Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/811/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Н. Ю.
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

16.03.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Карпенка О.Л.,

суддів : Гайсюка О.В., Голованя А.М.,

за участю секретаря Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення про державну реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2015 року, постановленою у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено: заборонено Кіровоградській міській раді вчиняти будь-які дії, направлені на приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та приймати будь-які рішення про передачі даної земельної ділянки у приватну власність.

Ухвалою того ж суду від 27 листопада 2015 року (а.с. 78) до участі у справі залучено в якості співвідповідача ОСОБА_5

Не погоджуючись з ухвалою суду від 25 листопада 2015 року, відповідач ОСОБА_2 оскаржила її в апеляційному порядку, просила скасувати оскаржену нею ухвалу та відмовити позивачу в задоволені заяви про забезпечення позову. Скаргу обґрунтовано посиланням на невідповідність заяви вимогам ст. 151 ЦПК України, необґрунтованість висновків суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася з причин, які колегія суддів визнала не поважними.

Позивач особисто в судове засідання не з'явилася.

Проте, згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Представник позивача ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із справи, у травні 2015 року ОСОБА_3 пред'явила позов до ОСОБА_4 і з урахуванням заяви про уточнення своїх вимог просила суд визнати недійсними договори від 9 і 11 квітня 2015 року купівлі-продажу ? частини будинку АДРЕСА_1, укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, скасувати рішення про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_2 на будинок. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що замість існуючого раніше будинку, який належав особисто ОСОБА_4, у період їх шлюбу ними було збудовано новий будинок, який є їх спільною сумісною власністю. Проте відповідач без отримання її згоди та в порушення норм сімейного законодавства уклав договори купівлі-продажу на підставі яких відчужив їх будинок.

Ухвалою Кіровського районного суду м. кіровограда від 7 жовтня 2015 року (а.с. 44) заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено: накладено арешт на будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, 24 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду ще з однією заявою про забезпечення позову в якій просила заборонити Кіровоградській міській раді вчиняти будь-які дії направлені на приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та приймати будь-які рішення про передачу цієї земельної ділянки у приватну власність. В заяві вона вказала на те, що новий власник будинку має намір приватизувати земельну ділянку, на якій розміщений будинок, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою від 25 листопада 2015 року, яка оскаржується, суд задовольнив заяву позивача про забезпечення позову.

Вживаючи додаткові заходи забезпечення позову, суд виходив з того, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте з таким висновком погодитися не можна.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Основні види забезпечення позову передбачені ч. 1 ст. 151 ЦПК України. Такі заходи мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд цих вимог не врахував, не дав аналізу відповідності виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, пред'явленим позовним вимогам, не мотивував своє рішення.

Так позивач пред'являла вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу часток будинку та скасування державної реєстрації прав власності.

Позовних вимог щодо земельної ділянки, на якій розміщено цей будинок, позивач не пред'являла, а отже спір щодо землі відсутній.

Водночас суд заборонив вчинення будь-яких дій направлених на приватизацію земельної ділянки, яка не є предметом спору, а тому колегія судів дійшла висновку, що вжитий судом захід забезпечення позову не відповідає пред'явленим вимогам.

Посилання представника позивача на те, що у випадку задоволення позову та приватизації земельної ділянки іншою особою це може привести до неможливості виконання рішення суду не заслуговують на увагу так, як в такому випадку може виникнути інший спір, який не є предметом розгляду, а тому підстав для превентивно забезпечення потенційного земельного спору є неможливим.

Можливе рішення суду про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію прав власності може бути виконане шляхом внесення державним реєстратором відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тому жодним чином дії чи рішення Кіровоградської міської рази щодо передачі земельної ділянки не перешкоджатимуть виконанню такого рішення.

Крім того, суд не врахував, що за змістом п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заборона вчинення певних дій може бути встановлена лише щодо відповідача, а за змістом п. 4 ч. 1 цієї статті Кодексу заборона вчинення дій іншим особам може стосуватися лише тих дій, які вчиняються на користь відповідача.

Кіровоградська міська рада взагалі участі у справі не приймає.

Відповідач ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 74), а ОСОБА_2, за якою зареєстровано право власності на будинок, на час постановлення судом оскарженої ухвали не була залучена до участі у справі в якості відповідача.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість та неправильність оскарженої ухвали та неможливість залишення її без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2015 року скасувати, постановити нову ухвалу.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову до ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними і скасування реєстрації права власності шляхом заборони Кіровоградській міській раді вчиняти будь-які дії направлені на приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та приймати будь-які рішення про передачу даної земельної ділянки у приватну власність - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: