1Справа № 335/7333/16-ц 2/335/1651/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Герченової А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - районна адміністрація по Вознесенівському району Запорізької міської ради, Запорізька міська рада, про визнання права власності на майно у звязку з втратою правовстановлюючого документа, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Запорізька міська рада, про визнання права власності на майно у звязку з втратою правовстановлюючого документа,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - районна адміністрація по Вознесенівському району Запорізької міської ради, про визнання права власності на майно у звязку з втратою правовстановлюючого документа.

В обґрунтування позову (з урахуванням уточненої позовної заяви) зазначила, що згідно зі свідоцтвом про право власності на квартиру ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної приватної власності належить 57/100 частин квартири АДРЕСА_1. 43/100 частин зазначеної квартири належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 20.05.2010. Однак у звязку із тим, що ОСОБА_1 втратила свідоцтво про право власності на квартиру № 2054, видане ПАТ «Запоріжкокс» 4 березня 1999 р., вона позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на квартиру. Посилаючись на вимоги ст. 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) просила визнати за нею право власності на 57/100 частин вищевказаної квартири.

Ухвалою суду від 09.08.2016 р. до участі у справі залучено Запорізьку міську раду, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с. 34).

04.10.2016 р. ОСОБА_2 подано зустрічний позов до ОСОБА_1, третя особа - Запорізька міська рада, в якому він зазначив, що згідно зі свідоцтвом про право власності на квартиру ОСОБА_2М та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної приватної власності належить 57/100 частин квартири АДРЕСА_1. 43/100 частин зазначеної квартири належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 20.05.2010. Однак у звязку із тим, що ОСОБА_2 втратив свідоцтво про право власності на квартиру № 2054, видане ПАТ «Запоріжкокс» 4 березня 1999 р., він позбавлений можливості зареєструвати своє право власності на квартиру. Посилаючись на вимоги ст. 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) просив визнати за ним право власності на 57/100 частин вищевказаної квартири.

Ухвалою суду від 04.10.2016 року обєднані в одне провадження зустрічна позовна заява ОСОБА_2 з первісним позовом ОСОБА_1.

Від усіх учасників процесу надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, з огляду на що суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру № 2054 від 04 березня 1999 р., виданого ПАТ «Запоріжкокс», з матеріалів інвентаризаційної справи на нерухоме майно ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», отриманої на виконання ухвали суду від 07.07.2016 р. (вих. № 9879 від 07.09. 2016 р.), квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 57/100 частин (а.с.46).

Як встановлено судом, оригінал свідоцтва про право власності на квартиру № 2054 від 04.03.1999 р. втрачено. Можливість отримання дубліката відсутня.

Відповідно до договору дарування від 20 травня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори зареєстрованого в реєстрі за № 3-843, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 43/100 частин квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_1 зареєструвала своє право власності на вказані 43/100 частин квартири у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.06.2010 р., виданим ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації».

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.

В даному випадку як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2 мають намір зареєструвати своє право власності на 57/100 частин квартири. Однак, за відсутності умов для реєстрації права власності (відсутність оригінала правовстановлюючого документа, відсутність можливості отримати його дублікат), вони позбавлені можливості оформити своє право власності. Отже, в даному випадку відсутній інший, крім судового, порядок для відновлення порушеного права сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Особливістю права спільної сумісної власності є відсутність визначення їх часток, а право кожного співвласника у спільній сумісній власності поширюється на усе майно, без ідеального вираження частки у праві спільної власності.

Як вбачається з позовної заяви (з урахуванням уточнень) ОСОБА_1 та зустрічної позовної заяви ОСОБА_2, вони просять визнати за кожним право власності на 57/100 частин квартири АДРЕСА_1, яка належність їм на праві спільної сумісної власності

Однак з копії свідоцтва № 2054 від 04.03.1999 про право власності на 57/100 частин квартири АДРЕСА_1, випливає, що вказані 57/100 часток належить сторонам на праві спільної сумісної власності, тобто без виділу частки кожного співвласника.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, внаслідок чого за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід визнати право спільної сумісної власності на 57/100 частин квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - районна адміністрація по Вознесенівському району Запорізької міської ради, Запорізька міська рада, про визнання права власності на майно у звязку з втратою правовстановлюючого документа - задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Запорізька міська рада, про визнання права власності на майно у звязку з втратою правовстановлюючого документа задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на 57/100 частин квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог та зустрічних позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Шалагінова