Справа № 574/208/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Комлєвої В.С.

при секретарі Лігерко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Буринь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні будинком,

Встановив:

Позивач звернувся із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1, в якому він зареєстрований та проживає майже із дня народження і в якому також зареєстровані його батьки - батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3, поскільки на безпідставну письмову вимогу відповідача, як власника, постачальними організацями було припинено подачу електроенергії та газопостачання в будинок, із-за чого можливості проживати в будинку не стало і він та його мати ОСОБА_3 змушені проживати в інших місцях - у родичів, хоча для цього відсутні відповідні умови. Просить зобов»язати відповідача усунути перешкоди в користуванні житлом шляхом підключення будинку до мереж електропостачання та газопостачання впродовж десяти днів з моменту набуття судовим рішенням законної сили.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав і пояснив, що просить відновити його право на нормальні умови проживання в будинку, в якому виріс, зареєстрований та проживає, поскільки іншого житла у нього немає і в даний час він вимушений проживати поза межами дому.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 позов не визнали і пояснили, що в даний час позивач навчається в Сумському професійному ліцеї №6 міста Суми, проживає в гуртожитку, де і повинен бути зареєстрованим. В будинку АДРЕСА_1 буває рідко - по вихідних. Заяви про відключення від електро- та газопостачання написав з метою уникнути можливої заборгованості за послуги, якими користуються позивач та його мати ОСОБА_3, проживаючи у належному йому на праві власності домогосподарстві.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3 - з позовом згодна і просить його задовольнити.

Суд, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у власності відповідача ОСОБА_2 перебуває житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1, який він отримав по договору дарування і в який разом з ним вселились, як члени сім»ї, - бувша дружина, з якою шлюб розірваний відповідно до рішення Буринського районного суду Сумської області від 20.02.2012 року та син - позивач по справі ОСОБА_1. Після вселення члени сім»ї в установленому Законом порядку були зареєстровані за місцем проживання і місце реєстрації ні одним з них не змінено до даного часу.

Через деякий час після після винесення судом рішення про розірвання шлюбу із-за частих сварок та скандалів між бувшим подружжям за усною домовленістю між ними відповідач ОСОБА_2 перейшов жити із спірного будинку в інше місце, а позивач ОСОБА_1 та його мати - бувша дружина відповідача - залишились проживати за місцем реєстрації без укладення будь-яких договорів та умов. З вересня 2014 року позивач розпочав навчання у професійному ліцеї №6 міста Суми і в дні навчання проживає в гуртожитку по АДРЕСА_2, будучи зареєстрованим в будинку АДРЕСА_1. З вечора п»ятниці кожного тижня по вечір недільного дня позивач проживав у спірному будинку, як син власника.

Вищевказане підтверджується поясненнями сторін, свідка ОСОБА_6, копією договору дарування будинку, посвідченого державним нотаріусом Буринської районної державної нотаріальної контори Сумської області 11.12.2003 року за р.№1781 та зареєстрованого в КП «Буринське БТІ» 13.01.2004 року в книзі №15 за р.№3518, копією Державного акта на правовласності на землю серії НОМЕР_1 на ім»я ОСОБА_2 від 16.12.2004 року, копією св-ва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 09.07.1997 року, копією рішення Буринського районного суду Сумської області від 20.02.2012 року по справі №1802/270/2012 про розірвання шлбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, довідкою депутата Буринської міської Ради Шинкарьової О.К. про місце проживання ОСОБА_1, випискою з будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 де з 23.03.1999 року значаться прописаними (згідно штампів паспортного столу Буринського РВ УМВС України в Сумській області) ОСОБА_3 та ОСОБА_2, довідками Буринського РС УДМС України в Сумській області від 02.03.2016 року за №18/382 та №18/383. При досягненні їх сином - позивачем ОСОБА_1 - 16-річного віку та отриманні паспорта - відповідальними працівниками Буринського РС УДМС України в Сумській області датою прописки в паспорті та реєстраційних документах зазначили дату його народження - ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто більш раніший період, ніж дата реєстрації батьків у домоволодінні, що підтвердили сторони та також видно із копії паспорта серії НОМЕР_3 від 09.08.2013 року, довідки Буринського РС УДМС України в Сумській області від 02.03.2016 року №18/381.

Вказані докази узгоджені між собою, доповнюють один одного, проти них не заперечують сторони, а тому суд визнає їх достовірними.

Згідно вимог ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Відповідно до ст.156 ч.4 Житлового кодексу України «До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу». Стаття 64 ЖК України гласить: «До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки».

Таким чином суд вважає, що позивач ОСОБА_1 правомірно використовував житло по АДРЕСА_1, як син власника, тобто член його сім»ї.

Той факт, що дата його реєстрації зазначена раніша, ніж дата реєстрації батьків у домоволодінні, не може слугувати підставою для того, що визнати неправомірним користування житлом зі сторони позивача, поскільки факт родинних відносин з відповідачем, факт та правомірність проживання його у спірному домоволодінні ніким не оспорюється.

Суд також не може прийняти до уваги доводи відповідача, що проживання ОСОБА_1 в будинку в даний час не є законним, так як в дні навчання він проживає в іншому населеному пункті, а в будинку проживає лише у вихідні дні, спростовується показами самого відповідача в тій частині, що він не заперечує, що вказаний будинок є житлом позивача майже із самого народження, а також те з реєстрації за вказаною адресою позивач не знімався і питання про проведення реєстрації проживання сина в іншому місці самим відповідачем до даного часу не ставилось, проживання ОСОБА_1 в іншому населеному пункті викликано тимчасовою необхідністю - навчанням в учбовому закладі.

21.09.2015 року філія «Буринський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» провела відключення живлення електроенергії у клемах лічильника №4139176, який знаходиться всередині будинку, що належить ОСОБА_2 і з яким 30.04.2014 року укладено договір про користування елекричною енергією №142001116 - на підставі його заяви про тимчасове припинення постачання електроенергії в зв»язку з неплатоспроможністю. 25.09.2015 року Буринським цехом Конотопського управління з експлуатації газового господарства ПАТ «Сумигаз» будо припинено газопостачання в будинок АДРЕСА_1 на підставі письмової заяви споживача ОСОБА_2, на ім»я якого, як власника, відкрито особовий рахунок НОМЕР_4.

Вказане підтверджується поясненнями сторін, довідкою філії «Буринський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» №76-6/1216 від 02.10.2015 року, повідомленням Буринського цеху Конотопського управління з експлуатації газового господарства ПАТ «Сумигаз» №12 від 16.02.2016 року.

Посилання відповідача про те, що написати заяви про відключення від мереж електро- та газопостачання його змусила неплатеспроможність ніякими іншими доказами, крім його показань про те, що він не працює і доходів не має, не підтверджуються. Надані ним копії квітанцій про оплату за використання електроенергії не містять як даних про нарахування значних розмірів платежів так і про наявність заборгованості за спожиту електроенергію. Про сплату яких-небудь сум за спожитий природній газ відповідач доказів не надав, пояснивши, що таких платежів він не вчиняв, поскільки на платежі за споживання природного газу в домоволодінні нараховувалась субсидія. При цьому він не заперечив на пояснення третьої особи ОСОБА_3, що та пропонувала відшкодувати йому вчинені платежі за спожиту електроенергію, але відповідач відмовився. В зв»язку з наведеним вище суд вказані посилання до уваги не приймає.

Відключення житлового будинку від електроживлення та газопостачання поставило позивача в неможливі для нормального проживання умови що змусило його покинути свій будинок та проживати у родичів, що підтверджується поясненнями позивача, третьої особи, свідка ОСОБА_6, що не заперечує і сам відповідач.

В силу ст.41 ч.7 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, а відповідно до ст.47 вказаного Основного Закону - кожен має право на житло і ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі Закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом, житлові права охороняються законом.

В силу ст. 156 ЖК України: «Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить,

користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку

(квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок

користування цим приміщенням».

Поскільки між сторонами ніколи не укладались будь-які угоди про порядок користування житлом по АДРЕСА_1, на переконання суду, факт того, що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_1 у користуванні ним житлом доведений позивачем у повному обсязі, крім того визнаний самим відповідачем, який згоден з тим, що після відключення світла та газу проживання в будинку неможливе і тому син пробував жити у квартирі з його батьками, а потім перейшов в житло, де проживають батьки його бувшої дружини.

Таким чином суд вважає, що дії відповідача ОСОБА_2 порушили законні права його сина - члена сім»ї - ОСОБА_1 в частині користування житловим будинком, які і повинні бути відновлені, а тому позов підлягає задоволенню.

З відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60 ЦПК України, ст.9, 64, 150, 156 Житлового кодексу України, ст.ст.395, 396, 405 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_2, 1974 року народження, усунути перешкоди в частині користування ОСОБА_8 житловим будинком за АДРЕСА_1 шляхом підключення вказаного будинку до мереж живлення електроенергії та газопостачання відповідно до наявних: договору №142001116 від 30.04.2014 року про користування електричною енергією та особового рахунку НОМЕР_4 на газопостачання на ім»я відповідача - впродовж десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (п»ятсот п»тдесят одну) гривню 20 копійок в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Сумської області через Буринський районний суд на протязі десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: