Справа № 379/92/16-ц Головуючий у І інстанції Василенко О. М.
Провадження № 22-ц/780/4084/16 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 26 20.07.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Березовенко Р.В., Воробйової Н.С.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Таращанського районного суду Київської області від 26 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

встановила:

у січні 2016 року ПАТ АК «Укргазбанк» звернулося до Таращанського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що ОСОБА_4 уклав з ВАТ АБ «Укргазбанк», в особі директора Харківської філії Полушкіна Д.О., який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. 01.08.2007 року за реєстровим №4829, кредитний договір №259 від 06 грудня 2007 року на суму 108 000грн.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору банку майновими поручителями ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підставі договору іпотеки без оформлення заставної №193.

Відповідно до п.п.1.1,3.1.1 кредитного договору банк зобов'язався відкрити позичальнику позичковий рахунок НОМЕР_1, надавши позичальнику кредит у сумі 180000грн.

Банк свої зобов'язання перед позичальником виконав, відкрив позичковий рахунок та видав позичальнику з каси банку готівкою суму 180000грн.

В свою чергу позичальнику відповідності до п.п.1.1.,3.1.10,3.3.3, абз.2п.3.3.4 кредитного договору зобов'язався повернути кредит, щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 16,9% річних, а на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховуються виходячи з ставок зазначеної у п1.1 кредитного договору, збільшеної на 1% процент, тобто 17,9 річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості, повертати кредит щомісячно у розмірі 1250грн.

У разі виникнення простроченої заборгованості сплачувати пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день простроченої заборгованості.

Позичальник взяті зобов'язання не виконав, як вбачається з розрахунку погашення кредиту у строки, визначені п.3.3.3 кредитного договору не проводив, не сплачував проценти за користування кредитом.

Отже, станом на 20.11.2015 року заборгованість позичальника по кредиту становить 446266,26 грн. з них: - заборгованість по несплачених процентах 167843,44 грн.; - нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 112406,54 грн.; - за несвоєчасну сплату процентів у сумі 166016,28 грн. згідно розрахунку.

До фінансового поручителя по кредиту ОСОБА_10 та до ОСОБА_4 банк звертався з вимогою виконати зобов'язання по кредиту 28.10.2015 року №2249.

Просило стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» кредитну заборгованість у сумі 44626,26 грн. з них: - заборгованість по несплачених процентах 167843,44 грн.; - нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 112406,54 грн.; - за несвоєчасну сплату процентів у сумі 166016,28 грн. згідно розрахунку.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 26 травня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнутоз ОСОБА_2та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» заборгованість по несплачених процентах в сумі 167843,44 грн., нараховану пеню за несвоєчасне повернення кредиту розмірі 5000 грн., пеню за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 5000 грн. та судовий збір в розмірі 2667, 65 грн. - солідарно.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині безпідставного зменшення пені, ПАТ АБ «Укргазбанк» подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що на залишок простроченої заборгованості позичальник повинен сплачувати проценти у розмірі, збільшеному на 1%, тобто у розмірі 17,9% річних, що витікає з вимог п.п.1.1,3.1.10, абз.2 п.3.3.4 кредитного договору, відтак станом на 12.10.2015 року нараховані проценти за користування кредитними коштами у сумі 167843,44 грн. згідно розрахунку.

Крім того, за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню у розмірі 0,1% від суми не виконаного зобов'язання за кожний день прострочки від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, що передбачено абз.2 п.3.3.4 кредитного договору, тому станом на 12.10.2015 року нарахована пеня у сумі 278422,82 грн.

Просило скасувати рішення Таращанського районного суду Київської області в частині зменшення суми пені та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Також, стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» заборгованість по пені у сумі 278422,82 грн. з них: - нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 112406,54 грн., - за несвоєчасну сплату процентів у сумі 166016,28 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» понесені судові витрати в сумі 7363,38 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволення з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 грудня 2007 року ОСОБА_2 уклав з ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі директора Харківської філії Полушкіна Д.О., який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. 01.08.2007 року за реєстровим №4829, кредитний договір №259 на суму 180000 грн. на строк з 06.12.2007 року по 05.12.2019 року.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору банку майновими поручителями ОСОБА_3, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на підставі договору іпотеки без оформлення заставної №193, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_12 06 грудня 2007 року за реєстровим №5243 надана в іпотеку квартира АДРЕСА_1. Крім того, відповідачка ОСОБА_3 виступила фінансовим поручителем по даному кредитному договору, уклавши з банком договір поруки №1 від 06 грудня 2007 року.

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 29 травня 2009 року (протокол № 3) відкрите акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» було реорганізовано в публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» з правонаступництвом прав та обов'язків першого.

Харківська філія публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» була реорганізована в Харківську обласну дирекцію публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк». Згідно з Положенням, затвердженим протоколом правління АБ «Укргазбанк» від 12.03.2011 року №07 остання є структурним підрозділом головної установи банку і не має статусу юридичної особи. Тому вірне найменування його є публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк».

Відповідно до п.п.1.1.,3.1.1. вказаного вище кредитного договору позивач (банк) зобов'язався відкрити відповідачеві (позичальнику) позичковий рахунок НОМЕР_1 і надати йому кредит у сумі 180000грн.

Позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав, відкривши позичковий рахунок, та, видавши останньому з каси банку готівкою кредит в сумі 180000грн., що підтверджено заявою на видачу готівки №815 від 06 грудня 2007 року.

Відповідач у відповідності до п.п.1.1.,3.1.10,3.3.3, абз.2 п.3.3.4. кредитного договору зобов'язався повернути кредит, щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 16,9% річних, а на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти, виходячи з ставки зазначеної у пункті 1.1. кредитного договору, збільшеної на 1% (один процент), тобто 17,9% річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості, повертати кредит щомісячно у розмірі 1250грн. У разі виникнення простроченої заборгованості сплачувати пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочки.

Відповідач взяті зобов'язання не виконав, як вбачається з розрахунку погашення кредиту у строки, визначені п.3.3.3 кредитного договору не провадить, не сплачує проценти за користування кредитом.

Станом на 20.11.2015 року заборгованість відповідача по кредиту становила 446266,26 грн. з них: заборгованість по несплачених процентах 167843,44 грн.; нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 112406,54 грн.; за несвоєчасну сплату процентів у сумі 166016,28 грн.

Згідно п.5.1. кредитного договору у випадку порушення позичальником зобов'язань він повинен відшкодувати банку збитки, повернути заборгованість по кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку (пеню) та інші витрати, понесені Банком за кредитним договором.

На залишок простроченої заборгованості позичальник повинен сплачувати проценти у розмірі, збільшеному на 1%, тобто у розмірі 17,9% річних, що витікає з вимог п. п. 1.1, 3.1.10, абз.2 п.3.3.4 кредитного договору, відтак станом на 12.10.2015 року нараховано проценти за користування кредитними коштами у сумі 167843,44 грн..

За порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню у розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожний день прострочки від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, що передбачено абз.2 п. 3.3.4 кредитного договору, тому станом на 12.10.2015 року нарахована пеня у сумі 278422,82 грн.

Відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 25.08.2009 року з відповідачів стягнуто на користь позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №259 від 06.12.2007 року в сумі 209493 грн. 65 коп. та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 259 від 06.12.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, що належала їм (відповідачам) на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу № 6506 від 13.12.2004 року.

На виконання даного рішення суду, згідно протоколу №21131185 по проведенню торгів від 11.12.2013 року вказану вище квартирубуло реалізовано за 211120 грн.

Після вирахування послуг торгівельної організації ПП «Нива - В.Ш.» на рахунок позивача зараховано суму 164857, 35 грн., з якої суму тіла кредиту зменшено з 176108, 29 грн. на 15565,30 грн. та зараховано на погашення відсотків суму 2504,60 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що сума боргу по несплачених процентах складає 167 843,44 грн., а розмір нарахованої пені за несвоєчасне повернення кредиту - 112406,54 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів - 116016, 28 грн. і зволікання позивача з пред'явленням позову впродовж шести років після ухваленого Московським районним судом м. Харкова від 25 серпня 2009 року, що безумовно вплинуло на збільшення розміру неустойки, матеріального стану відповідачів.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язанням має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до ст.549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.552 Цивільного кодексу України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку, в натурі.

З вимог ст.554 ЦК України, вбачається, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Оскільки, до фінансового поручителя по кредиту відповідачки ОСОБА_3 позивач звертався з вимогою виконати зобов'язання по кредиту, вона неналежно виконувала свої зобов'язання за договором поруки, який діє в межах строку дії кредитного договору, суд вважає, що вона повинна нести солідарну відповідальність за ним (кредитним договором).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання.

Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз'яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526,599 ЦК України.

Поряд з цим, ст.616 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору, оскільки такий порядок не передбачений чинним законодавством, а тому рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині стягнення судового збору, стягнувши з відповідачів на користь позивача по 1333,82 грн. з кожного окремо.

В решті рішення суду першої інстанції від 26 травня 2016 року необхідно залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, і підстави для його скасування, відсутні.

Керуючись ст.ст.209,218,303,307,309,314,315 ЦПК України, колегія судів, -

вирішила:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити частково.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 26 травня 2016 року в частині стягнення судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерний банк «Укргазбанк» суму судового збору в розмірі 1333,82 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерний банк «Укргазбанк» суму судового збору в розмірі 1333,82 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді