АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/534/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 24 Манько М. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКачана О. В.
суддівЗахарової А. Ф. , Фетісової Т. Л.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2015 року по справі за позовом ТОВ "Сміла Енергоінвест" до ОСОБА_6 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення місць загального користування

в с т а н о в и л а :

ТОВ "Сміла Енергоінвест" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення місць загального користування, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1, яка у встановленому порядку від'єднана від систем центрального опалення, оскільки у ній встановлено індивідуальне (автономне) опалення. При цьому він зобов'язаний оплачувати надані послуги з централізованого опалення місць загального користування у цьому багатоквартирному будинку. Посилаючись на те, що він із жовтня 2010 року по лютий 2014 року не оплатив послуги з опалення місць загального користування у цьому будинку, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 887 грн 98 коп.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2015 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ТОВ "Сміла Енергоінвест" заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування з жовтня 2010 року по лютий 2014 року у розмірі 887 грн 98 коп та судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідача, сторони, вивчивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню по наступним мотивам.

Як вбачається із змісту судового рішення, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції послався на ту обставину, що житло відповідача знаходиться в багатоквартирному будинку, відповідач проживає в квартирі даного будинку, тому зобов'язаний нести витрати по утриманню та обслуговуванню будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку і оплачувати ці послуги згідно з діючими тарифами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, внаслідок чого до висновку про задоволення позову прийшов всупереч нормам матеріального та з порушенням норм процесуального права, в результаті таких порушень в силу ст. 309 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з винесенням нового по наступним мотивам.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач просить стягнути борг одночасно з двох підстав - на загальні норми цивільного права - ст. 11, 360, 509 ЦК України, які дають визначення зобов'язань, та норми житлового права - ст. 67, 68 ЖК України, які визначають загальні обв'язки наймача житла державного і громадського житлового фонду.

Із змісту судового рішення вбачається, що підставою задоволення позовних вимог є встановлення судом самого лише факту проживання відповідача у квартирі багатоквартирного будинку. Встановивши такий факт, суд задовольнив позов керуючись ст. 3, 11, 626-628, 630, 638-642 ЦК України, які регулюють загальні положення про договір.

Приймаючи рішення судом першої інстанції не враховано, що на підставі ст. 67, 68 ЖК України обов'язок оплати комунальних послуг у державному або громадському житловому фонді покладено на наймача, а у випадку проживання в цій же квартирі членів його сім'ї - і на повнолітніх членів сім'ї - ст. 64 ЖК України. Обов'язок утримувати житло в цьому випадку виникає із умов договору найму житла у державному або громадському житловому фонді.

У випадку, якщо житло перебуває у власності фізичної особи, обов'язок по його утриманню виникає в силу закону - ст. 322 ЦК України, укладення додатково договорів з обслуговуючими будинок організаціями передбачено нормативними актами, але не є обов'язковою умовою для покладення на власника обов'язку по утриманню житла.

Встановлений судом першої інстанції лише сам факт проживання відповідача у квартирі, без встановлення його правового статусу - наймач житла, член сім'ї наймача, власник житла, член сім'ї власника - не породжує обов'язку відповідача нести витрати по утриманню житла і не дає можливості апеляційному суду зробити висновки про наявність чи відсутність обов'язку відповідача по утриманню житла, а також про об'єм такого обов'язку.

Відповідно до даних копії паспорту відповідача він одружений - а.с. 24, а із пояснень відповідача у засіданні апеляційного суду вбачається, що разом із ним у квартирі проживає його дружина, однак даних про осіб які проживають та зареєстровані в квартирі в матеріалах справи немає. Даних про наявність чи відсутність у дружини пільг по утриманню житла, суду не надано.

До дружини відповідача позов не пред'явлено, до участі в справі вона не залучалася, питання про статус квартири - державна, комунальна чи приватна власність - судом першої інстанції не встановлювалося.

На а.с. 24 знаходиться незавірена копія посвідчення ветерана війни-інваліда війни на ім'я відповідача ОСОБА_6, оригінал якого ОСОБА_6 надав у засіданні колегії та пояснив, що він є інвалідом 2-ї групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни - а.с 38, копія посвідчення завірена у засіданні колегії.

У засіданні колегії ОСОБА_6 надав суду копію посвідчення, яке йому було видано в 1996 році, із змісту якого вбачається, що статус ветерана війни-учасника бойових дій йому було надано ще у березні 1996 року.

Таким чином суду надано докази, що в період з жовтня 2010 року по лютий 2014 року, тобто за період пред'явлення позову, відповідач мав статус ветерана війни-інваліда війни. Доказів встановлення інвалідності відповідача суду не надано.

Відповідно до п. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року, інвалідам війни та прирівняним до них особам надається 100 % знижка плати за користування комунальними послугами в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, становить 21 кв. м. опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає в приміщенні та має право на пільгу, та додатково 10,5 кв.м. на сім'ю. Якщо виходити із пояснень відповідача, то він звільнений від сплати комунальних послуг в межах площі квартири 31,5 кв.м., але хто має оплачувати послуги в межах решти 20,5 кв.мм (від загальної площі квартири 52 кв.м) з пояснень сторін та наявних у справі доказів не вбачається.

Таким чином у судовому засіданні слід було встановити - нормами якого закону слід керуватися при вирішенні спору, наявність та об'єм обов'язку відповідача по утриманню житла з урахуванням норм закону чи умов договору найму, статусу відповідача - власник, наймач, член сім'ї чи інше, наявності чи відсутності у квартирі інших проживаючих осіб, їх статус - власники, наймачі, члени сім'ї, наявність чи відсутність у них пільг по утриманню житла і в залежності від встановлених обставин вирішити спір.

Встановлення перерахованих обставин проводиться шляхом вивчення та аналізу змісту правовстановлюючих документів на житло, даних реєстраційної служби, вивчення особистих документів відповідача та інших осіб, які повинні бути залучені до участі в справі у випадку, якщо буде встановлено, що вони також несуть обов'язок по утриманню житла.

Жодного із перелічених документів до справи не додано, судом першої інстанції не досліджувалось, висновків по ним не зроблено.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, виходячи із наявних у справі доказів наданих сторонами до суду першої інстанції, і в силу ст. 11 ЦПК України не може вийти за межі заявлених у суді першої інстанції позовних вимог.

Апеляційний суд на стадії апеляційного перегляду позбавлений права залучати до участі в справі інших учасників процесу, витребовувати докази, які не були предметом розгляду суду першої інстанції та давати їм оцінку, повертати справу на повторний розгляд для усунення встановлених недоліків.

За наявних у справі доказів неможливо зробити висновок про права та обов'язки відповідача в частині утримання житла в якому він проживає та про об'єм таких прав та обов'язків, неможливо визначити норми матеріального права, які регулюють взаємні права та обов'язки сторін, в зв'язку з чим сторони слід залишити в тому ж положенні, яке існувало до подачі позову.

Рішення колегії не ущемляє прав сторін, оскільки не позбавляє позивача подати позов про стягнення коштів за опалення місць загального користування з дотриманням норм матеріального права яке регулює виниклі між сторонами відносини.

Керуючись ст. ст. 10 ,11, 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково, рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 липня 2015 року по справі за позовом ТОВ "Сміла Енергоінвест" до ОСОБА_6 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення місць загального користування скасувати.

В позові ТОВ "Сміла Енергоінвест" до ОСОБА_6 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення місць загального користування - відмовити.

Рішення апеляційного суду набуває законної сили з моменту проголошення ухвали і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :