АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7635/16 Справа № 206/717/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся (Колодяжна) Н.Є.
Категорія 43
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Красвітної Т.П.

при секретарі Самокиша О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2яненка ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - про усунення перешкод в користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2016 року, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення таким, що повинне бути скасоване з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2015 року за позивачем визнано право власності на 1/20 частину зазначеної вище квартири та 1/8 частину автомобіля марки «Хюндай Акцент» в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні спірною квартирою та автомобілем.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 районний суд виходив з недоведеності заявлених позивачем вимог, оскільки останнім не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідачі якимось чином перешкоджають йому потрапити до спірної квартири. При цьому, посилання позивача на ті обставини, що в квартирі проживають сторонні особи, що також унеможливлює користування нею, суд вважав необґрунтованими, оскільки позивачем не порушується питання про виселення зазначених осіб з квартири. Що ж стосується вимог позивача про усунення йому перешкод у користуванні автомобілем, то в цій частині вимог районним судом також відмовлено, з підстав відсутності доказів того, що спірний автомобіль знаходиться в розпорядження відповідачів та вони чинять йому перешкоди у користуванні ним.

З вказаними висновками районного суду погодитись неможна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Сторонами ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не заперечувався факт проживання у спірній квартирі квартирантів, друзів ОСОБА_5.

Позивач неодноразово звертався із зверненнями до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій ОСОБА_5 щодо користування спірною квартиро. На вказані звернення позивачеві були надані відповіді та рекомендовано звернутися до суду. (а.с. 8,9,10,45) З огляду на зазначене, факт чинимих ОСОБА_7 перешкод є доведеним.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, районний суд не взяв до уваги, що за законом всі співвласники квартири мають рівні права щодо володіння, користування та розпорядження своєю частиною власності, а оскаржуваним судовим рішенням порушено права позивача, як співвласника квартири. Перешкоджаючи позивачеві в доступі до спірної квартири, останній позбавлений можливості щодо виготовлення технічного паспорту і оцінки квартири та в подальшому її розподілу між співвласникам відповідно до діючого законодавства. Вказане стосується й права користування автомобілем, - маючи право власності на авто (1/8ч.), позивач позбавлений законної можливості ним користуватися. Апеляційний суд вважає за необхідне зобовязати відповідачів надати позивачеві вільний доступ до спірного автомобіля, яким користувався ОСОБА_4, - а вимоги щодо передачі автомобіля, саме ОСОБА_7 не підлягають задоволенню з тих підстав, що останній не є єдиним його власником.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що районний суд ухвалив незаконне рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуальних законів, є підстави для його скасування з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог на підставі зазначених вище норм закону та встановлених обставин, які підтверджують дійсне порушення прав ОСОБА_7 як власника спірного майна.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу та позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2016 року скасувати.

ОСОБА_2яненка ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_2.

Зобовязати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні автомобілем, надавши ОСОБА_2яненку ОСОБА_3 вільний доступ до автомобіля марки «Хюндай Акцент», 1995 року випуску, д/н НОМЕР_1.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_9