Дата документу 21.04.2016
Справа № 334/3089/15-ц
Провадження № 2/334/108/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Дубини Л.А., при секретарі Нестеренко Ю.І., за участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, ОСОБА_6 про визнання права власності на півпричип, -

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому вказує, що 15.10.2014 року уклав з ОСОБА_5 Договір користування напівпричепом - рефрижератором Lamberet, моделі LVFS-3F, № шасі ( кузова,рами) VM3LVFS3F21R06261, колір- білий, ном. знак НОМЕР_1 з його викупом частинами.

Відповідно до умов п.1.1, 3.1-3.6 Договору сторони досягли згоди та визначили загальну вартість напівпричепу у розмірі 144 000 грн., а також порядок його викупу часинами по 6 000 грн., щомісяця, впродовж 24 місяців. При цьому досягли домовленості, що при сплаті кожного щомісячного платежу до ОСОБА_4 переходить право власності на відповідну 1/24 частину напівпричепу.

На виконання умов договору, він, ОСОБА_4 у період жовтня - грудня 2014 року відповідно до графіку вніс оплату за користування напівпричепом, але у подальшому ОСОБА_5 відмовився отримувати оплату за користування напівпричепом.

Відповідно до п.5.1.1 Договору у разі створення з вини ОСОБА_5 незаконних перешкод у користуванні напівпричепом, останній мав сплатити у триденний строк штраф у розмірі 1000 грн., за кожен випадок створення перешкод.

Таким перешкодами, на думку позивача, є безпідставне звернення ОСОБА_5 до правоохоронних органів з заявою, щодо його, ОСОБА_4, шахрайських дій.

Позивач вважає, що відповідач завинив йому не менше 3000 грн. штрафних санкцій за договором.

Крім того, п.2.3.2 Договору передбачено, що позивач має право за рахунок власних коштів виключно за власним рішенням здійснювати поліпшення напівпричепу.

Так, у період з жовтня 2014 року і до часу звернення до суду з даним позовом, 22.04.2015 року, позивачем додатково витрачено на поліпшення та обслуговування напівпричепу 90346,25 грн., які є невідємними, оскільки це є запчастинами та витратними матеріалами, без яких функціонування напівпричепу є неможливим та буде порушена його цілісність.

Крім того, у позові позивач зазначає, що через незаконні дії відповідача він поніс матеріальні збитки у розмірі 10000 грн., у якості штрафних санкцій через неможливість виконати заявки контрагента ТОВ «Профотторг». Упущена вигода при цьому складає 78500 грн.

Таким чином, за загальна сума, яка має бути стягнута з ОСОБА_5 складає 217846, 25 грн.

Крім того, позивач просить суд визнати за ним право власності на 6/24 частин напівпричепу, т.я. їх вартість у розмірі 36000 грн. він вже сплатив.

Оскільки до повної вартості напівпричепу він має сплатити ще 108000 грн. , а враховуючи суму заборгованості ОСОБА_5 перед ним за здійснені поліпшення і штрафні санкції - 217846, 25 грн., то позивач вважає, що він повністю здійснив з останнім розрахунок, і тому, має право вимагати визнання за ним права власності на напівпричіп в цілому.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь 217 846,25 грн., визнати за ним право власності на 6/24 частин напівпричепу, у рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ним визнати право власності на решту 18/24 частин напівпричепу на суму 108000 грн., стягнути з ОСОБА_5 на його користь залишок заборгованості 109 846,25 грн., а також понесені судові витрати.

Протягом судового розгляду позивачем неодноразово уточнювалися позовні вимоги, і в останній редакції від 12.11.2015 року просив суд визнати за ним право власності на 6/24 частин напівпричепу; у рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ним визнати право власності на решту 18/24 частин напівпричепу; зобовязати УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області провести перереєстрацію права власності н6а півпричеп за ним і стягнути судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, заявлені позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_7 та його адвокати, у судове не зявилися, подали до суду заяву, у якій просили розглядати справу без їх участі.

У раніше поданих письмових запереченнях на позов проти позову заперечували з тих підстав, що Договір користування напівпричепом з його викупом частинами від 15.10.2014 року у порушення приписів ст. 799 ЦК України укладений у письмовій формі, між тим нотаріально не посвідчений , що в силу ч.1 ст.220 ЦК України тягне його нікчемність.

Оскільки даний Договір є нікчемним, то він не породжує правових наслідків. Крім того, позивач не довів заявлені позовні вимоги належними доказами. Просять відмовити у задоволенні позову.

Адвокат відповідача ОСОБА_8 ОСОБА_1 у письмових запереченнях на позов просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на нікчемність Договору та недоведеність заявлених вимог.

Представник Регіонального сервісного центру МВС України в Запорізькій області у заяві до суду просив розглядати справу у його відсутність, у письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позову, оскільки заявлені позовні вимоги в частині зобовязання провести реєстрацію права власності на транспортний засіб не підлягають розгляду у суді загальної юрисдикції, т.я. регулюються нормами КАС України.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

У ст. 509 ЦК України визначено, що обов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, із договорів.

Судом установлено, що 15.10.2014 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 укладено Договір користування напівпричепом із його викупом частинами.

Відповідно до п.1.1 Договору ОСОБА_5 передає, а ОСОБА_4 приймає у користування у користування та набуває у подальшому право власності на підставі викупу частинами транспортний засіб, а саме: напівпричіп - рефрижератор Lamberet, моделі LVFS-3F, № шасі ( кузова,рами) VM3LVFS3F21R06261, колір - білий, ном. знак НОМЕР_1 вартістю, взаємно погодженою сторонами у розмірі 144000 грн.

Відповідно до розділу 3 «Порядок розрахунків» сторони досягли згоди, що викуп напівпричепу здійснюється частинами, шляхом внесення щомісячних (календарних) платежів рівними частинами по 6000 грн.., яких має бути 24.

Сторони погодили право дострокового внесення щомісячних (календарних) платежів та визначили загальну вартість напівпричепу у розмірі 144 000 грн., а також погодили, що із кожним внесеним щомісячним (календарним) платежем ОСОБА_4 набуває права власності на кожну з 1/24 частки напівпричепу.

Відповідно до розділу 4 « Строки у договорі» сторони визначили строк дії договору з 15.10.204 рок у по 15.09.2016 року, а також визначили відповідальність сторін у договорі.

Пунктами 2.1.3 та 2.3.3 Договору визначено, що після закінчення строку користування, визначеного у п.4.2 Договору сторони укладають договір купівлі-продажу напівпричепу.

Даний договір укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.

Таким чином, між ОСОБА_9 і ОСОБА_4 фактично було укладено змішаний договір, який містить елементи договору найму транспортного засобу і договір купівлі-продажу з розстроченням платежу.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч.4 ст. 203 ЦК України установлено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Частино2 ст. 799 ЦК України встановлено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з ч й. ст. 209 ЦК України , правочин. який вчинено у письмовій формі підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках установлених законом або домовленістю сторін.

Як зазначалося вище, Договір користування напівпричепом із його викупом частинами між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 укладений 15.10.2014 року у письмовій формі, але він не посвідчений нотаріально.

Згідно приписів ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст..11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Отже, Договір користування напівпричепом із його викупом частинами укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 укладений 15.10.2014 року є нікчемним, а тому не створює юридичних наслідків.

Крім того, з 24.06.2015 року право власності на вказаний транспортний засіб зареєстровано за ОСОБА_6, при цьому позивачем дане право не оспорюється.

Щодо доводів позивача, щодо сум здійснених оплат за користування транспортним засобом, а також понесених витрат на його утримання та поліпшення, то дані доводи не підтверджені належними ті допустимими доказами.

У ст. 15 , 16 ЦК України визначено порядок і спосіб захисту порушеного права.

Зважаючи на наведене суд дійшов висновку, що позивачем невірно обрано спосіб порушеного права, а заявлені позовні вимоги у порушення приписів ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України, згідно яких, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, є недоведеними і необґрунтованими.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_4 необхідно відмовити у повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 84, 88 ЦПК України вимоги позивача, щодо компенсації витрат на оплату судових витрат також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212, 213 ЦПК України, суд,

В и р і ш и в:

В і д м о в и т и ОСОБА_4 у задоволенні позов у до ОСОБА_5, УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, ОСОБА_6 про визнання права власності на півпричип.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Дубина Л. А.