У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Леванчука А.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 06 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 11 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути із ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором.

На обґрунтування вимог банк посилався на те, що 22 травня 2008 року між ним та ОСОБА_6 укладений кредитний договір, який складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку із неналежним виконанням боржником своїх грошових зобов'язань станом на 30 квітня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 20 019 грн 81 коп., а саме: 11 666 грн 80 коп. - заборгованість за кредитом; 6 521 грн 89 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 639 грн 70 коп. - пеня та комісія, 250 грн - штраф (фіксована частина); 941 грн 42 коп. - штраф (процентна складова).

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності до спірних правовідносин та відмову в позові з цих підстав.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 06 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 11 серпня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом - 11 666 грн 80 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 6 521 грн 89 коп.; пеню та комісію - 639 грн 70 коп., штраф (фіксована частина) - 250 грн; штраф (процентна складова) - 941 грн 42 коп.; вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що 22 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладений кредитний договір, який складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді кредитного ліміту у розмірі 1 500 грн на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно із довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача - 22 травня 2008 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 1 500 грн, 16 вересня 2009 року - 2 200 грн, 05 лютого 2010 року - 4 000 грн, 18 листопада 2010 року - 6 100 грн, 16 листопада 2012 року - 12 000 грн.

Про зміну кредитного ліміту відповідач щоразу повідомлялася позивачем шляхом направлення смс-повідомлення, починаючи з 2008 року, відповідач постійно користувався кредитною карткою при отриманні заробітної плати частково погашала заборгованість перед банком, заборгованість виникла у зв'язку із скрутним матеріальним становищем та не отриманням заробітної плати у 2014 році, картка була замінена їй на нову, строк дії якої продовжено до березня 2016 року, останню операцію з використанням картки вона проводила у вересні 2014 року.

У зв'язку із неналежним виконанням боржником своїх грошових зобов'язань станом на 30 квітня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 20 019 грн 81 коп., а саме: 11 666 грн 80 коп. - заборгованість за кредитом; 6 521 грн 89 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 639 грн 70 коп. - пеня та комісія, 250 грн - штраф (фіксована частина); 941 грн 42 коп. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH).

За закінченням строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надходила письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій за картрахунком (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, встановивши, що строк дії картки № 163607, виданої відповідачу 22 травня 2008 року, продовжено банком на новий строк шляхом надання відповідачу картки з новим строком дії до березня 2016 року, боржник свої зобов'язання виконував неналежним чином, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, правильно вважали, що позов підлягає задоволенню, а позовна давність не сплила.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає змісту ст. 332 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказів, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішень судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 06 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко А.О. Леванчук Г.І. Мостова