Номер провадження: 22-ц/785/1152/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Варикаші О.Д.

суддів - Станкевича В.А.

- ОСОБА_2

при секретарі - Коноваленко Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.07.2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду (а. с. 2-8), який уточнив в ході розгляду справи (а. с. 86-87, 117-120) та просив стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на його користь: суму страхового відшкодування у розмірі 49 500 грн.; пеню за несвоєчасне виконання зобовязань, розраховану на дату винесення судового рішення, в розмірі 11 163 грн. 94 коп.; збитки з урахуванням встановленого індексу інфляції, розраховані на дату винесення судового рішення, в розмірі 14 399 грн. 98 коп.; 3% річних за користування грошовими коштами, розраховані на дату винесення судового рішення, в розмірі 569 грн. 59 коп., а також просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь: суму матеріальних збитків у розмірі 17 979,59 грн.; суму моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.; витрати, повязані із проведенням експертного дослідження у розмірі 836,98 грн., стягнути пропорційно з відповідачів понесені ним судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу.

Свої позовні вимоги позивач, як зазначено в рішенні суду, та вбачається з позовної заяви, обгрунтовував тим, що 12.09.2014 року о 16 год. 45 хв., водій ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом «МАN T32» д/н НОМЕР_1 з причепом SREM Filliat TR34A4 р/н НОМЕР_2, на 21 км. + 600 м обїзної дороги м. Одеси, порушуючи Правила дорожнього руху, допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Daewoo Nexia» д/н НОМЕР_3, під керуванням позивача. Після зіткнення обидва автомобіля отримали значні механічні пошкодження.

02.12.2014 року Овідіопольським районним судом Одеської області було винесено постанову по справі № 509/5412/14-п, відповідно до якої ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні вищезазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_4 з причепом SREM Filliat TR34A4 д/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «УТСК» що підтверджується полісами № АІ/3665694, № АІ/3665693.

23.02.2015 року, відповідно до листа Страхової компанії за вих. № 391-у від 23.02.2015 року позивачу було повідомлено про те, що за номером полісу, який був зазначений у повідомленні страхове відшкодування не буде виплачуватися.

Враховуючи те, що у ОСОБА_4 на момент ДТП діяв і поліс № АІ/3665694, і поліс № АІ/3665693, видані ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», позивач вважав, що відмова Страхової компанії у виплаті на його користь страхового відшкодування є формальною та незаконною.

Позивач самостійно звернувся із заявою до експерта ОСОБА_5, який має кваліфікацію судового експерта, відповідно до якої просив визначити вартість матеріального збитку станом на 24.09.2014 року (із змінами цін на деталі та лакофарбові матеріали станом на 01.04.2015 року).

Витрати позивача сплачені на користь експерта СПД ОСОБА_5 за проведення експертного дослідження складають 700 грн.

Окрім того, позивачем були сплачені грошові кошти у загальній сумі 136,98 грн. за відправлення на адресу відповідачів телеграм про проведення експертизи.

За результатами даного огляду був складений Висновок № 045/15 від 14.04.2015 року та розрахована сума вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу в результаті вищевказаного ДТП (станом на 01.04.2015 року) у розмірі 67 479,59 грн. а загальна вартість матеріального збитку становить 50 628,28 грн.

Таким чином, з урахуванням встановленого п. 9.2 Закону № 1961 розміру страхової суми (ліміту відповідальності у розмірі 50 000 грн.), суми франшизи, визначеної у п. 5 Полісу в розмірі 500 грн. та розміру визначеного матеріального збитку в сумі 50 628,28 грн., страхова сума, яка повинна бутивиплачена Страховою компанією «УТСК» на користь позивача повинна складати 49 500 грн. Однак, відповідач свої зобовязання перед позивачем не виконав.

Оскільки, фактичний розмір матеріальної шкоди (сума вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу в результаті вищевказаного ДТП станом на 01.04.2015 року) складає 67 479,59 грн., а страхова компанія зобовязана сплатити відшкодування лише у розмірі 49 500 грн., то різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою з урахуванням суми франшизи в розмірі 17 979,59 грн. зобовязаний відшкодувати відповідач ОСОБА_4, який не відшкодував йому вказаної суми.

Також в результаті ДТП йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 5 000 грн.

Як зазначено в рішенні суду, представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги позивача визнає в частині суми матеріальних збитків у розмірі 17 979,59 грн. Представник відповідача в судове засідання не зявився, позовні вимоги позивача не визнав у повному обсязі з підстав, викладених у запереченнях.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.07.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» (код за ) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_5): суму страхового відшкодування у розмірі 49 500 (сорок девять тисяч пятсот) гривень; суму пені за період з 24.02.2015 13.07.2015 року у розмірі 11 163 (одинадцять тисяч сто шістдесят три) гривні 94 (девяносто чотири) копійки; суму збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 24.02.2015 13.07.2015 року у розмірі 14 399 (чотирнадцять тисяч триста девяносто девять) гривень 98 (девяносто вісім) копійок; суму 3% річних за користування грошовими коштами за період з 24.02.2015 13.07.2015 року у розмірі 569 (пятсот шістдесят девять) гривень 59 (пятдесят девять) копійок. Стягнуто з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_6) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_5): суму матеріальних збитків у розмірі 17 979 (сімнадцять тисяч девятсот сімдесят девять) гривень 59 (пятдесят девять) копійок; суму моральної шкоди у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень; понесені витрати, повязані із проведенням експертного дослідження (оплата послуг експерта, поштові витрати) у загальному розмірі 836 (вісімсот тридцять шість) гривень 98 (девяносто вісім) копійок. Стягнуто з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» (код за ) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_5) витрати на правову допомогу у розмірі 1 739 (одна тисяча сімсот тридцять девять) гривень 04 (чотири) копійки, витрати на оплату судового збору у розмірі 572 (пятсот сімдесят дві) гривні 43 (сорок три) копійки. Стягнуто з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_6) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_5): витрати на правову допомогу у розмірі 660 (шістсот шістдесят) гривень 96 (девяносто шість) копійок, витрати на оплату судового збору у розмірі 315 (триста пятнадцять) гривень 01 (одну) копійку. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» подало апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.07.2015 року, в якій просить скасувати заочне рішення суду від 13.07.2015 року, ухвалити нове рішення, яким у позовних вимогах ОСОБА_3, в частині до ПрАТ «УТСК», відмовити, посилаючись на те, що вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм процесуального права.

Іншими учасниками процесу рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Інші учасники процесу в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили. Від ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог та наданих доказів і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. При цьому, судова колегія зазначає, що не робить висновків стосовно не оскаржуваної частини рішення, щодо позовних вимог до відповідача ОСОБА_4, який рішення суду не оскаржує, а ПрАТ «УТСК» просить у позовних вимогах ОСОБА_3, відмовити лише в частині до ПрАТ «УТСК».

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 12.09.2014 року о 16 год. 45 хв., водій ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом «МАN T32» д/н НОМЕР_1 з причепом SREM Filliat TR34A4 р/н НОМЕР_2, на 21 км. + 600 м. обїзної дороги м. Одеси, порушуючи Правила дорожнього руху, допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Daewoo Nexia» д/н ВН 1183 СХ, під керуванням позивача. Після зіткнення обидва автомобіля отримали значні механічні пошкодження.

02.12.2014 року Овідіопольським районним судом Одеської області було винесено постанову по справі № 509/5412/14-п, відповідно до якої ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні вищезазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_4 з причепом SREM Filliat TR34A4 д/н НОМЕР_2 ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «УТСК» що підтверджується полісами № АІ/3665694, № АІ/3665693.

На виконання вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961), 17.09.2014 року ОСОБА_3 подав письмове повідомлення на адресу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про настання ДТП.

Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія», на виконання вимог п. 34.2 Закону № 1961, було організовано проведення огляду пошкодженого автомобілю ОСОБА_3 Інформацію щодо залучених Страховою компанією експертів/оцінювачів, результатів експертизи, розрахунку суми страхового відшкодування позивачу надано не було.

05.01.2015 року ОСОБА_3 звернувся до Страхової компанії «УТСК» із заявою про отримання страхового відшкодування, вказавши необхідні банківські реквізити для перерахування коштів.

23.02.2015 року, відповідно до листа Страхової компанії (вих. № 391-у від 23.02.2015р.) позивачу було повідомлено про те, що за номером полісу, який був зазначений у повідомленні страхове відшкодування не буде виплачуватися.

Враховуючи те, що у ОСОБА_4 на момент ДТП діяв і поліс № АІ/3665694, і поліс № АІ/3665693, видані Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія», позивач вважає, що відмова Страхової компанії у виплаті на його користь страхового відшкодування є формальною та незаконною.

Позивач самостійно звернувся із заявою до експерта ОСОБА_5, який має кваліфікацію судового експерта, відповідно до якої просив визначити вартість матеріального збитку станом на 24.09.2014 року (із змінами цін на деталі та лакофарбові матеріали станом на 01.04.2015 року).

Витрати позивача сплачені на користь експерта СПД ОСОБА_5 за проведення експертного дослідження складають 700 грн.

Окрім того, позивачем були сплачені грошові кошти у загальній сумі 136,98 грн. за відправлення на адресу відповідачів телеграм про проведення експертизи.

За результатами даного огляду був складений Висновок № 045/15 від 14.04.2015 року та розрахована сума вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу в результаті вищевказаного ДТП (станом на 01.04.2015р.) у розмірі 67 479,59 грн. а загальна вартість матеріального збитку становить 50 628,28 грн.

Таким чином, з урахуванням встановленого п. 9.2 Закону № 1961 розміру страхової суми (ліміту відповідальності у розмірі 50 000 грн.), суми франшизи, визначеної у п. 5 Полісу в розмірі 500 грн. та розміру визначеного матеріального збитку у сумі 50 628,28 грн., суд першої інстанції вважав, що страхова сума, яка повинна бути виплачена Страховою компанією «УТСК» на користь позивача повинна складати 49 500 грн.

Положеннями п. 36.5. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

При цьому, Страхова компанія «УТСК» допустила прострочення грошового зобовязання, а тому її бездіяльність призвела до порушення зобовязання (ст. 610 ЦК України), і з 24.02.2015 року ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» вважається таким, що прострочив виконання зобовязань (ст. 612 ЦК України), тому суд першої інстанції вважав, що є підстави для застосування встановленої законом відповідальності, а саме: сплати пені, сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (ст. 625 ЦК України), сплати 3-х відсотків річних від простроченої суми.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 13.07.2015 року розмір пені за несвоєчасне виконання зобовязань становить 11 163,94 грн., розмір збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції становить 14 399,98 грн., сума трьох відсотків річних за користування грошовими коштами становить 569,59 грн.

Оскільки, фактичний розмір матеріальної шкоди (сума вартості відновлюваного ремонту пошкодженого ТЗ в результаті вищевказаного ДТП станом на 01.04.2015р.) складає 67 479,59 грн., і відповідач 1 (Страхова компанія «УТСК») буде сплачувати страхове відшкодування лише у розмірі 49 500 грн., то для повного відшкодування завданої шкоди, суд першої інстанції вважав, що необхідно доплати суму франшизи та різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 17 979,59 грн. (67 479,59 грн. 49 500 грн. + 500 грн.).

Однак, після визнання відповідача 2 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, до теперішнього часу позивачу не відшкодована ним матеріальна шкода (збитки) у вигляді різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 17 979,59 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Разом з тим, заявлений позивачем розмір компенсації завданої моральної шкоди, суд першої інстанції вважав завищеним і виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, оскільки значних вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках не наступило.

Тому, компенсацію моральної шкоди в сумі 2 000 грн. суд вважав достатньою для відновлення його нормальних життєвих звязків та організації свого життя.

Судом також досліджено договір про надання правової допомоги № 17/2015 від 16.04.2015р., укладений між ТОВ «Одеська юридична компанія» та позивачем, додаток № 1 до договору про надання правової допомоги, квитанція № 0.0.376151932 від 20.04.2015р., квитанція № 0.0.407503028.1 від 10.07.2015р., з якої вбачається, що витрати позивача на правову допомогу склали 2 400 грн. Також позивачем під час подання позовної заяви було сплачено судовий збір згідно з квитанцією у розмірі 1 033,60 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 22, 23, 610, 612, 625, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постановою № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, ст. ст. 10, 60, 79, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3

Судова колегія, не роблячи висновків стосовно не оскаржуваної частини рішення суду вважає, що суд першої інстанції, в оскаржуваній частині, в межах позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, частково задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_3

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції правомірно на підставі вимог закону та на підставі встановлених обставин справи дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в результаті ДТП з вини відповідача ОСОБА_4, яка відбулася 12.09.2014 року, було пошкоджено автомобіль марки «Daewoo Nexia» д/н ВН 1183 СХ, під керуванням позивача ОСОБА_3Є (а. с. 15, 20).

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «УТСК» що підтверджується полісами № АІ/3665694, № АІ/3665693 (а. с. 16-17).

17.09.2014 року ОСОБА_3 подав письмове повідомлення на адресу ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про настання ДТП (а. с. 109), а 05.01.2015 року звернувся до Страхової компанії «УТСК» із заявою про отримання страхового відшкодування (а. с. 21), однак страхового відшкодування ПрАТ «УТСК» позивачеві не виплатила, докази протилежного в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції не надані.

Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди № 045/15 від 14.04.2015 року, розрахована сума вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача в результаті вищевказаного ДТП (станом на 01.04.2015р.) становить 67 479,59 грн., а вартість матеріального збитку становить 50 628,28 грн. (а. с. 23-64).

Відповідно до п. п. 36.2., 36.5. ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пиння.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеного, враховуючи, що ПрАТ «УТСК» не оспорюється сам розрахунок та розмір стягнутого страхового відшкодування, пені та стягнень відповідно до ст. 625 ЦК України, а оскаржується рішення з підстав відсутності взагалі будь-яких правових зобовязань ПрАТ «УТСК» перед позивачем та, зокрема, не поширення ч. 2 ст. 625 ЦК України на спірні правовідносини, судова колегія повністю погоджується з висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що страхові поліси № АІ/3665694, № АІ/3665693 були втрачені та ПрАТ «УТСК» не реалізовувалися, судова колегія не приймає до уваги.

Оскільки, відповідно до п. 1.8. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховий поліс єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Проте, в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції не надані докази визнання вказаних договорів страхування недійсними в установленому законом порядку.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги з приводу того, що дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на спірні правовідносини, так як вони виникають у звязку із завданням шкоди, з посиланням на Аналіз практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві Верховного Суду України.

Оскільки, ст. 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобовязання, яке в даному випадку виникло у ПрАТ «УТСК» із договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В Аналізі, на який посилається апелянт, зазначено, що, оскільки зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Таким чином, враховуючи вище викладене, надані докази, обставини, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, доводи апеляційної скарги, які зводяться до відсутності взагалі будь-яких правових зобовязань ПрАТ «УТСК» перед позивачем та не поширення ч. 2 ст. 625 ЦК України на спірні правовідносини, судова колегія, не роблячи висновків стосовно не оскаржуваної частини рішення суду, вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення в оскаржуваній частині з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу представника ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» необхідно відхилити, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.07.2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.07.2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

ОСОБА_6

ОСОБА_2