Справа № 367/3426/15-ц Головуючий у І інстанції Карабаза Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/750/16 Доповідач у 2 інстанції Касьяненко Л. І.
Категорія 15.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

15 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Білоконь О.В.,

За участі секретаря: Яруна Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 листопада 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до садівницького товариства « Бучанка» про визнання загальних зборів такими, що не відбулися, визнання незаконними рішень загальних зборів, визнання недійсним статуту СТ « Бучанка», встановлення факту обговорення внесення змін до статуту,-

в с т а н о в и л а :

Позивачі звернулися до суду з позовом до садівницького товариства « Бучанка» про визнання загальних зборів такими, що не відбулися, визнання незаконними рішень загальних зборів, визнання недійсним статуту СТ «Бучанка», встановлення факту обговорення внесення змін до статуту та подали клопотання про забезпечення позову шляхом -

зупинення дії рішення загальних зборів СТ «Бучанка» від 19.05.2012 року про затвердження нової (зміненої) редакції статуту ;

зупинення дії рішення загальних зборів СТ «Бучанка» від 31.05.2014 р. про обрання головою ОСОБА_6;

зупинення дії Статуту СТ «Бучанка»;

зупинення дії рішення державного реєстратора Борозенець від 25.04.2013 року про реєстрацію Статуту;

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30 листопада 2015 року в задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про задоволення клопотання, з підстав порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходив забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9» Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз»яснино, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд/суддя/ має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв»язку із застосуванням відповідних заходів.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що діючим законодавством України не передбачено такі види забезпечення позову, як зупинення дії рішення загальних зборів товариства, зупинення дії статуту товариства та зупинення дії рішення державного реєстратора.

З наведеними висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується і колегія суддів апеляційного суду, вважаючи їх виваженими та обґрунтованими. Запропоновані у клопотанні заявників такі заходи забезпечення позову не передбачені законодавством України та є фактично втручанням у внутрішню діяльність товариства, що є неприпустимим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що клопотання не містить належного обґрунтування припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення.

Таким чином , доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права і не підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5- відхилити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 листопада 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: