АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №663/3064/15-ц Головуючий в І інстанції: Шульга К.М.
Провадження №22-ц/791/918/2016 Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоКапітан І.А.,
суддів:Вербицької Л.І.,
Колісниченка А.Г.,
секретарСікора О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 15 січня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог Банк зазначав, що 20 березня 2007 року між ним та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого Банк надав відповідачу 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язався щомісячно погашати кредит, сплачувати відсотки та комісію у визначених Умовами та правилами надання банківських послуг розмірах. Оскільки ОСОБА_5 неналежним чином виконував зобов'язання по поверненню кредитних коштів, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2015 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 23 890,05 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 4 679,31 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 17 596,93 грн.; штрафу - 500,00 грн.(фіксована частина), 1 113,81 грн. (процентна ставка), Банк просив суд стягнути зі ОСОБА_5 на його користь заборгованість по кредитному договору в зазначеному розмірі та судові витрати.

Під час розгляду справи Банк уточнив свої вимоги і зазначив, що отримання відсотків за користування кредитом відноситься до основної вимоги Банку і саме цим шляхом вважає за необхідне захистити свої права у судовому порядку. У зв'язку з зазначеним Банк остаточно просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по відсоткам, нарахованим на прострочену заборгованість по кредиту за період з 28 жовтня 2012 року по 28 жовтня 2015 року в сумі 10 101,45 грн.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 15 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог Банку відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В письмових запереченнях ОСОБА_5, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін..

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України

Судом встановлено, що 20 березня 2007 року між Банком та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.4-9,15).

Кредитний договір складається із заяви позичальника, з якої вбачається, що ОСОБА_5 було видано кредитну картку НОМЕР_1, а також Умов і Правил надання банківських послуг. Своїм підписом в зазначеній заяві ОСОБА_5 підтвердив, що він ознайомлений і згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку і згодний з тим, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань по своєчасному і повному погашенню коштів за кредитним договором станом на 30 вересня 2015 року виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 23 890,05 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 4 679,31 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 17 596,93 грн.; штрафу - 500,00 грн.(фіксована частина), 1 113,81 грн. (процентна ставка) (а.с.10-11). Із зазначеного розрахунку вбачається, що останній платіж відповідачем здійснено 23 жовтня 2009 року.

Відповідач по справі, під час розгляду справи в суді першої інстанції, не погоджувався з заявленими Банком позовними вимогами, вказував на те, що Банк звернувся до суду з позовом лише 30 жовтня 2015 року, тобто з пропуском строку, визначеного законодавством, і просив суд застосувати до позовних вимог наслідки спливу строку позовної давності (а.с.33-36).

Банк також під час розгляду справи надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача проценти за користування кредитом, нараховані в межах останніх трьох років, які передували зверненню Банка до суду, у розмірі 10 101,45 грн. При цьому Банк зазначав, що він має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за період, що відповідає загальному терміну позовної давності, а саме з 28 жовтня 2012 року по 28 жовтня 2015 року, оскільки щомісячні нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту не припиняються у зв'язку з наявністю у боржника заборгованості з тіла кредиту. Банк визнав, що строк дії картки визначено - 12/08, тобто до 01 січня 2009 року (а.с.51-54). Інших даних щодо строку дії картки сторони суду не надали.

Відповідно до пункту 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий термін.

Відповідно до п. 3.1 Умов і правил надання банківських послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає картку, їх вид та строк дії визначений в заяві та пам'ятці клієнта.

Відповідно до п.3.1.1 Умов і правил надання банківських послуг строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного в ній місяця.

По закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (п.п. 3.1.3 Умов та правил).

Відповідно до п. 5.4 Правил користування платіжною карткою, строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH), строк погашення відсотків по кредиту - щомісячно за попередній місяць (а.с.9).

Доказів про видачу ОСОБА_5 нової платіжної картки після спливу дії старої Банк суду не надав, а з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, що утворилася в зв'язку з неналежним виконанням умов договору кредиту щодо повернення позичальником процентів за користування грошовими коштами, звернувся до суду 30 жовтня 2015 року (а.с.2-3).

Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 19 березня 2014 року, прийнятій за результатом розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, який є обов'язковим для суду при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (справа №6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною картою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі за спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 02 грудня 2015 року по справі №6-249цс15, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У випадку неповернення коштів за кредитним договором в належному розмірі, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

У спірних правовідносинах позовна давність до вимог про повернення відсотків за користування кредитом повинна обчислюватися з моменту закінчення дії картки, тобто з 01 січня 2009 року.

З матеріалів справи вбачається, що остання сплата боржником коштів за кредитним договором здійсненна 23 жовтня 2009 року, що підтверджується наданим Банком відповідним розрахунком і відповідачем не заперечується (а.с.10-11).

Здійсненням такого платежу ОСОБА_5 підтвердив визнання свого боргу, у зв'язку з чим перебіг позовної давності за вимогою про стягнення процентів за кредитом перервався і почався заново (ч.ч.1,3 ст.264 ЦК України).

Також матеріалами справи підтверджується, що жодних дій, які б свідчили про визнання позичальником свого боргу в період після 23 жовтня 2009 року останнім не вчинено, інформація щодо продовження строку дії платіжної картки відсутня, письмово укладеної домовленості щодо збільшення встановленого ст.257 ЦК України строку між сторонами не існує і додаткових угод щодо зміни терміну виконання позичальником своїх зобов'язань не укладалось.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що пред'явлені Банком 30 жовтня 2015 року позовні вимоги до ОСОБА_5 про стягнення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами у період з 23 жовтня 2012 року по 23 жовтня 2015 року задоволенню не підлягають як такі, що заявлені після спливу строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовна давність не сплинула, оскільки строк дії договору не закінчився, не ґрунтуються на умовах договору та встановлених судом обставин.

Твердження Банку про те, що фактично строк позовної давності звернення до суду із позовом до відповідача почне відраховуватися з наступного дня після закінчення строку дії договору, а строк дії договору на даний час не закінчився, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Для Банка у даній справі право на позов про стягнення відсотків за користування кредитом виникло з дати останнього нарахування боржнику таких відсотків - 23 жовтня 2012 року, доказів про видачу ОСОБА_5 нової платіжної картки після спливу дії старої Банк суду не надав, а з позовом до суду Банк звернувся 30 жовтня 2015 року.

Посилання апелянта на незгоду з рішенням суду про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, а також до вимоги про стягнення штрафу, нарахованого в межах одного року, який передував зверненню до суду, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки під час розгляду справи Банк уточнював свої позовні вимоги і остаточно просив суд захистити його порушене право лише щодо стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих в межах останніх трьох років, які передували зверненню Банка до суду, у розмірі 10 101,45 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» відхилити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 15 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий І.А.Капітан

Судді: Л.І.Вербицька

А.Г.Колісниченко