Провадження № 2/537/62/2016
Справа № 537/4268/15-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.02.2016 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Кременчуцької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою, якою просили суд визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частини квартири АДРЕСА_2, як частку у спільному майні подружжя; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після її померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка, ОСОБА_4, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування після його померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, ОСОБА_4, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.
14.12.2015 року позивачі звернулись до суду з уточненими позовними вимогами, згідно яких останні просили суд визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частини квартири АДРЕСА_2, як частку у спільному майні подружжя; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після її померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка, ОСОБА_4, право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування після його померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, ОСОБА_4, право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_5 в порядку спадкування після його померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, ОСОБА_4, право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1.
Свої вимоги позивачі мотивували тим, що 06.06.1981 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, від якого народилися сини - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Під час перебування у шлюбі ОСОБА_4 вступив до житлово-будівельного кооперативу №73/144 та 14.11.1988 року отримав ордер на квартиру АДРЕСА_1. В подальшому пай у кооперативі було сплачено в повному обсязі. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, за життя право власності на вищевказану квартиру останній не оформив. Після смерті ОСОБА_4 позивачі продовжили проживати у спірній квартирі. В подальшому останні зверталися до державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Полтавської області для оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримали відмову у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. У зв'язку з вищевикладеним позивачі були вимушені звернутись до суду з позовом.
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, представник відповідача Кременчуцької міської ради, третя особа ОСОБА_5, представник третьої особи Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №73 в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, при цьому завчасно надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Як вбачається зі статті 60 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відтак, позивач ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_4 з 06 червня 1981 року перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданим 06.06.1981 року Держвідділом ЗАГС м. Кременчука Полтавської області.
Позивач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим 08.06.1987 року Крюківським районним відділом ЗАГС м. Кременчука.
14.11.1988 року ОСОБА_4 отримав ордер на житлове приміщення житлово-будівельного кооперативу №249 серії №К за адресою: АДРЕСА_1.
Як вбачається з розпорядження виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №987-Р від 12.08.2015 року «Про реєстрацію об'єднань співвласників багатоквартирних будинків» зареєстровано об'єднання співвласників багатоквартирних будинків згідно за додатком, які є правонаступниками житлово-будівельних кооперативів.
Згідно з додатку до розпорядження виконкому міської ради 967-Р від 12.08.1997 року, правонаступником житлово-будівельного кооперативу №73/144 є ОСББ №73.
Відповідно до довідки №118/07 від 24.07.2015 року, виданої ОСББ №73, померлим ОСОБА_4 вартість квартири АДРЕСА_1 повністю 18.09.1992 року.
Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя».
Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому ст. 71 СК України визначено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.
Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, законодавець визначився, що поділ спільної сумісної власності подружжя здійснюється в натурі.
На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що квартира АДРЕСА_1, придбана під час спільного перебування у шлюбі позивача ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_4, що підтверджується ордером на житлове приміщення (а.с. 10) та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 14), враховуючи відсутність домовленості між сторонами щодо поділу майна, виходячи з принципу рівності часток у спільному майні подружжя, суд вважає законними та обґрунтованими позовні вимоги щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частку спірної квартири як частку у спільному майні подружжя.
Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 2536.
Постановою державного нотаріуса Першої кременчуцької нотаріальної контори Полтавської області від 11.08.2015 року за №2337/02-31 ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документа на квартиру АДРЕСА_1.
В силу ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до правових позицій, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а з аналізу змісту ст. ст.1222, 1241 ЦК України вбачається, що спадкування за законом має місце лише тоді і в тому обсязі, в якому воно не змінено заповітом, крім випадків права на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від заповіту.
Згідно зі статтею 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Виходячи зі змісту статей 1222, 1261 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 являються спадкоємцем першої черги після померлого ОСОБА_4
Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачі після смерті ОСОБА_4 продовжили проживати у спірній квартирі, при цьому останні разом з ОСОБА_5 звертались до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.
Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
З викладеного вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2 дійс но є спадкоємцями після померлого ОСОБА_4, який за життя в установленому законом порядку не оформив та не зареєстрував своє право власності, неможливість оформити право власності на спадкове майно нотаріально дає право на визнання його в судовому порядку, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про визнання права власності в порядку спадкування є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 10, 11, 57, 60, 209, 212, 214, 215, 224Цивільно-процесуального кодексу України, статтями 1216, 1222, 1223, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, 60, 69, 70 сімейного кодексу України ,суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Кременчуцької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, яка складається з: ? як частки у спільному майні подружжя та 1/6 частки в порядку спадкування після її померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після його померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4.
Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після його померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4.
Відповідачі можуть подати заяву про перегляд заочного рішення до суду, що його ухвалив, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя : Д.О. Зоріна