У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,Мостової Г.І., Парінової І.К.,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, про примусове виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, про примусове виселення, посилаючись на те, що вона відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 серпня 2012 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1 Однак проживати у вказаному будинку не має змоги, оскільки з травня 2013 року в ньому зареєстрована та проживає ОСОБА_7, яка ухиляється від укладення договору купівлі-продажу вказаного будинку у нотаріальному порядку та не сплачує узгоджену раніше суму за договором купівлі-продажу будинку.

У зв'язку з вищевикладеним просила відповідно до вимог ст. 387 ЦК України та ст. 116 ЖК Української РСР визнати незаконним право ОСОБА_7 на проживання у спірному будинку та виселити її з нього в примусовому порядку.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року позов задоволено частково.

Виселено ОСОБА_7 з будинку, що знаходиться в приватній власності ОСОБА_6 (2/3 частини), який розташований за адресою: АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2015 року рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_7 не має законних підстав для проживання у спірному будинку, у зв'язку з чим ОСОБА_6, як власник вказаного будинку, має право на підставі ст. 391 ЦК України вимагати виселення відповідача із власного житлового будинку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог про виселення на підставі ч. 2 ст. 116 ЖК Української РСР, оскільки відповідачка проживає у спірному будинку з 2012 року та була зареєстрована в ньому за згодою власника житла.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_6 є власником 2/3 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 19 квітня 2003 року.

У спірному будинку з 11 жовтня 2012 року зареєстрована та проживає ОСОБА_7

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 мала намір придбати у ОСОБА_6 житловий будинок АДРЕСА_1, у зв'язку з чим 02 липня 2012 року між нею та ОСОБА_10 (сином позивачки) був укладений договір у простій письмовій формі, згідно з яким ОСОБА_7 сплатила аванс за придбання вказаного будинку.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_6 посилалась на те, що ОСОБА_7 ухиляється від укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку в нотаріальному порядку та не сплачує узгоджену раніше суму, а тому просила визнати незаконним право проживання ОСОБА_7 та виселити її з спірного житлового будинку на підставі ч. 3 ст. 116 ЖК Української РСР.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 109 ЖК Української РСР передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

З урахуванням вказаних вимог закону, суд апеляційної інстанції, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачка проживає та зареєстрована у спірному будинку за згодою власника, а тому відсутні правові підстави для виселення відповідачки на підставі ч. 3 ст. 116 ЖК Української РСР, а позовних вимог про усунення перешкод у користуванні власністю з підстав, передбачених ст. 391 ЦК України, позивачкою не заявлялись.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Установивши, що оскаржуване рішення відповідає вимогам статей 213, 214, 316 ЦПК України, та керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук І.К. Парінова