АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/274/16 Справа № 2-3166/08 Головуючий у 1 й інстанції - Дячкова С.В. Доповідач - Григорченко Е.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді-головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Повєткіна В.В.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2008 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи: Дніпродзержинське регіональне відділення інспекції державного архітектурно-будівельного підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нежитлове приміщення (вбудованого приміщення АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_6 посилається на те, що 03.11.2008 року між нею та відповідачкою був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 65,90 кв.м. В подальшому позивач передав кошти, а відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору, тому позивач звернувся до суду для визнання договору дійсним та визнання за нею права власності.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинськ від 25.11.2008 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволені, визнано дійсним договір купівлі- продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_2 укладений 03.11.2008 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на нерухоме майно без додаткового вводу його в експлуатацію, що є предметом договору купівлі продажу, укладеного з ОСОБА_5 03 листопада 2008 p., а саме: нежитлове приміщення (вбудоване приміщення № 120) (літ. А-5), площею 65, 90 кв. м, розташоване по АДРЕСА_1. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_5 звернулась з апеляційною скаргою на зазначене рішення, де ставить питання про його скасування та ухвалення нового про відмову у позові, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню, згідно п.п. 3,4 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що 03.11.2008 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (вбудованого приміщення - АДРЕСА_1

Відповідно до п. 1.1 договору продавець (ОСОБА_5) передає у власність покупцеві (Палій.Г.П.)нежитлове приміщення (вбудоване приміщення № 120), розташоване по АДРЕСА_1.

Продаж вчинюється за 25000 грн. Вказане нежитлове приміщення (вбудоване приміщення № 120) передано ОСОБА_6

Договір між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено у простій письмовій формі.

В подальшому відповідач ОСОБА_5, яка отримала гроші за продане нежитлове приміщення (вбудоване приміщення № 120), передала вказане приміщення ОСОБА_6, та ухиляється від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки сторонами виконані всі істотні умови договору, а відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

Між тим з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року N 9 роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Однак при розгляді справи суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув та не врахував, що, в даному випадку, відсутні підстави для визнання судом дійсним спірного договору на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України за визнання права власності на спірне нерухоме майно.

Судом першої інстанції також не було враховано, що однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину, чого судом у справі встановлено не було.

Крім того, вирішуючи спір, суд визнав право власності на нерухоме майно без додаткового вводу в експлуатацію, яке самовільно переплановане /а.с. 17/, та не звернув уваги на те, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2008 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_6 у задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_5, треті особи: Дніпродзержинське регіональне відділення інспекції державного архітектурно-будівельного підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 121.80 грн.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

СУДДІ: