Номер провадження: 22-ц/785/4214/16
Головуючий у першій інстанції Вергопуло А. К.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Панасенкова В.О.,

Парапана В.Ф.

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2016 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

12 жовтня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 06 травня 2011 року було укладено кредитний договір №ODKCC9ETY0086, відповідно до умов якої банк надав відповідачу кредит у розмірі 10 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 30 січня 2014 року з ОСОБА_3 було стягнуто заборгованість за кредитним договором №ODKCC9ETY0086 у розмірі 9463,68 гривень.

ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на те, що з дня винесення рішення суду відповідач не погашав заборгованість по кредитному договору, у нього утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 85 139,31 гривень, з яких заборгованість за кредитом - 5 080,66 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 5,47 гривень, заборгованість по комісії - 1 791,26 гривень, пеня - 7 8261,92 гривень, за вирахування суми у розмірі 9 463,68 гривень, яка була стягнута рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 30 січня 2014 року, та штрафи: штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) - 3783,78 гривень.

На підставі зазначеного ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом та просило його задовольнити з наведених у позовній заяві правових підстав.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повому обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, однак про розгляд справи він сповіщався належним чином, та причини неявки до суду апеляційної інстанції ним надано не було, тому у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України його неявка до апеляційного суду не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції у своєму рішенні послався на ч.1 ст.1054 ЦК України, згідно якої за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, та відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлених договором.

Місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навів позивач у підтвердження своїх вимог, а відповідач у підтвердження своїх заперечень та встановив у рішенні фактичні обставини, які були ним встановлені при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року зазначено, що враховуючи принцип безпосередньості судового розгляду, рішення може бути обгрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія приходить до висновку, що банком не доведено розмір заборгованості, що виникла в результаті неналежного виконання умов кредитного договору. Оскільки позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав ні у суді першої інстанції, ні у суді апеляційної інстанції детального розрахунку заборгованості.

Розрахунок, що міститься в матеріалах справи не приймається колегією суддів до уваги, так як він не є повним та у ньому відсутні відомості щодо погашення відповідачем кредитної заборгованості, шляхом стягнення з його пенсії грошових коштів на користь банку в рахунок погашення заборгованості, що унеможливлює визначити чи утворилась заборгованість по пені після винесення судового рішення від 30 січня 2014 року, а тому позовні вимоги є необгрунтованими.

За таких обставин, доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

підпис

В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан