Справа №2-2240/12
Провадження № 2/752/7/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.03.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи:Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Управління ДАІ УМВС України у Кіровоградській області про визнання договору недійсним, поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Товаристуво з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і, з врахуванням заяви про уточнення предмету позову від 07.04.2014 р., просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Ніссан» д.н. НОМЕР_3 від 30.07.2011 р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль «Ніссан» д.н. НОМЕР_3, визнати за ОСОБА_1 право власності на ремонтні облаштування в АДРЕСА_1, дворівневий дитячий куточок з ліжком, шафою та столом, вартістю 3999 гривень, LG A 09LHH, вартістю 4500 гривень, варочну поверхню SAMSUNG GN 642FF BDвартістю 1400 гривень, вбудовану електричну духовку SAMSUNG BF 641 FB, вартістю 2100 гривень, холодильник SAMSUNG RL 44ECPB1/ BWT, вартістю 5500 гривень, витяжку кухонну PIRAMIDA WHT 60-60 blak вартістю 900 гривень, плазмовий телевізор діагональ 42 дюйми SAMSUNG PS 42 A 451 P 1 XUA вартістю 3500 гривень, плазмовий телевізор діагональ 20 дюймів XORD вартістю 1000 гривень, пральну машинку LG F -8056 L вартістю 800 гривень, стіл вартістю 1600 гривень, 4 стільця вартістю 2920 гривень, дитячу стінку «Джунглі», вартістю 980 гривень, крісло «Флай», вартістю 700 гривень, стягнути з ОСОБА_2 суму коштів 278645, 50 гривень та судові витрати у справі.

В подальшому представник позивача подав до суду заяву про залишення без розгляду позовних вимог про визнання за позивачем права власності на ремонтні облаштування в квартирі, дитячу стінку «Джунглі», вартістю 980 гривень, крісло «Флай», вартістю 700 гривень, дитячий куточок з ліжком, шафою та столом, вартістю 3999 гривень, про що судом була постановлена відповідна ухвала.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивач та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який було розірвано 03.09.2011 р. В шлюбі, 05.09.2008 р. між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до якого ними отримано кредит в розмірі 75000 доларів США.

Позивач посилається на те, що за рахунок кредитних коштів ними був придбаний автомобіль «Ніссан» дн. АА 1607 НТ, вартістю 17000 доларів США, також протягом листопада 2008-2009 р. проведені ремонті роботи в квартирі АДРЕСА_1 на загальну суму 72511,20 гривень, а також придбано наступне майно: дворівневий дитячий куточок з ліжком, шафою та столом, вартістю 3999 гривень, кондиціонер LG A 09LHH, вартістю 4500 гривень, варочну поверхню SAMSUNG GN 642FF BDвартістю 1400 гривень, вбудовану електричну духовку SAMSUNG BF 641 FB, вартістю 2100 гривень, холодильник SAMSUNG RL 44ECPB1/ BWT, вартістю 5500 гривень, витяжку кухонну PIRAMIDA WHT 60-60 blak вартістю 900 гривень, плазмовий телевізор діагональ 42 дюйми SAMSUNG PS 42 A 451 P 1 XUA вартістю 3500 гривень, плазмовий телевізор діагональ 20 дюймів XORD вартістю 1000 гривень, пральну машинку LG F -8056 L вартістю 800 гривень, стіл вартістю 1600 гривень, 4 стільця вартістю 2920 гривень, дитячу стінку «Джунглі», вартістю 980 гривень, крісло «Флай», вартістю 700 гривень. Всього на придбання спільного майна були витрачені кошти в розмірі 30300 доларів США.

Інша частина кредитних коштів в розмірі 44700 доларів США, як зазначає позивач, були витрачені на спільне проживання.

За час перебування у шлюбі подружжям були погашені боргові зобов»язання за кредитним договором в розмірі 17203,79 доларів США, а інша частина зобов»язань в розмірі 557291 гривня була сплачена позивачем, в зв»язку з чим вона просить стягнути з ОСОБА_2 суму коштів в розмірі 278645,50 гривень, що є 1/2 частини боргових зобов»язань, сплачених після розірвання шлюбу.

Також позивач просить при поділі майна подружжя залишити у її власності майно, що знаходиться в квартирі, яка належить їй на праві власності, а саме: кондиціонер LG A 09LHH, вартістю 4500 гривень, варочну поверхню SAMSUNG GN 642FF BDвартістю 1400 гривень, вбудовану електричну духовку SAMSUNG BF 641 FB, вартістю 2100 гривень, холодильник SAMSUNG RL 44ECPB1/ BWT, вартістю 5500 гривень, витяжку кухонну PIRAMIDA WHT 60-60 blak вартістю 900 гривень, плазмовий телевізор діагональ 42 дюйми SAMSUNG PS 42 A 451 P 1 XUA вартістю 3500 гривень, плазмовий телевізор діагональ 20 дюймів XORD вартістю 1000 гривень, пральну машинку LG F -8056 L вартістю 800 гривень, стіл вартістю 1600 гривень, 4 стільця вартістю 2920 гривень. .

Оскільки договір купівлі-продажу автомобіля «Ніссан» д.н. НОМЕР_3 від 30.07.2012 р. був укладений між ОСОБА_2 та його батьком, ОСОБА_3 без згоди позивача, без мети настання відповідних правових наслідків, вона просить визнати його недійсним і залишити транспортний засіб у власності ОСОБА_2

В судове засідання позивач та її представник не з»явились, подавши клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач та його представник в ході судового розгляду заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що недотримання письмової форми щодо надання згоди одним із подружжя на реалізацію майна, що є спільною сумісною власності подружжя, не тягне недійсності правочину. Крім того, автомобіль «Ніссан» був реалізований за час шлюбу, про що позивачу було відомо, частина коштів витрачена на погашення боргових зобов»язань за кредитним договором, автомобіль був переданий покупцю, знаходиться в його користуванні і він несе витрати по його утриманню, що спростовує посилання позивача на фіктивність даного правочину.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення вимог щодо розподілу боргових зобов»язань, посилаючись на те, що все майно, набуте за час шлюбу залишається у власності позивача, він не надавав згоди на зміну кредитора у зобов»язанні, а тому ОСОБА_1 не має право вимоги за зобов»язаннями, що виникли з кредитного договору, укладеного з ВАТ «Сведбанк».

Крім того, відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, відповідно до якого просив суд визнати квартиру АДРЕСА_1 об»єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визначити його ідеальну частку у спільній сумісній власності, визнавши за ним право власності на 1/2 частину квартири та стягнути з ОСОБА_1 половину залишку основного зобов»язання за кредитним договором станом на день розірвання шлюбу в розмірі 28898,10 доларів США.

В ході розгляду справи відповідач просив залишити без розгляду позовні вимоги за зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_1 половини залишку основного зобов»язання за кредитним договором станом на день розірвання шлюбу в розмірі 28898,10 доларів США.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 обґрунтував тим, що внаслідок проведення ремонтних робіт за рахунок кредитних коштів, отриманих на підставі Кредитного договору, укладеного з ПАТ «Сведбанк», вартість квартири істотно збільшилась що є підставою для визнання її спільним майном подружжя.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався.

Представники третіх осіб в судове засідання не з»явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись належним чином.

Вислухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18.07.2008 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований ВРАЦ Голосіївського районного управління юстиції у м.Києва, про що складено актовий запис № 517.

Даний шлюб було розірвано, про що 03.09.2011 р. видано Свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_4.

Під час перебування у шлюбі між ОСОБА_2 та ПАТ «Сведбанк» 05.09.2008 р. був укладений Кредитний договір № 2615/0908/88-036, відповідно до умов якого Позичальник отримав кредит в розмірі 75000 доларів США.

Як встановлено судом, частина зазначених кредитних коштів була витрачена подружжям на проведення перепланування та ремонту квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Договору дарування від 03.12.2004 р.

Крім того, за час перебування у шлюбі за рахунок кредитних коштів подружжям було придбано дворівневий дитячий куточок з ліжком, шафою та столом вартістю 3999 гривень, кондиціонер LG A 09LHH, вартістю 4500 гривень, варочну поверхню SAMSUNG GN 642FF BDвартістю 1400 гривень, вбудовану електричну духовку SAMSUNG BF 641 FB, вартістю 2100 гривень, холодильник SAMSUNG RL 44ECPB1/ BWT вартістю 5500 гривень, витяжку кухонну PIRAMIDA WHT 60-60 blak вартістю 900 гривень, плазмовий телевізор діагональ 42 дюйми SAMSUNG PS 42 A 451 P 1 XUA вартістю 3500 гривень, плазмовий телевізор діагональ 20 дюймів XORD вартістю 1000 гривень, пральну машинку LG F -8056 L вартістю 2615 гривень, стіл вартістю 1600 гривень, 4 стільця вартістю 2920 гривень, дитяча стінка «Джунглі» вартістю 980 гривень, крісло «Флай» вартістю 700 гривень.

Суд не може прийняти до уваги визначену позивачем вартість пральної машинки LG F -8056 L в сумі 800 гривень, оскільки відповідно до товарного чеку на придбання даної побутової техніки вартість пральної машинки становить 2615 гривень.

Крім того, як встановлено судом за час шлюбу подружжям був придбаний транспортний засіб «Ніссан» д.н. НОМЕР_2, який в подальшому 30.07.2011 р. на підставі довідки-рахунку КІМ 589352 від 30.07.2011 р. був проданий ОСОБА_3 і зареєстрований за ним з державним номерним знаком НОМЕР_3 за ціною 72726 гривень 30 копійко.

Зазначені кошти від реалізації автомобіля були отримані ОСОБА_2, що підтверджується відповідною розпискою і використані в інтересах сім»ї, оскільки будь-яких доказів на спростування зазначених обставин суду не надано.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ст.70 Сімейного кодексу України та ст.372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними.

Згідно з ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 своєї постанови від 21 грудня 2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Відповідно до ст.65 Сімейного кодексу України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї, створює обов»язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім»ї.

При вирішенні питання щодо поділу спільного майна подружжя між сторонами у даному спорі суд виходить з наступних міркувань.

При визначенні часток у спільній власності подружжя суд виходить із принципу рівності часток, відповідно до ст..70 СК України.

При зверненні до суду позивач - ОСОБА_1, просить при поділі майна подружжя залишити у її власності кондиціонер LG A 09LHH, вартістю 4500 гривень, варочну поверхню SAMSUNG GN 642FF BDвартістю 1400 гривень, вбудовану електричну духовку SAMSUNG BF 641 FB, вартістю 2100 гривень, холодильник SAMSUNG RL 44ECPB1/ BWT вартістю 5500 гривень, витяжку кухонну PIRAMIDA WHT 60-60 blak вартістю 900 гривень, плазмовий телевізор діагональ 42 дюйми SAMSUNG PS 42 A 451 P 1 XUA вартістю 3500 гривень, плазмовий телевізор діагональ 20 дюймів XORD вартістю 1000 гривень, пральну машинку LG F -8056 L вартістю 2615 гривень, стіл вартістю 1600 гривень, 4 стільця вартістю 2920 гривень, обґрунтовуючи тим, що дані предмети меблів та побутова техніка були придбані саме для цієї квартири, частина з них є вбудованою технікою, а тому розподіл її в натурі є неможливим.

В ході судового розгляду відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти залишення у власності позивача зазначеного майна, визнавши, що частина побутової техніки є вбудованою і розподіл цих речей в натурі є недоцільним.

З врахуванням позиції відповідача, порядку користування предметами меблів та побутовою технікою, які були придбані за час перебування сторін у шлюбі, суд вважає за доцільне при поділі майна подружжя залишити у власності ОСОБА_1 кондиціонер LG A 09LHH, вартістю 4500 гривень, варочну поверхню SAMSUNG GN 642FF BDвартістю 1400 гривень, вбудовану електричну духовку SAMSUNG BF 641 FB, вартістю 2100 гривень, холодильник SAMSUNG RL 44ECPB1/ BWT вартістю 5500 гривень, витяжку кухонну PIRAMIDA WHT 60-60 blak вартістю 900 гривень, плазмовий телевізор діагональ 42 дюйми SAMSUNG PS 42 A 451 P 1 XUA вартістю 3500 гривень, плазмовий телевізор діагональ 20 дюймів XORD вартістю 1000 гривень, пральну машинку LG F -8056 L вартістю 2615 гривень, стіл вартістю 1600 гривень, 4 стільця вартістю 2920 гривень, а всього на суму 26035 гривень, стягнувши з нею на користь відповідача 1/2 вартості зазначеного майна в рахунок частки відповідача у спільному майні подружжя, про що він не висловлював заперечень.

Вартість майна, яка залишена у власності позивача становить 26035 гривень, з приводу чого у сторін не виникав спір, в зв»язку з чим на користь відповідача підлягає стягненню грошова компенсація в розмірі 13017 гривень 50 копійок.

Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача 1/2 частини коштів, сплачених ОСОБА_1 в рахунок погашення кредитних зобов»язань за договором, укладеним 05.09.2008 р. між ПАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи») в розмірі 278645 гривень 50 копійок, оскільки зазначений кредит був отриманий за час перебування подружжя в шлюбі, як встановлено в ході розгляду справи і не заперечувалось сторонами, був використаний в інтересах сім»ї, а отже дані боргові зобов»язання підлягають розподілу як спільне майно подружжя.

З матеріалів справи вбачається і це підтверджується станом на момент розірвання шлюбу заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором від 05.09.2008 р. № 2615/0908/88-036 становила 57796,21 доларів США, що підтверджується довідкою від 19.06.2012 р. № 861/01-1098 (а.с. 238 т.1 )

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 сплатила на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення боргових зобов»язань за кредитним договором від 05.09.2008 р. № 2615/0908/88-036 суму коштів в розмірі 557291 гривня, що підтверджується платіжними дорученнями (т.1 а.с.18-21, 151-166, т.3 а.с.15) та довідкою ТОВ «Кредитні ініціативи» від 20.08.2013 р., відповідно до якого сума заборгованості сплачена ОСОБА_1

Не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу «Ніссан» д.н. НОМЕР_3, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та визнання за ОСОБА_2 право власності на зазначений автомобіль, виходячи з наступного.

В силу положень ст..65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Як зазначалось судом вище, транспортний засіб «Ніссан» д.н. НОМЕР_3 був проданий ОСОБА_3 30.07.2011 р. за ціною 72 726 грн. 30 коп., тобто під час перебування сторін у шлюбних стосунках.

Як вбачається з пояснень відповідача частина коштів була використана на погашення боргових зобов»язань за кредитним договором, інша частина також в інтересах сім»ї.

Зазначені обставини не були спростовані в ході розгляду справи позивачем.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 при укладенні оспорюваного договору діяв недобросовісно по відношенню до іншого співвласника майна - позивача у справі, суду не надано.

Крім того, звертаючись до суду з даними вимогами позивач посилається на фіктивність укладеного договору, оскільки він був укладений між сином і батьком, не мав оплатного характеру та автомобіль залишився у користуванні ОСОБА_2

Однак, зазначені обставини спростовуються дослідженими судом письмовими доказами, а саме: довідкою-рахунком № 589352, розпискою про отримання 31.05.2011 р. грошових коштів в рахунок оплати за автомобіль, актами виконаних робіт на ремонт транспортного засобу «Ніссан», замовниками за якими був ОСОБА_3, що підтверджує перебування транспортного засобу у користуванні останнього.

Зазначені письмові докази спростовують посилання позивача на фіктивність укладеної угоди.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для визнання договору купівлі-продажу автомобіля «Ніссан» недійсним.

Не підлягають задоволенню, на думку суду, вимоги позивача за зустрічним позовом про визнання квартири АДРЕСА_1 об»єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності, а саме визнання за відповідачем права власності на 1/2 частину квартири, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.62 Сімейного кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося в своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з роз»ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р., майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбних договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Як встановлено судом, АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 03.12.2004 р.

Протягом 2008-2009 рр. сторонами у справі за рахунок кредитних коштів були проведені ремонтні роботи та перепланування даної квартири.

В ході судового розгляду судом була призначена будівельно-технічна експертиза, відповідно до висновку якої № 8290 від 07.09.2015 р. дійсна ринкова вартість АДРЕСА_1 на 05.09.2008 р. становила 517 200 гривень, дійсна вартість зазначеної квартира в цінах на дату проведення дослідження становить 1048600 гривень. В ході проведення експертизи експерт прийшов до висновку, що в зв»язку з проведенням ремонтно-будівельних робіт, вартість квартири збільшилася на 315200 гривень, що складає 30,06% від вартості квартири.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що збільшення вартості квартири на 30% не є істотною в розумінні ст.62 СК України, в зв»язку з чим відсутні підстави для визнання квартири спільним майном подружжя.

Оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, враховуючи фактичні обставини справи, встановлені в ході судового розгляду, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на побутову техніку та меблі і розподіл боргових зобов»язань подружжя, та відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 за зустрічним позовом.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі, пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи:Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Управління ДАІ УМВС України у Кіровоградській області про визнання договору недійсним, поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на кондиціонер LG A 09LHH, вартістю 4500 гривень, варочну поверхню SAMSUNG GN 642FF BDвартістю 1400 гривень, вбудовану електричну духовку SAMSUNG BF 641 FB, вартісю 2100 гривень, холодильник SAMSUNG RL 44ECPB1/ BWT вартістю 5500 гривень, витяжку кухонну PIRAMIDA WHT 60-60 blak вартістю 900 гривень, плазмовий телевізор діагональ 42 дюйми SAMSUNG PS 42 A 451 P 1 XUA вартістю 3500 гривень, плазмовий телевізор діагональ 20 дюймів XORD вартістю 1000 гривень, пральну машинку LG F -8056 L вартіст 2615 гривень, стіл вартістю 1600 гривень, 4 стільця вартістю 2920 гривень, а всього на суму 26035 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в рахунок компенсації вартості 1/2 частини майна, що залишена у власності ОСОБА_1, в розмірі 13017 гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в рахунок компенсації вартості 1/2 боргових зобов»язань, які були сплачені ОСОБА_1 після розірвання шлюбу, в розмірі 278645 гривень 50 копійок.

В іншій частині позовних вимог за первісним позовом відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Товаристуво з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2919 гривень 54 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається сторонами протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя