АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5315/16 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права про приватну власність
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коровіна С.Г., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 де ОСОБА_3 Едмар, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Державний відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 де ОСОБА_3 Едмар, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Державний відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про витребування майна із чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позову зазначає, що 01 січня 2010 року між нею та ОСОБА_5 укладено договір оренди 3 кімнатної квартири за адресою : АДРЕСА_1.

Умовами договору передбачено право орендаря здійснювати за власний рахунок поліпшення обєкта оренди щодо капітального переобладнання приміщення (демонтаж несучих конструкцій, перепланування, проведення нових комунікаційних систем) після отримання письмового погодження орендодавця, що оформлюється шляхом укладання відповідної угоди, також передбачено компенсацію по залишковій вартості понесених орендарем витрат (у розмірі і порядку, встановлених письмовою угодою Сторін) за проведені Поліпшення, що в подальшому не можуть бути відокремлені від Обєкта оренди без їх пошкодження. Відшкодування витрат здійснюється орендодавцем не пізніше одного місяця з дати припинення дії цього Договору і підписання сторонами Акта прийому-передачі Обєкта оренди.

Нею проведено істотні поліпшення даної квартири, що підтверджується відповідними квитанціями на проведення ремонтних робіт.

У листопаді 2012 року ОСОБА_5 дізналася про той факт, що її квартира була реалізована з публічних торгів, новим власником якої є ОСОБА_2 де ЛасердаЕдмар.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 липня 2013 року позов ОСОБА_5 про визнання прилюдних торгів недісними залишено без задоволення.

У березні 2013 року перший заступник прокурора м. Харкова звернувся до суду з позовом в інтересах малолітніх ОСОБА_2 Філіпа та ОСОБА_2, посилаючись на те, що їх батько ОСОБА_2 де ЛасердаЕдмар є власником 3 - кімнатної квартири за адресою : АДРЕСА_1, проте через те, що у цій квартирі без правових підстав проживають інші особи, діти не мають можливості користуватись жилим приміщенням.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2013 року виселено із даної квартири ОСОБА_6, ОСОБА_5; вселено у квартиру малолітніх ОСОБА_2 Філіпа та ОСОБА_2 та їхніх батьків.

На підставі рішення суду Дзержинським ВДВС ХМУЮ було відкрито виконавче провадження та примусово виселено її із квартири.

Під час проживання у квартирі нею придбано за власні кошти майно, яке знаходиться до теперішнього часу там. На неодноразові вимоги повернути їй її майно отримано відмову в цьому

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 де ОСОБА_3 Едмар, вона позбавлена можливості володіти, користуватися та розпоряджатися майном, яке належить їй на праві приватної власності.

Крім того, ОСОБА_2 де ОСОБА_3 Едмар продав вказану квартиру ОСОБА_4

У січні 2016 року уточнила позовні вимоги.

Остаточно просить витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2 де ОСОБА_3 Едмар, ОСОБА_4 люстри та світильники, які придбавалися для облаштування квартири на загальну суму 111 678 грн. 00 коп.; розетки, рамки на загальну суму 31 773 грн. 00 коп.; дверні блокі та плінтуси із ясеня на загальну суму 43 014 грн. 90 коп.; сантехніку та облаштування ванної кімнати на загальну 21 000, 25 євро; вироби із натурального каменю із власного матеріалу в кількості 44,57 кв.м. на загальну суму 143 058 грн.; вікна деревяні та вікна ПВХ на загальну суму 88 609 грн. 94 коп., радіатор опалення у кількості 59 шт. загальною вартістю 5190 грн., кондиціонер Mitsibishi SRK20ZG-S - 2 шт., загальною вартістю 16 272 грн., кондиціонер Mitsibishi SRK50ZG-S - 1 шт., загальною вартістю 15896 грн., плитку, яка була придбана 20 листопада 2008 року на суму 8200 грн., 01 грудня 2008 оку на суму 2425 грн. 12 лютого 2009 року на суму 165 грн., 17 лютого 2009 року на суму 5325 грн., 08 січня 2009 року на суму 5520 грн., 28 липня 2009 року на суму 3657 грн., 13 липня 2009 на суму 3074 грн. та стягнути судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Відповідач ОСОБА_2 де ОСОБА_3 в судове засідання не зявився.

Представник третьої особи ОСОБА_5 позовні вимоги визнав. Зазначив, що укладаючи з ОСОБА_1 договір оренди квартири ОСОБА_1 були проведені ремонтні роботи, згоду на які Іпотекодержателя не потрібно було одержувати, оскільки це не змінює предмета іпотеки в цілому.

Представник третьої особи - Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не зявилася.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1Г просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Зазначає, що посилання суду щодо відсутності права у ОСОБА_5 обтяжувати предмет іпотеки зобов'язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, найму, не передавати в наступну заставу, тощо) без отримання попередньої згоди на це від іпотекодержателя безпідставне, оскільки її проживання в спірній квартирі ніяким чином не обтяжують предмет іпотеки.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволені позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що нею не надано доказів на підтвердження своїх вимог.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 09 жовтня 2007 року між ВАТ «КредоБанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_5 отримала кредит у сумі 1000000 грн. на строк до 08 жовтня 2016 року.

Кредит надано на придбання квартири №28 у житловому будинку №15-А по вул. Ромен Роллана в м.Харкові(а.с.153-156).

В цей же день між цими же сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передала в іпотеку Банку дану квартиру(а.с. 157-160).

24 листопада 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір найму спірної квартири.

Згідно умов договору ОСОБА_5 передає, а ОСОБА_1 приймає квартиру у користування з можливістю проведення за свій рахунок усі покращення та ремонтні роботи з правом її викупу.

При цьому сторони зазначають, що на момент укладання договору квартира є предметом застави Банку і ОСОБА_1 має право викупити її після повної сплати ОСОБА_5 заборгованості Банку( п.1.4;1.5; 1.6 договору найму).

Згоди на укладення договору найму та проведення ремонтних робіт та облаштування квартири сторонньою особою - не власником Банк не надав.

Укладення такого договору суперечить п.4.1.4 іпотечного договору.

У звязку з наявністю заборгованості у ОСОБА_5 перед Банком 25 жовтня 2012 року відбулися публічні торги, за якими дана квартира була продана а переможцем торгів став ОСОБА_2 де ОСОБА_3 Едмар.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5І виселено із даної квартири та вселено у квартиру ОСОБА_2 де ОСОБА_3 Едмар з дітьми.

Як зазначає ОСОБА_7 нею придбавалася значна кількість майна для ремонту та облаштування квартири: люстри, світильники, розетки, рамки, дверні блоки, плінтуси, сантехніка,облаштування ванної кімнати, вироби з натурального каменю, шпалери, вікна, натяжні системи та інше, які залишилися в квартирі і які вона бажає витребувати у ОСОБА_2 де ОСОБА_3 Едмар та ОСОБА_4, якому ОСОБА_2 де ОСОБА_3 Едмар вже продав цю квартиру.

Відповідно до вимог ст. 387, 388, 1212 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Отже ,виходячи з аналізу норм цивільного законодавства, обєктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову.

ОСОБА_1 зазначає, що під час проживання у квартирі нею придбано майно, яке знаходиться до теперішнього часу там.

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_1 не надано доказів, що спірне майно дійсно вбудовано в цю квартиру та що фактично знаходиться в квартирі.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 фактично проживали там( рішення про їх виселення прийнято 06 серпня 2013 року); ОСОБА_2 де ОСОБА_3 Едмар став власником квартири, оскільки був переможцем на торгах, тобто, майно у будь-якому випадку ним набуто у законний спосіб.

Оскільки позивачкою не доведено взагалі наявність цього майна у ОСОБА_2 де ОСОБА_3 Едмар чи ОСОБА_4, чи у випадку наявності майна, що вона належить саме ій, тому підстав для задоволення позову не має.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 червня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: