільки її хата завалилась.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявником не надано переконливих доказів постійного проживання однією сім'єю з ОСОБА_2 на день її смерті.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 256, 259 ЦПК України,

вирішив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_2, яка помела 10.10.2009 року з листопада місяця 2008 року до дня її смерті за адресою с. Тростянець, Тиврівського району, вул. К. Андрійчука, 13 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти діб.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.