АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1144/16 Справа № 206/7555/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся (Колодяжна) Н.Є.
Категорія 43
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Макарова М.О., Прозорової М.Л.

при секретарі Самокиша О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про поділ домоволодіння, визначення порядку користування земельною ділянкою, вселення, усунення перешкод у користуванні,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги про поділ домоволодіння в натурі, та виділяючи позивачці квартиру № 1, а відповідачу квартиру № 2 у домоволодінні №20 по вул. Курській в м. Дніпропетровську згідно третього варіанту експертного висновку, райсуд обгрунтовано виходив з того, що такий поділ максимально відповідає ідеальним часткам сторін у домоволодінні, встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є в спільній частковій власності.

Матеріалами справи встановлено, що власником вказаного вище домоволодіння, яке знаходиться на земельній ділянці, наданій у 1972р. в безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку, -був ОСОБА_4 З 2007року він разом з відповідачем добудував до будинку прибудову «А1-1» з метою проживання в ній сім*ї відповідача. Даний факт підтверджений самим відповідачем.

В результаті такої добудови, як вбачається із технічного паспорту БТІ за 2014рік, домоволодіння вже складалось із двох квартир: кв. №1 та кв. №2 (а.с.20-22).

06.04.2013. ОСОБА_4 помер.

Його діти сторони по справі (брат і сестра)- успадкували домоволодіння, кожному належить по ? його частини з господарськими будівлями.

На початку вирішення питання про добровільний поділ будинку сторони домовились про виділення позивачці квартири №1, а відповідачеві квартири №2, після чого позивачка у кв.1 почала заміну вікон та інші роботи, однак згодом відповідач, як такий, що проживав у цій частині будинку, -відмовився від даного поділу, оскільки добудована частина будинку потребувала внутрішнього облаштування, яке за час проживання у будинку відповідачем здійснено не було. За таких обставин між сторонами склалися конфліктні відносини, в результаті чого спір перенесений на вирішення суду.

Із матеріалів вбачається, що домоволодіння складається з: житлового будинку «А-1» з прибудовою «А1-1», прибудовою «а-1», ганку «а» та ганку «а1», загальною площею 132,4 кв.м., житловою площею 13,2 кв.м, допоміжної площі 119,2 кв.м.; літньої кухні «Б», площею 8,4 кв.м.; сараїв «Г», «Е», «И»; сараю (тимчасовий) «Д»; вбиральні «Ж»; душу «З»; споруд №1-3, І - ворота, огорожа, вимощення, хвіртка. Загальна площа будинку- 132,4м2.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 18.06.2015. експертом запропоновано 3 варіанти розподілу домоволодіння з врахуванням ідеальних часток у праві власності сторін. Варіанти поділу земельної ділянки для визначення користування між співвласниками не експертом не розглядались, оскільки земельна ділянка не перебуває у власності, не встановлені її межі та не закріплені межовими знаками.

Визначаючи варіант поділу домоволодіння, райсуд обгрунтовано вважав за необхідне взяти за основу третій варіант, оскільки саме проти такого варіанту не заперечували обидві сторони по справі. Згідно цього варіанту одному із співвласників пропонується квартира 1, іншому- квартира 2.

Вирішуючи питання виділу відповідної квартири конкретному із співвласників, апеляційний суд вважає, що висновки районного суду про виділ саме позивачці квартири №1 загальною вартістю 396335,грн., площею-57,5м2, а відповідачеві квартири №2 загальною вартістю 389925 грн., площею 74,9м2 (а.с.165-166) зроблені в результаті повно з*ясованих обставин справи з врахуванням доводів та заперечень сторін, не порушують їх законних прав та інтересів.

Перевіряючи законність рішення в цій частині та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує, що, дійсно, добудова, що ввійшла до квартири 2, будувалась батьком і сином саме для сина, добудовані приміщення відносно будинку та конкретно другої квартири не є настільки значними, що для їх внутрішнього облаштування (в тому числі,проведення комунікацій), потрібно багато часу та витрата одномоментно значних коштів, про що наголошував відповідач. Враховується, також, що протягом багатьох років відповідач, проживаючи у будинку, мав можливість поступово виконувати необхідні роботи у добудованій частині, однак не робив цього, більш того, після первісної домовленості з позивачкою про добровільний поділ будинку вона надавала йому значний проміжок часу-6місяців для облаштування квартири 2, однак відповідач цю можливість не використав, хоча є працездатною особою молодого віку (43роки) та має можливість більшість облаштувань у квартирі, як чоловік, виконати самостійно, а тому, з огляду на наведене, його посилання на неможливість проживання у кв.2 з сім*єю, де є малолітні діти, з причин відсутності коштів для її облаштування, а також на його немолодий вік ! - не можуть заслуговувати на увагу.

Надана до апеляційної скарги довідка про його доходи містить відомості за 2014рік, а тому ці відомості є устарілі. На підтведження факту відсутності усього внутрішнього обладнання у кв.2 відповідач надав фото, щодо якого позивачка пояснила, що відповідач навмисно вийняв віконні рами, які раніше були у цій частині будинку.

Оскільки вартість квартири №2 на 3205 грн. менше ідеальної частки відповідача, суд правильно стягнув з позивачки на користь відповідача компенсацію в різниці часток в сумі 3205 грн., які внесені позивачкою не депозитний рахунок суду.

Встановлена судом на підставі актів від 11.11.2014 року та 14.11.2014 року доведеність тверджень позивачки про неможливість вселення до будинку, давала суду підстави згідно ст.391 ЦК України для задоволення вимог про її вселення .

Доводи у скарзі про відсутність у висновку експерта розподілу виділених відповідачеві приміщень 2-1 та 2-2 є помилковими, не відповідають дійсності, оскільки згідно плану експертного 3-го варіанту такий розподіл здійснено (а.с.173).

Посилання на наявність у позивачки іншого житла не може бути підставою для зміни або скасування рішення, оскільки вона є законною власницею ? частини спірного будинку, в свою чергу, вона теж посилалась на наявність іншого житла у дружини відповідача та можливість тимчасового проживання в ній сім*ї відповідача на час проведення обладнань у кв .2 Твердження про необхідність залучення до розгляду справи відповідної опікунської ради, що не зроблено судом, - не ґрунтується на вимогах закону, оскільки по справам з даних правовідносин закон таке не передбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: М.О. Макаров

ОСОБА_5