Справа№ 331/8153/15-ц
Провадження № 2/324/193/2016

РІШЕННЯ
26.09.2016 Пологівський районний суд
Запорізької області
в складі: головуючого судді Іванченка М.В.
при секретарі Клименко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в порядку регресу,
в с т а н о в и в:
В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 «СК «Арсенал Страхування»» не зявився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у справі доказами, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечення проти позову, подані його представником підтримує, просить в задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню із наступних підстав.
21.05.2013 року між ОСОБА_2 «СК «Арсенал Страхування»» та ОСОБА_3 був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3207741, згідно якого ОСОБА_2 «СК «Арсенал Страхування»» взяло на себе зобовязання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з участю забезпеченого транспортного засобу «Faw» д/н НОМЕР_1.
11.06.2013 року в м.Запоріжжя на пр.Леніна в районі будинку №167 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_7 під керуванням ОСОБА_4, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 25.06.2013 року, яка набрала законної сили 08.07.2013 року, водія ОСОБА_1, який порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України, було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340грн.
Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
12.06.2013 року до ОСОБА_2 «СК «Арсенал Страхування»» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку звернулася ОСОБА_4
ОСОБА_2 «СК «Арсенал Страхування»» визнало подію, що сталася 11.06.2013 року в м.Запоріжжя по пр.Леніна, страховим випадком, що підтверджується страховими актами № АС/3207741-1 від 26.07.2013 року та № АС/3207741-1-1 від 11.11.2013 року.
Згідно підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Законом України від 17.02.2011 року №3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було викладено в новій редакції, зокрема розширено перелік обовязків учасників дорожньо-транспортної пригоди, у звязку з чим обовязок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, був сформульований уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 цієї статті. Проте вказані зміни, щодо нумерації зазначеного підпункту до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 вказаного Закону, у якому міститься відсилання на пункти та підпункти статті 33 цього Закону стосовно строків та умов обовязкового повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, внесені не були.
Однак, відповідно до Постанови Верховного Суду України у справі №6-1цс14 від 12.02.2014 року неузгодженість нумерації підпунктів п. 33.1 ст. 33 та підпунктів п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після внесених до нього змін Законом України від 17.02.2011 року №3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» не може обмежувати встановлене статтею 38 вказаного Закону право страховика на звернення до суду з регресним позовом у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.
Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.
Отже, з огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.
Разом з тим за наявності підтверджених документально поважних причин відсутності такого повідомлення підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає. (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 року у справі №6-186цс16).
З матеріалів справи вбачається, що водій транспортного засобу «Faw» д/н НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_1 не повідомив ОСОБА_2 «СК «Арсенал Страхування»» про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 11.06.2013 року.
Ніяких належних та допустимих доказів, які б підтверджували існування поважних причин, що обєктивно перешкоджали відповідачу ОСОБА_1 виконати свій обовязок із повідомлення страхувальника про дорожньо-транспортну пригоду, до суду не надано.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.989 ЦК України страхувальник зобовязаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобовязаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку.
Таким чином, обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, передбачений договором, встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.
Згідно із ст.68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
З огляду на викладене, посилання представника відповідача в запереченнях проти позову на те, що відповідач, який керував забезпеченим транспортним засобом, на день скоєння ДТП, не був ознайомлений, як з обов'язком повідомити страховика не пізніше трьох робочих днів про настання ДТП, так і з наслідком у вигляді права страховика на пред'явлення регресного позову у випадку недотримання вказаної умови, не заслуговують на увагу.
Суд вважає, що оскільки дорожньо-транспортна пригода вчинена з вини відповідача, який керував забезпеченим транспортним засобом, відбулася 11.06.2013 року, тобто під час дії Полісу № АС/3207741, то відповідач зобовязаний був виконувати його умови та повідомити позивача про ДТП у встановленому порядку.
Отже, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач як водій забезпеченого транспортного засобу без поважних причин не виконав обовязок щодо повідомлення страховика, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про ДТП протягом передбаченого підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку, тому наявні підстави для стягнення у порядку регресу страхового відшкодування у звязку із невиконанням відповідачем свого обовязку щодо письмового повідомлення позивача про ДТП протягом трьох робочих днів з дня її настання та ненадання документального підтвердження того, що він з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 989, 991, 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 15, 57, 61, 79, 88, 212, 215 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: