АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2127/16 Справа № 185/9042/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Врона А. О. Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до відповідачки, і просить суд зменшити розмір аліментів з 1/3 до 1/6.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що позивач знаходився з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням суду від 30.09.2013 року. Від шлюбу є двоє дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.09.2013 року стягнено з позивача на користь відповідача аліменти у розмірі 1/3 частин всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. У зв'язку з укладенням нового шлюбу та народженням дитини його матеріальний стан змінився, у зв'язку з чим просить розмір стягнутих аліментів змінити, зменшивши його з 1/3 до 1/6 розміру всіх доходів.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.12.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду, де ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, посилаючись на те, що рішення незаконне, несправедливе, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2013 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, на утримання дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 11 вересня 2013 року до повноліття дітей.

13 червня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_9 уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_4 та ОСОБА_10 народився син - ОСОБА_11.

Позивач, згідно довідки про доходи, працює в ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на посаді гірник очисного забою з 21 жовтня 1999 року, загальна сума доходу за період з травня 2015 року по жовтень 2015 року становить 101126,10 грн

Відповідач з листопада 2015 року перебуває на обліку як безробітна в Павлоградському міськрайонному центрі зайнятості.

Третя особа на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, згідно довідки про доходи, яка видана Управлінням праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради, третя особа з серпня 2015 року по грудень 2015 року отримала дохід в розмірі 4300 грн., тобто 860 грн. щомісячно.

Враховуючи встановлені обставини, вимоги законодавства, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у позові, оскільки позивачем не надано доказів про те, що у нього суттєво змінилося майнове становище.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями учасників процесу.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180, 181, 192 СК України, ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що суд першої інстанції не взяв до уваги народження дитини від іншої жінки, з якою одружений та яка знаходиться у декретній відпустці, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки сама по собі зміна матеріального або сімейного стану не є підставою для зменшення аліментів.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно довідки, позивач працює та має заробітну плату в середньому 17800 грн. /а.с. 11/.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте будь-які докази, які б підтверджували погіршення матеріального становища позивача, та що внаслідок зміни матеріального або сімейного стану позивач не взмозі платити аліменти на утримання своїх дітей в розмірі встановленого судом, не надані.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки і висновків суду не спростовують.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: