Справа № 159/3419/16-ц
Провадження № 2/159/1252/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.,

за участю секретаря Гарбар О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного 07 грудня 1979 року з ОСОБА_2. У подружжя неповнолітніх дітей не має.

В обґрунтуванні позову ОСОБА_1 зазначає, що подружні відносини фактично припинено, через різні погляди на життя та різні інтереси, вони не можуть порозумітися. Вважає, що збереження шлюбу неможливе, а тому просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов визнала, згідна на розірвання шлюбу.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до задоволення.

Так, з свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ № 311793 виданого відділом ЗАГСу Ковельського міськвиконкому Волинської області вбачається, що сторони перебувають в шлюбі з 07.12.1979 року.

У подружжя неповнолітніх дітей не має.

Відповідно до ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Як визначено ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3 та 4 ст. 56 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні строни не підтримують шлюбних відносин, їх шлюб носить формальний характер, позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу. Відповідач погоджується на розірвання шлюбу.

Враховуючи відносини, які склались між сторонами, фактичне припинення подружніх відносин, та те, що сторони не бажають зберігати шлюб, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати.

Судові витрати у справі слід залишити за сторонами.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 55, 110, 112 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований відділом ЗАГСу Ковельського міськвиконкому Волинської області, актовий запис № 402 від 07.12.1979 року.

Після розірвання шлюбу залишити за відповідачем прізвище «Головей».

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий:ОСОБА_3