Справа № 639/7936/16-ц
Провадження № 2/639/2464/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Гаврилюк С.М., розглянувши позовну заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_1 про зняття арешту з майна,

встановив:

Представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_1, у якому просить зняти арешт з квартири № 136, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Підлісна, будинок № 1-а.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суддя дійшов до висновку про повернення позовної заяви з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 статті 114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини

З позовної заяви вбачається, що нерухоме майно, з якого позивач просить зняти арешт, знаходиться на території Холодногірського району м. Харкова .

Виходячи з положень абз. 1, 2 п. 2 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», спори, пов'язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції.

В абз. 4 п. 2 вказаної постанови зазначено, що до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.42 постанови № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що вказана позовна заява на підставі п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України підлягає поверненню позивачеві для подання до Ленінського районного суду м. Харкова за місцем знаходження нерухомого майна , з якого позивач просить зняти арешт, у звязку з непідсудністю справи Жовтневому районному суду м. Харкова.

Відповідно до ст. 115 ЦПК, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Керуючись ст.ст. 114, 115, п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_1 про зняття арешту з майна повернути позивачеві.

Розяснити позивачу право на звернення з зазначеним позовом до належного суду, а саме до Ленінського районного суду м. Харкова.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.М.Гаврилюк