печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Пановик Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання договору недійсним, посилаючись на те, що 27.12.2012 між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 007-22509-271212, згідно якого позивачу було надано кредит в сумі 100000,00 грн. та на день укладення цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 25000,00 грн. Вказує на те, що зміст спірного договору суперечить ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ні перед укладанням договору, ні протягом його дії, відповідач не повідомив позивача у письмовій формі про умови надання кредиту, та не надав у повному обсязі інформації про умови кредитування, як того вимагає закон. Зазначає, що банк не попередив позивача, що його послуги, зважаючи на їх ціну (вартість), явно не задовольнятимуть інтереси і вимоги позивача, також банк не попередив і про те, що вартість кредиту може істотно зрости, ніж очікувалось під час укладення договору. Договір взагалі не містить порядку зміни договору, який враховував би інтереси споживача (позичальника), а також не містить умови про порядок припинення договору, а це, на думку позивачки, є суттєвими умовами, в зв`язку з чим договір в цілому суперечить п. 8 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Просить визнати кредитний договір недійсний та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав, просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. До суду надійшли заперечення на позов, у яких просив відмовити у повному обсязі.

Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі представника відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Згідно частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.2012 між ОСОБА_1 та АТ «Дельта Банк» був укладений кредитний договір №007-22509-271212, згідно з п. 1.3 якого банк надав позичальнику кредит шляхом відкриття ОСОБА_1 відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100000,00 грн. та на день укладення цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 25000,00 грн.

Як вбачається із письмових пояснень представника відповідача, згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 № 71 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 до 02.09.2015 включно, а рішенням від 03.08.2015 № 147 тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» продовжено до 02.10.2015.

На виконання постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з якими відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» строком з 05.10.2015 по 04.10.2017, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В.

Відповідно до ст. 638 ч.1 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавць) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено та як вбачається з письмових пояснень відповідача, станом на 25.02.2016, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 20672,83 грн., в тому числі: 17016,33 грн. тіло кредиту, 3431,50 грн. відсотки, 225 грн. пеня.

Відповідно до виписки по рахунку за № НОМЕР_1 , позивачкою здійснювались в межах наданого ліміту заборгованості операції щодо зняття готівкових коштів у касі та банкоматах банку, розрахунки у торгових мережах, перерахування коштів на власний поточний картковий рахунок на загальну суму 17016,33 грн., а тому банком свої зобов`язання за договором виконані в повному обсязі.

Разом з тим, відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Таким чином, оспорюваний кредитний договір був укладений з урахуванням волевиявлення позивача, оскільки підпис на договорі є доказом того, що сторони погодилися з його умовами.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Умови взаємовідносин позивача з банком, згідно п. 1.1 договору, з приводу відкриття та обслуговування рахунку, а також ліміту кредитної лінії визначені в правилах надання банківських послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб у АТ «Дельта Банк» та тарифах на обслуговування платіжних карток.

У відповідності до умов договору, позивачкою не спростована інформація про те, що вона отримала повну, доступну та вичерпну інформацію щодо умов надання кредиту за договором, а саме: щодо сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, переліком та розміром всіх комісій (тарифів банку), що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, щодо розміру щомісячних платежів та орієнтованої сукупності вартості кредиту, враховуючи розмір комісії (тарифів) (п. 5.20 договору), а також ознайомлений з правилами, тарифами та погоджується вважати їх обов`язковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього договору ( п. 5.1 договору), отримала примірник тарифів та правил (п.5.15 договору).

Тому твердження позивачки про те, що їй при укладанні договору не було надано інформацію відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Також відсутні підстави вважати, що кредитний договір містить несправедливі умови до позивача, оскільки при підписанні даного договору, ОСОБА_1 ознайомилась та погодилася з його умовами, а відтак, у договорі відсутні несправедливі умови, а твердження позивачки з даного приводу є лише спосіб захисту її власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від її добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 11, 203, 207, 553, 554, 559, 626, 627, 638 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про визнання договору недійсним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р.В. Новак