Провадження № 2/750/183/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Карапута Л.В.,

при секретарі Руденок В.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку «Віра-Надія - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку «Віра-Надія» до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_3 міської ради про визнання недійсним рішення та державного акту про право власності на земельну ділянку, третя особа Управління Держземагенства України у м. Чернігові,

встановив:

12.10.205 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив визнати недійсним рішення 36 сесії 5 скликання ОСОБА_3 міської ради від 27.03.2009 року в частині передачі у власність ОСОБА_5, ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,0064 га по вул. Дзержинського м.Чернігова та визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :02:033:5274) по вул. Дзержинського, 4 м. Чернігова площею 0,0064 га серії ЯЖ №915002 від 02.06.2009 року, виданий ОСОБА_5, ОСОБА_7.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі рішення 36 сесії 5 скликання ОСОБА_3 міської ради від 27.03.2009 року ОСОБА_5 видано державний акт серії ЯЖ №915002 від 02.06.2009 року про право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :02:033:5274) площею 0,0064 га по вул. Дзержинського, 4 м. Чернігова, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), співвласником якої є ОСОБА_7. Також позивач зазначив, що по вул. Дзержинського, 4 м.Чернігова розташований багатоквартирний житловий будинок. Земельна ділянка, на яку видано державний акт про право власності ОСОБА_5, є частиною земельної ділянки під цим багатоквартирним будинком та його прибудинкової території. Позивач вважає, що Державний акт виданий всупереч вимог діючого законодавства та порушує права третіх осіб, оскільки співмешканка будинку ОСОБА_5 в повній мірі користуючись правами власника земельної ділянки, не допускає будь-яких осіб до подвір'я, забороняє будь-кому ходити по своїй землі. Позивач вказав, що при видачі оспорюваного державного акта межі земельної ділянки ні з ким з суміжних землекористувачів не погоджувались і не пропонувались для погодження.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради подав до суду письмове заперечення, яким вважає позов законодавчо необґрунтованим, виходячи з того, що відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в натурі виділено у користування земельну ділянку, між співвласниками житлового будинку по вул. Дзержинського, 4 встановлено відповідний порядок користування, а також відповідачами було приватизовано земельну ділянку, що була відведена їм у користування. Вважає, що жодних порушень вимог земельного законодавства при відведенні земельної ділянки не було.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник подали до суду письмове заперечення та просила відмовити в задоволенні позову та одночасно подали заяву про застосування строків позовної давності.

Співвідповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з»явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 4 червня 2007 року ОСОБА_5, ОСОБА_7 виділено у користування земельну ділянку площею 31,56 кв. м., що примикає до кімнати 2-3 житлового будинку та під житловою забудовою - 32,0 кв. м.

Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В звязку з цим, обставини, встановлені судом у цій справі не підлягають доказуванню у подальшому.

Відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в натурі виділено у користування земельну ділянку, між співвласниками житлового будинку по вул. Дзержинського, 4 встановлено відповідний порядок користування.

Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 38 Земельного кодексу України земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших обєктів загального користування, належать до земель житлової та громадської забудови.

Згідно пунктів 1-3 ст. 42 Земельного кодексу України земельні ділянки багатоквартирних будинків земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 № 417-VIII співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

Згідно ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності на право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 118 Земельного Кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, сільської або селищної ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад.

Рішенням ОСОБА_3 міської ради від 27.03.2009 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 передано у власність земельну ділянку площею 0,0064 га по вул. Дзержинського в м. Чернігові (кадастровий номер :02:033:5274).

На підставі вказаного рішення відповідачам видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №915002.

Суд вважає рішення 36 сесії 5 скликання ОСОБА_3 міської ради від 27.03.2009 року в частині передачі у власність ОСОБА_5, ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,0064 га по вул. Дзержинського м.Чернігова є законним, оскільки не порушує права та законні інтереси інших співвласників багатоквартирного будинку та прав позивача.

Разом з тим, державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт.

Таким чином, з огляду на викладені обставини та досліджені докази, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Також суд приходить до висновку про задоволення частково вимоги про стягнення витрат на користь відповідача ОСОБА_5 на правову допомогу з позивача. З врахуванням складності категорії даної цивільної справи та складання письмових заперечень представником відповідача, та участі в судовому засіданні протягом 1 години, суд вважає за можливе стягнути витрати на правову допомогу за 2 години робочого часу в сумі 1102 грн. 40 коп., які стягнути з ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку «Віра-Надія» на користь ОСОБА_5.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208 - 209, 292, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку «Віра-Надія» до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_3 міської ради про визнання недійсним рішення та державного акту про право власності на земельну ділянку, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку «Віра-Надія» на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 1102 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Л.В. Карапута