РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/4453/15-ц

провадження у справі № 2/0285/138/16

14 березня 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді…………….……Літвин О.О.

за участю секретаря……………… ..Поліщук Т.П.

позивачки……………………………ОСОБА_8відповідача…………………………..ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_3

про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 07.12.2015 року звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 грн. щомісячно.

В обґрунтування позову зазначила, що їх спільна дитина повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, хоча має таку можливість.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 200 грн., мотивуючи тим, що не має постійного місця роботи та сталого доходу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180-182 СК України).

Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Судом установлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження.Позивач не працює у зв'язку з народженням третьої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває в декретній відпустці і отримує щомісячну одноразову допомогу по догляду за сином.

Шлюбно-сімейні відносини між подружжям були припинені 24.12.2013 року на підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду.

Син проживає спільно з позивачем окремо від відповідача, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 02.12.2015 року. Домовленості про утримання спільної дитини сторони не досягли.

Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, або будь-яких доказів на спростування доводів позивача в частині стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі, суду надано не було.

Наявність будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи не існує.

Неможливість працевлаштування відповідача не підтверджує його неспроможність надавати утримання своїй дитині. Разом з тим, обов'язок по утриманню неповнолітнього сина не може бути покладений виключно на його матір.

Відповідач є здоровою молодою особою 26 років; постійного місця роботи не має, але при цьому на обліку у службі зайнятості, як безробітний, не перебуває та не вчиняє будь-яких дій щодо пошуку роботи; інших дітей чи непрацездатних батьків не має; не достатньо приймає участі в вихованні неповнолітнього сина та не створює всіх необхідних умов для його розвитку і життя, відтак він спроможний сплачувати аліменти на його утримання.

Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (ст. 7 Закону: 1 167 грн. - для дітей віком до 6 років, 1 455 грн. - для дітей віком від 6 до 18 років); розмір середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за січень 2016 року вона становила 3 217 грн.); потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку; суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати, як інтересам хлопчика, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості.

Визначена судом сума аліментів є реальною та дає змогу забезпечити мінімальні життєві потреби дитини.

Відповідачем не було надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивача надають їй можливість забезпечити дитині чотирирічного віку належний життєвий рівень при отриманні аліментів у розмірі 200 грн.

Закон рівною мірою покладає обов'язок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне утримання спільного сина сторін.

Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, статтями 141, 180-184, 191 СК України - ,суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) грн. щомісячно, починаючи стягнення з 07 грудня 2015 року до повноліття сина - ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а в іншій частині в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя О.О. Літвин