АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/862/15-ц Номер провадження 22-ц/786/125/16Головуючий у 1-й інстанції Водолага А. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Корнієнка В.І.,

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2015 року провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито.

З даною ухвалою суду не погодилось Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Актив-Банк» та подав на неї апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2015 рокускасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що ухвала місцевого суду є незаконна та винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно п.4 ч.2 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.п. 3-4 ст. 311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.07.2009 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Актив-Банк» і ТОВ «Столиця-Сервіз» було укладено кредитний договір №0702/01 і позивачем надано ТОВ «Столиця-Сервіз» кредитні кошти в сумі 2 445 500, 00 гривень на придбання автомобілів. Поручителем по даному кредитному договору виступив відповідач по даній справі ОСОБА_2 ТОВ «Столиця Сервіз» недобросовісно віднеслось до виконання взятих на себе обовязків, в результаті станом на 20.01.2015 року виникла заборгованість перед банком в сумі 2 458 490, 76 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02.09.2014 року за № 545 «Про віднесення ПАТ «Комерційний Банк «Актив-Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.09.2014 року №79 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний Банк «Актив-Банк», згідно з яким з 03.09.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію і призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3. З дня призначення уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб набула всі повноваження органів управління та органів контролю банку.

Закриваючи провадження по даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка діє від імені Банку, необхідно звертатись до адміністративного суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь банку, так як дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Разом з тим, відповідно до п.п. 2, 5 ч. 2 ст. 37 Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право:

- укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом;

- заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства (далі - КАС України) або Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

За правилами ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

У справі, яка переглядається, встановлено, що уповноважена особа Фонду звернулася в інтересах банку до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором з фізичної особи - позичальника. Ці правовідносини виникли на підставі цивільно-правової угоди й уповноважена особа Фонду виступає в указаному спорі від імені сторони такого правочину, не здійснюючи при цьому владних повноважень.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1521цс15, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів.

Отже, оскільки позовні вимоги заявлені уповноваженою особою Фонду в інтересах Банку щодо стягнення з фізичної особи - позичальника заборгованості за кредитним договором, виходячи зі змісту ст.ст. 37, 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 15, 16, 118 ЦПК України даний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк», скасування ухвали Зіньківського районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2015 рокута направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» задовольнити.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2015 року скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1

З оригіналом згідно: