Справа №568/1215/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Драновської С.З.

при секретарі Саган В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радивилів справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення з відстрочкою виконання рішення суду та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання права на реструктуризацію заборгованості та погашення з розстрочкою платежу

в с т а н о в и в:

22.09.2014 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а 28.08.2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення з відстрочкою виконання рішення суду які були обєднанні в одне провадження.

11.12.2015 року публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» подано заяви про збільшення позовних вимог як в частині стягнення заборгованості за кредитним договором так і щодо позовних вимог про звернення стягнення з відстрочкою виконання рішення суду.

В обгрунтування позовних вимогпро стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ «Альфа-Банк» посилається на те, що 01.10.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1701/1007/88-067 відповідно до умов якого Банк зобовязувався надати відповідачу кредит у сумі 22 000,00 дол. США, а відповідач зобовязувалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком №1 до нього, Графіком погашення кредиту.

Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії.

Банк свої зобовязання за Кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_1 кредит у сумі 22 000,00 дол. США.

У порушення умов Кредитного договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 24 листопада 2015 року розмір заборгованість за кредитним договором № 1701/1007/88-067, укладеним 01 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_1, у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе договірних зобовязань складає 254732 (двісті пятдесят чотири тисячі сімсот тридцять дві) гривні 17 копійок та включає в себе: заборгованість за кредитом у розмірі 7503,90 доларів США, що станом на 24 листопада 2015 року згідно офіційного курсу Національного банку України (1 долар США = 24,063619 грн.) еквівалентно 180570,99 грн.; заборгованість за процентами у розмірі 1 420,83 доларів США, що станом на 24 листопада 2015 року згідно офіційного курсу Національного банку України (1 долар США = 24,063619 грн.) еквівалентно 34 190,31 грн. та пеня (за останній календарний рік) у розмірі 1661,05 доларів США, що станом на 24 листопада 2015 року згідно офіційного курсу Національного банку України (1 долар США = 24,063619 грн.) еквівалентно 39970,87 грн.

В обгрунтування позовних вимогПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки з відстрочкою виконання рішення суду позивач посилаються на те, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.

15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.

Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 1701/1007/88-067 від 01.10.2007 року, що було укладено між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 на користь ПАТ Альфа-Банк.

Таким чином, усі права кредитора за вищевказаним Кредитним договором належать ПАТ Альфа-Банк

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

01.10.2007 року Акціонерний комерційний банк "ТАС-Комерцбанк"

(правонаступник - ПАТ «Сведбанк»), та фізична особа - громадянка України якою є - ОСОБА_1), укладено Кредитний договір № 1701/1007/88-067, з подальшим внесення змін та доповнень.

Відповідно до умов Кредитного договору, Банк зобовязувався надати Боржнику кредит у сумі 22 000,00 дол. США., а відповідач зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Банк свої зобовязання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у сумі 22 000,00 дол. США.

З метою забезпечення належного виконання зобовязання за Кредитним договором, 01.10.2007 року Акціонерний комерційний банк "ТАС-Комерцбанк" та фізична особа - громадянка України - ОСОБА_1, (Відповідач 1) , фізична особа - громадянин України - ОСОБА_2 (Відповідач 2) та фізична особа - громадянка України - ОСОБА_4 (дівоче прізвище - Савич ), (Відповідач 3) , укладено Іпотечний договір № 1701/1007/88-067-Z-1 (надалі за текстом - Іпотечний договір), відповідно до якого іпотекодавці передали Банку в іпотеку наступне майно, а саме: трикімнатну квартиру №3, за адресою : Рівненська обл., Радивилівський р-н, м. Радивилів, вул. Почаївська, буд. 7, житловою площею 51,2 кв.м.

Сторони оцінили вказаний предмет іпотеки в 191 850,00 грн., що за курсом НБУ на день укладання іпотечного договору становить у еквіваленті 37 990,10 дол. США.

У порушення умов Кредитного договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 24 листопада 2015 року розмір заборгованість за кредитним договором № 1701/1007/88-067, укладеним 01 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_1, складає 254732 (двісті пятдесят чотири тисячі сімсот тридцять дві) гривні 17 копійок

На виконання умов Кредитного договору та Іпотечного договору, Відповідачам було направлено Вимогу, а саме: «Повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки», але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана.

Таким чином, зважаючи на невиконання Відповідачем (Боржником) зобовязання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з останнього, за рахунок предмету іпотеки.

Відповідно до ч.6 ст.3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення Боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи неналежне виконання ОСОБА_1 основного зобовязання (кредитного договору № 1701/1007/88-067, укладеного 01 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_1), публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», відповідно до п. 11 іпотечного договору № 1701/1007/88-067-Z-1, укладеного 01 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», фізичною особою ОСОБА_1, фізичною особою ОСОБА_2 та фізичною особою ОСОБА_3, набуло право на звернення стягнення на Предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 1701/1007/88-067, укладеним 01 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_1.

Враховуючи наведене просили позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1701/1007/88-067, укладеним 01 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_1 та позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки з відстрочкою виконання рішення суду задовольнити та стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість, що утворилася станом на 24 листопада 2015 року внаслідок порушення умов кредитного договору № 1701/1007/88-067, укладеного 01 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_1, у розмірі 254732 (двісті пятдесят чотири тисячі сімсот тридцять дві) гривні 17 копійок, та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3820 (три тисячі вісімсот двадцять) гривень 98 копійок.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1701/1007/88- 067, укладеним 01 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС- Комерцбанк» і ОСОБА_1, яка станом на 24 листопада 2015 року складає 254732 (двісті пятдесят чотири тисячі сімсот тридцять дві) гривні 17 копійок просили звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на трикімнатну квартиру № 3 (три), що знаходиться за адресою: Рівненська область, Радивилівський район, м. Радивилів, вул. Почаївська, буд. 7, житловою площею 51,2 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та відстрочити виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру № 3 (три), що знаходиться за адресою: Рівненська область, Радивилівський район, м. Радивилів, вул. Почаївська, буд. 7. житлова площа 51,2 кв.м. до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Крім того, просили стягнути із ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» судові витрати у цивільній справі, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 3820 (три тисячі вісімсот двадцять) гривень 98 копійок, пропорційно до розміру задоволених судом позовних.

Представник публічного акціонерного товариства «Аальфа-Банк» ОСОБА_5 позовні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1701/1007/88-067, укладеним 01 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_1 та позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки з відстрочкою виконання рішення суду та стягнення судових витрат підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в позовах.

19.11.2015 року до суду звернулась ОСОБА_1 із зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживача валютного кредиту, визнання права на реструктуризацію заборгованості та її погашення з розстрочкою платежу.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що уклала з АКБ «ТАС-комерцбанк» кредитний договір №1701/1007/88-067 у валюті на споживчі цілі та здійснювала його погашення згідно з умовами.

У 2012 році зазначений кредитний договір неодноразово продавався фінансовими установами у спосіб відступлення права вимоги.

15.08.2012 р. ПАТ «Альфа-Банк» набув право вимоги за кредитним договором ОСОБА_1 згідно з договором факторингу, укладеним з «Дельта-Банком».

У звязку з фінансовою кризою, втратою заробітку від підприємницької діяльності позивачка не змогла вчасно сплачувати погашення кредиту та просила банк реструктуризувати борг з врахуванням того, що «Альфа-Банк» валютного кредиту їй не надавав, а придбав тільки право вимоги за гривні.

У позовній заяві від 22.08.2015 р. ПАТ «Альфа-банк» зазначав суму заборгованості - 213 522, 21 грн. (еквівалент 7053,9 дол. по кредиту, 1128,15 дол. - проценти, 1082,16 дол. - пеня).

Як видно з розрахунку сума боргу по кредиту не змінилася, а по процентах і пені -зросла, що свідчить про намагання банку в обхід зупинення провадження у спорі про стягнення заборгованості домогтися такого стягнення у спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вимоги повинні бути співрозмірними, але виходячи з позовних вимог такої співрозмірності не має, - оціночна вартість квартири, що є в іпотеці, становить еквівалент 37990,10 дол. США, а сума заборгованості по кредиту - 7053,9 дол.США, що не відповідає принципу справедливості у виборі способу захисту права з огляду на не співмірність суми боргу та вартості предмета іпотеки.

Окрім того, фактичні витрати позивача є набагато меншими, адже ним не було понесено валютних витрат, а право вимоги придбавалося за гривні.

Листом № 68991102-б/б ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до ОСОБА_1 з вимогою вирішити питання сплати заборгованості за кредитом у сумі 214097, 23 грн. у спосіб виселення з квартири або реструктуризації боргу.

ОСОБА_1, згідно з строком встановленим у листі, надіслала на адресу банку письмову пропозицію щодо ректруктуризації заборгованості, вказала суму та строки її погашення, просила надіслати на її поштову адресу відповідь банку.

ПАТ «Альфа-Банк» надіслав на адресу ОСОБА_1 листа, де було вказано, що з усіма питаннями слід звертатися за мобільним номером телефону.

Відсутність письмової згоди банку на реструктуризацію заборгованості свідчить про порушення банком її права та Меморандуму щодо врегулювання питання реструктуризації споживчих кредитів в іноземній валюті підписаного ПАТ «Альфа-Банк» та Національним банком України.

На телефонні дзвінки за вказаним у листі банку номером ОСОБА_1 не отримала ані усної, ані письмової відповіді від банку, що запропоновані нею умови ресктруктуризації є прийнятними (або неприйнятними), не отримано також жодних зустрічних пропозицій від банку, що свідчить про фактичну відмову банку у реструктуризації заборгованості ОСОБА_1

На початку листопада представник банку зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що їй терміново потрібно сплатити (мовою оригіналу - «кинути на картку») банку 20 000 грн. На запитання ОСОБА_1 про долю реструктуризації її заборгованості, представник банку не надав жодних пояснень, що є додатковим підтвердженням ігнорування права на реструктуризацію і униканням з боку банку від офіційного оформлення реструктуризації боргу, який з незалежних від ОСОБА_1 причин виник за кредитним договором № 1701/1007/88-067 укладеним 01.10.2007 р..

Відповідно до п. 4 Меморандуму щодо врегулювання питання реструктуризації споживчих кредитів в іноземній валюті від 08.05.2015 р. - по кредитним договорам банк зобовязаний здійснити прощення не менше ніж 25% заборгованості.

Згідно з п. 6 - банк зобовязаний здійснити реструктуризацію заборгованості позичальника.

Відповідно до п. 7 Меморандуму - штрафні санкції, які виникли внаслідок невиконання кредитних зобовязань з 01.01.2014 р. не застосовуються та не підлягають сплаті.

Отже, станом на дату подання первісного позову загальна сума заборгованості по кредиту становить еквівалент 7503,90 доларів США, по процентах - 1218,15 доларів США, разом - 8632,05 дол. США, що становить 68995,98 грн. за офіційним курсом НБУ згідно з п.4 Меморандуму.

Застосовуючи право позичальника на списання 25 % як мінімальної частки боргу згідно з п. 4 Меморандуму заборгованість, яку повинна сплатити ОСОБА_1 в якості повного погашення валютного споживчого кредиту по договору № 1701/1007/88-067 від 01.10.07 р. повинна становити 51746.98 грн.

Відповідно до п. 5 Меморандуму визнано безнадійною і такою, що підлягає списанню (прощенню), неустойку (штраф, пеню), яка виникла внаслідок неналежного виконання кредитних зобовязань позичальником за договором кредиту перед фінансовою установою на момент реструктуризації, а тому зазначена у позові пеня у сумі 1082,16 дол. США не підлягає стягненню та повинна бути списана банком.

Згідно з п. 1 ч. 1 Закону України про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті, - не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки, якщо воно використовується як місце постійного проживання позичальника, майнового поручителя та якщо загальна площа нерухомого майна не перевищує 140 кв.м для квартири.

ОСОБА_1 (позичальниця), ОСОБА_2 (майновий поручитель) є громадянами України зареєстроване місце постійного проживання яких квартира № 3 у будинку № 7 на вулиці Почаївській у місті Радивилові загальною площею 65,5 кв.м, що згідно з іпотечним договором N 1701/1007/88-067 -Z-1 укладеним 01.10.2007 р. є предметом застави.

Отже, на вказаний предмет іпотеки (квартиру) як єдине місце проживання позичальниці та майнового поручителя згідно з нормою зазначеного вище закону не може бути примусово звернено стягнення через мораторій.

Крім того, звернення стягнення на предмет іпотеки є неспівмірним способом задоволення позову банку про стягнення заборгованості у сумі еквівалентній 8632,05 доларів США, з огляду на оціночну вартість предмета іпотеки згідно з іпотечним договором № 1701/1007/88-0667-2-1 укладеним 01.10.2007 р. у сумі 37990,10 доларів США, а тому зазначену вимогу первісного позову слід відхилити.

Згідно з Меморандумом щодо врегулювання питання реструктуризації споживчих кредитів в іноземній валюті від 08.05.2015 р. у ОСОБА_1 є право на реструктуризацію заборгованості по валютному кредиту, яке не визнається банком (відповідачем).

Визнання права судом та зобовязання банку прийняти в якості виконання погашення заборгованості по валютному кредиту коштів буде належним захистом права споживача кредиту та повністю виключить задоволення первісного позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, але задовольнить вимоги банку щодо погашення заборгованості по валютному кредиту.

Враховуючи наведене, просила визнати право ОСОБА_1 на реструктуризацію заборгованості по валютному кредиту, що виникла на підставі кредитного договору № 1701/1007/88-067 укладеного 01.10.2007 року ОСОБА_1 та АКБ «ТАС-комерцбанк» та покласти обовязки на АТ «Альфа-Банк» прийняти від ОСОБА_1 51746,98 грн. в якості повної оплати заборгованості (погашення тіла кредиту та процентів) по валютному кредиту згідно кредитного договору № 1701/1007/88-0667 укладеного 01.10.2007 р. ОСОБА_1 та АКБ «ТАС-комерцбанк» та визнати право ОСОБА_1 здійснити оплату (погашення) заборгованості у сумі 51746,98 грн. рівними частками протягом шести місяців з дати набрання законної сили рішенням суду.

Відмовити ПАТ «Альфа-Банк» у задоволенні позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки (трикімнатну квартиру житловою площею 51,2 кв.м № 3 у будинку № 7 на вул.Почаївській у м.Радивилові) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1701/1007/88-067 укладеним 01.10.2007 р. ОСОБА_1 та АКБ «ТАС- комерцбанк» у звязку із неспівмірністю суми боргу.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав частково в частині визнання права ОСОБА_1 на реструктуризацію заборгованості по валютному кредиту, що виникла на підставі кредитного договору № 1701/1007/88-067 укладеного 01.10.2007 року ОСОБА_1 та АКБ «ТАС-комерцбанк» з підстав викладених в позові, а в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1701/1007/88-067, укладеним 01 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_1 та позовних вимог публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки просив відмовити.

Заслухавши представника ПАТ «Альфа-Банк» ОСОБА_5, представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 та дослідивши матеріали справи суд знаходить, що позов підлягає до задоволення частково.

Так, 01.10.2007 року між акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1701/1007/88-067, з подальшим внесенням змін та доповнень відповідно до умов якого банк зобовязувався надати ОСОБА_1 кредит у сумі 22 000,00 дол. США., а остання зобовязувалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та Додатком №1 до нього та графіком погашення кредиту.

Банк свої зобовязання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у сумі 22 000,00 дол. США.

З метою забезпечення належного виконання зобовязання за Кредитним договором, 01.10.2007 року між акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" та фізичною особою - громадянкою України - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, фізичною особою - громадянином України яким є - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та фізичною особою - громадянкою України - ОСОБА_4 (дівоче прізвище - Савич ), ІНФОРМАЦІЯ_3 укладено Іпотечний договір № 1701/1007/88-067-Z-1 відповідно до якого іпотекодавці передали Банку в іпотеку наступне майно, а саме: трикімнатну квартиру №3 за адресою: Рівненська область Радивилівський район, м. Радивилів, вул. Почаївська, буд. 7. житловою площею 51,2 кв.м.

Сторони оцінили предмет іпотеки в 191 850,00 грн., що за курсом НБУ на день укладання іпотечного договору становить у еквіваленті 37 990,10 дол. США.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта-Банк» відповідно до чинного законодавства України укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.

В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта-Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором.

Згідно угод відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 1701/1007/88-067 від 01.10.2007 року, що було укладено між ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та ОСОБА_1, на користь ПАТ «Альфа-Банк».

Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаними Кредитним договором належать ПАТ «Альфа-Банк» - позивачу по справі.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У порушення умов Кредитного договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 24 листопада 2015 року розмір заборгованості за кредитним договором № 1701/1007/88-067, укладеним 01 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_1, у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе договірних зобовязань продовжує зростати та складає 254732 (двісті пятдесят чотири тисячі сімсот тридцять дві) гривні 17 копійок та включає в себе: заборгованість за кредитом у розмірі 7503,90 доларів США, що станом на 24 листопада 2015 року згідно офіційного курсу Національного банку України (1 долар США = 24,063619 грн.) еквівалентно 180570,99 грн.; заборгованість за процентами у розмірі 1420,83 доларів США, що станом на 24 листопада 2015 року згідно офіційного курсу Національного банку України (1 долар США = 24,063619 грн.) еквівалентно 34190,31 грн. та пеня (за останній календарний рік) у розмірі 1661,05 доларів США, що станом на 24 листопада 2015 року згідно офіційного курсу Національного банку України (1 долар США = 24,063619 грн.) еквівалентно 39970,87 грн. (Розрахунок заборгованості станом на 24.11.2015 року додається). Із таким розрахунком суд погоджується.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Приписами ст.599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

В судовому засіданні встановлено невиконання ОСОБА_1 своїх зобовязаннь по кредиту перед банком, у звязку з чим виникла заборгованість яка на даний час не сплачена.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 яка виникла станом на 24 листопада 2015 року є підставними. Суд погоджується із розрахунком заборгованості станом на 24.11.2015 року.

Щодо вимоги позивача про стягнення пені в розмірі 39970,87 грн., то суд виходить з наступного.

12.02.2016 року ОСОБА_1 подано заяву про звільнення від сплати пені.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України 21.10.2015р. у справі № 6-2003цс15.

Крім того, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таку правову позицію 03.09.2014р. висловив Верховний Суд України при розгляді справи № 6-100 цс 14.

Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України в постанові №5 від 30.03.2012 р. в п.27 передбачив, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Під час розгляду справи такі обставини знайшли своє підтвердження. Зокрема, судом встановлено, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобовязання (разом із нарахованою простроченою сумою кредиту та простроченими відсотки за користування кредитом), що дає суду право застосувати до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України.

Крім того, при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки суд враховує, що відповідачка основну суму боргу сплатила, залишок боргу є незначним, відповідачка і її чоловік є особами пенсійного віку які отримують пенсію в розмірі (949 грн. та 1064,52 грн,)матеріальне становище важке.

Враховуючи ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні та інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, зокрема, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання суд вважає за можливе відповідно до положень ст.551 ЦК України зменшити розмір стягнення за пеньою до 970 грн.87 коп., що є співрозмірною з сумою заборгованості.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідносини в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до умов Іпотечного договору, а саме п. 11 Іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання Боржником основного зобовязання; у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Іпотечного договору; у інших випадках, передбачених законодавством.

У разі порушення Боржником основного Кредитного договору та/або порушення Іпотекодавцями умов Іпотечного договору, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцям та/або Боржнику письмову вимогу про усунення порушення Основного зобовязання за Кредитним договором та/або зобовязань, передбачених Іпотечним договором, у тридцяти денний строк, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору.

Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі - рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься у п.п. 12.3, 12.3.1 та 12.3.2 Іпотечного договору або на підставі окремого договору, який може бути укладений між Іпотекодавцями та Іпотекодержателем з урахуванням вимог чинного законодавства України.

На виконання умов Кредитного договору та Іпотечного договору, Відповідачам 10.08.2015 року було надіслано повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки (а.с.39-40), однак вимога на даний період не виконана.

Відповідно до ч.6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення Боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 ЗУ «Про іпотеку».

Враховуючи невиконання Відповідачем основного зобовязання, Позивач має право звернутися до іпотекодавців з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором.

Разом з тим, 07.06.2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304 - VІІ від 03.06.2014 року.

Відповідно до ч.1 вищевказаного Закону визначено, що протягом його дії: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є громадянами України зареєстроване місце постійного проживання яких квартира № 3 у будинку № 7 на вулиці Почаївській у місті Радивилові загальною площею 65,5 кв.м. і це є їх єдине житло.

Відповідно до ст.217 ЦПК України, суд який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві.

Положення ст.ст. 36, 37, 38 ЗУ «Про іпотеку» передбачають можливість задоволення забезпечених іпотекою вимог шляхом набуття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність або шляхом його продажу іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі. На відміну від продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів, звернення стягнення на предмет іпотеки цими способами може відбуватися за умови, якщо вони безпосередньо передбачені окремим договором з іпотекодавцем або застереженням у договорі іпотеки.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та відстрочка виконання рішення підлягають задоволенню в повному обсязі.

Під час судового слідства не доведено належними доказами вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 до публічно акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання права на реструктуризацію заборгованості та погашення з розстрочкою платежу. Визнання такого права в судовому порядку не передбачено діючим цивільним законодавством України. Посилання на ст.ст.4,6, Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304 - VІІ від 03.06.2014 року, є безпідставне.

Таким чином, в позові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання права на реструктуризацію заборгованості та погашення з розстрочкою платежу слід відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.88 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується відповідачами пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

При цьому судом також враховано, що вимоги зазначені в позові про звернення стягнення з відстрочкою виконання рішення суду є позовними вимогами немайнового характеру за подачу яких слід було сплатити 28.08.2015 року 1218 грн. а отже, при задоволенні вимог в цій частині позову із ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід стягнути по 406 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 512, 514, 525, 526, 530, 549, 551,1050,1054 ЦК України, ст.ст.7, 12, 33, 38, 39, 40, 41 Закону України «Про іпотеку», Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304 - VІІ від 03.06.2014 року, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 217, 218 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1701/1007/88-067, укладеним 01 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП (ІПН) НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (01001, Україна, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, МФО 300346, , п/р № 0004) заборгованість, що утворилася станом на 24 листопада 2015 року внаслідок порушення умов кредитного договору № 1701/1007/88-067, укладеного 01 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_1, у розмірі 215732 (двісті пятнадцять тисяч сімсот тридцять дві) гривні 17 копійок, у тому числі:180570 (сто вісімдесят тисяч пятсот сімдесят) гривень 99 копійок заборгованості за кредитом; 34190 (тридцять чотири тисячі сто девяносто) гривень 31 копійка заборгованості за процентами; 970 (девятсот сімдесят) гривень 87 копійок пені.

Стягнути із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП (ІПН) НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (01001, Україна, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, МФО 300346, , п/р № 0004) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2157 (дві тисячі сто пятдесят сім) гривень 32 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки з відстрочкою виконання рішення суду задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1701/1007/88-067, укладеним 01 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС- Комерцбанк» і ОСОБА_1, яка станом на 24 листопада 2015 року складає 215732 (двісті пятнадцять тисяч сімсот тридцять дві) гривні 17 копійок, у тому числі: 180570 (сто вісімдесят тисяч пятсот сімдесят) гривень 99 копійок заборгованості за кредитом; 34190 (тридцять чотири тисячі сто девяносто) гривень 31 копійка заборгованості за процентами; 970 (девятсот сімдесят) гривень 87 копійок пені, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на трикімнатну квартира № 3 (три), що знаходиться за адресою: Рівненська область, Радивилівський район, м. Радивилів, вул. Почаївська, буд. 7, житловою площею 51,2 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відстрочити виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру № 3 (три), що знаходиться за адресою: Рівненська область, Радивилівський район, м. Радивилів, вул. Почаївська, буд. 7. житлова площа 51,2 кв.м. до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Стягнути із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП (ІПН) НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП (ІПН) НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП (ІПН) НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (01001, Україна, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, МФО 300346, , п/р № 0004) сплачений судовий збір в розмірі по 406 (чотириста шість) гривень 00 копійок з кожного.

В решті позовних вимог відмовити.

Впозові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання права на реструктуризацію заборгованості та погашення з розстрочкою платежу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 19.02.2016 року

Суддя: С.З.Драновська