Cправа № 127/2-200/2004
Провадження № 2-р/127/3/16
У Х В А Л А

Іменем України

09 лютого 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді - Гриневича В.С.,

при секретарі: Малику О.В.

за участю:

позивача (стягувача): ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про розяснення рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року у справі №2-200-2004 за позовом ОСОБА_1 до ДАК «Укрресурси» про зміну дати наказу про звільнення та стягнення середньомісячного заробітку,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про розяснення рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року у справі №2-200-2004 за позовом ОСОБА_1 до ДАК «Укрресурси» про зміну дати наказу про звільнення та стягнення середньомісячного заробітку, в якій просила розяснити зазначене рішення суду в частині «проведення повного розрахунку з ОСОБА_1М.» на підставі виконання рішення суду в частині зміни дати наказу №25-а-к від 07.03.2012 року про звільнення ОСОБА_1, виданого на виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.01.2001 року, тобто фіксованої суми в гривневому еквіваленті на момент звільнення, а саме 01.12.2015р. відповідно до чинного законодавства.

Вказана заява мотивована тим, що 15.10.2015р. на виконання до відділу надійшов лист дублікат №2-200/2004 від 01.03.2015р. виданий Замостянським районним судом м. Вінниці про зобовязання ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу №25-а-к від 07.03.2012 року про звільнення ОСОБА_1, виданого на виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.01.2001 року та провести з ним повний розрахунок із листом відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 27.08.2015р. №Я-17345-20-2 щодо направлення за належністю в звязку із ухваленням 17.07.2014р. Європейським судом з прав людини рішення згідно якого на користь ОСОБА_1 підлягає виплаті моральна та матеріальна шкода у розмірі 2000 Євро.

07.12.2015р. на адресу відділу надійшла заява ОСОБА_1 з підтверджуючими документами щодо виконання рішення суду в частині звільнення останнього з посади з 01.12.2015р. на вимогу і виконання виконавчого провадження №49014939 від 22.10.2015р. та отримання належно заповненої трудової книжки з цими записами, а саме копія трудової книжки ОСОБА_1 та копія наказу №1 від 01.12.2015р.

Враховуючи вищевикладені обставини заступник начальника відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про розяснення рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року у справі №2-200-2004, в якій просила розяснити зазначене рішення суду в частині «проведення повного розрахунку з ОСОБА_1М.».

В судове засідання повноважний представник відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, не зявився, хоча про час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 01.02.2016р.

Повноважний представник боржника - ДАК «Укрресурси» в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду заяви шляхом направлення повістки про виклик в судове засідання за адресою, яка міститься в матеріалах справи (провул. Музейний, 12, м. Київ). Однак, конверт з судовою повісткою відділеним поштового звязку повернуто до суду з відміткою: «вибув», при цьому матеріали справи не містять відомостей про іншу адресу боржника.

Відповідно до частини 3 статті 221 ЦПК України неявка осіб, які брали участь у справі, і (або) державного виконавця не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення суду.

За таких обставин, суд вважає за можливе провести судове засідання без участі державного виконавця та боржника.

Стягувач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він повністю підтримує заяву державного виконавця про розяснення рішення та просить її задовольнити, оскільки на даний час рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004р. виконано лише в частині зміни дати звільнення його з посади, при цьому сума остаточного розрахунку судом не визначена, оскільки на час винесення рішення не була відома дата звільнення. Крім того, стягувач пояснив що боржником визначено суму заборгованості перед стягувачем в розмірі 1948147,03 грн. та прийнято рішення включити ці вимоги до першої черги задоволення реєстру вимог кредиторів ДАК «Укрресурси». Поряд з цим, ОСОБА_1 пояснив, що розмір заборгованості 1948147,03 грн. складається з сум заборгованостей встановлених рішеннями судів, які виносилися після постановлення рішення суду у справі №2-200-2004.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши заяву про розяснення рішення суду та матеріали цивільної справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про розяснення рішення суду з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року у справі №2-200-2004 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1, зобовязано ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу №12-а-к від 07.03.2002 року про звільнення ОСОБА_1, виданого на виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.01.2001 року та провести з ним повний розрахунок. Цим же рішенням суду стягнуто з відповідача на користь позивача витрати повязані з розглядом трудового спору в сумі 900 грн. та на оплату адвоката в сумі 100 грн., а всього в загальній сумі 1000 грн.

Дане рішення постановлено в межах позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 17.05.2004 року рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року залишено без змін.

В судовому засіданні встановлено, що рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004р. виконано лише в частині зміни дати звільнення його з посади, при цьому остаточний розрахунок з позивачем не проведено. Виконавчий лист (дублікат) від 05.08.2015р. на даний час перебуває на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві.

Судом також встановлено та стягувачем в судовому засіданні не заперечувалося, що при розгляді справи №2-200-2004 суд не досліджував та не встановлював обставин про які позивач не просив у позовній заяві, в тому числі і не досліджував питання, яку суму складає повний розрахунок з позивачем.

Відповідно до частини першої та другої статті 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту; подання заяви про розяснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

При розгляді цивільних справ суди, відповідно до статті 11 ЦПК України розглядають цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до статті 221 ЦПК розяснення рішення суду, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію; зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду; розяснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути предявлене до виконання; якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, в тому числі і шляхом вчинення нових процесуальних дій, спрямованих на встановлення тих обставин, що не були предметом дослідження.

Тобто, роз'яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Роз'яснення судового рішення зумовлюється його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Враховуючи те, що в ході розгляду цивільної справи №2200-2004, у якій постановлено рішення від 01.03.2004 року, питання визначення конкретної дати звільнення відповідно до позовних вимог не досліджувалось та рішення в цій частині судом не виносилось, враховуючи також те, що сума повного розрахунку безпосередньо залежить від дати звільнення, яка, на даний час визначена - «01 грудня 2015 року» (значно пізніше після постановлення рішення суду), відповідно суд позбавлений можливості в межах вирішення заяви про розяснення рішення суду врахувати обставини, що виникли після його постановлення, а відтак суд позбавлений можливості визначити в межах постановленого рішення суму повного розрахунку, оскільки такі обставини судом при постановленні рішення не досліджувались.

Приймаючи вказане рішення суд зважає на те, що для визначення конкретного розміру повного розрахунку суд має дослідити додаткові обставини (які виникли після його постановлення, зокрема врахувати дату звільнення) та надати їм правову оцінку. Без такого дослідження суд не може розяснити рішення суду таким чином як це просить відділ ДВС, оскільки таке розяснення і вказівка в ухвалі на доведеність в ході первинного судового розгляду справи таких обставин (визначення повного розрахунку) призведе до розширювального тлумачення судового рішення, а як наслідок змінить суть рішення, що набрало законної сили, що відповідно до статті 221 ЦПК України є недопустимим.

Суд також звертає увагу на те, що доводи ОСОБА_1 з приводу того, що сума повного розрахунку відповідно до рішення №2-200-2004 від 01.03.2004 року є загальна сума всіх грошових коштів, які стягнуті судами на його користь з відповідача, після постановлення вказаного рішення, не приймаються судом до уваги, оскільки, як встановлено судом в ухвалі 25.11.2014 року у справі 127/2-200/2004 (т. 2 а.с. 137 138), - «рішення на які посилається заявник в більшості врегульовують відносини, які виникли після винесення рішення та визначають не суми, які підлягають стягненню при розрахунку, а санкції, які підлягають застосуванню до відповідача, відповідно до норм чинного законодавства при його порушенні». Суд погоджується з наведеною вище позицію та зазначає, що не може бути поширено дію рішення суду від 01.03.2004 року на відносини, що виникли після його постановлення.

Суд також зважає на те, що в матеріалах цивільної справи містяться аналогічні клопотання про розяснення рішення суду в цій частині як державного виконавця так і заявника, однак при винесенні рішень за такими клопотаннями (заявами) суд мотивував свої рішення тим, що боржник сам повинен визначитись з сумою повного розрахунку з заявником, після визначення дати звільнення, що відповідає рішенню суду від 01.03.2004 року, яке носить зобовязальний характер (боржника зобовязано самостійно визначити дату звільнення, та в залежності від дати провести з заявником повний розрахунок).

Таким чином, оскільки дата звільнення узгоджена сторонами 1 грудня 2015 року, суд не вбачає перешкод у боржника здійснити нарахування належних стягувачу сум, а відтак у державного виконавця відсутні перешкоди до виконання рішення суду.

Разом з тим, враховуючи те, що рішення суду було винесено 01.03.2014 року, а змінена дата звільнення ОСОБА_1 1 грудня 2015 року, у суду відсутні правові підстави для поширення дії ухвали про розяснення рішення суду на відносини, що виникли після набрання рішенням суду законної сили та здійснювати відповідні розрахунки суми повного розрахунку поза межами позовних вимог і досліджуваних судом обставин.

Крім того, з матеріалів даної справи вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2015 року, яка згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області від 06.03.2015 року набрала законної сили, а також ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2015 року, яка згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2015 року набрала законної сили, вже вирішувалось питання розяснення даного рішення суду та заявникам було відмовлено в задоволенні заяви про розяснення рішення Замостянського районного суду м. Вінниці суду від 01.03.2004 року у справі №2-200-2004 в частині визначення суми, яка складає повний розрахунок.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 210, 221 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про розяснення рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 року у справі №2-200-2004 за позовом ОСОБА_1 до ДАК «Укрресурси» про зміну дати наказу про звільнення та стягнення середньомісячного заробітку, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: