Провадження №2/523/5155/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2016 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

при секретарі - Щербан О.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №9, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним вище позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що після смерті чоловіка відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини двохкімнатної квартири АДРЕСА_2, яка належала чоловікові на підставі Свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_2 від 07 лютого1994 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради. Інші 2/3 частини, вказаної квартири, на праві власності на підставі зазначеного свідоцтва, належать їй та її дочці ОСОБА_2, де вона спільно проживала з чоловіком до дня його смерті і де вона проживає по теперішній час.

Поховав чоловіка, вона в строки, встановлені законом звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадкового майна чоловіка. Однак, у оформлені спадщини їй було відмовлено з посиланням на те, що її чоловік при житті не зареєстрував своє право власності на спадкову частину квартири в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою для визнання права на спадщину. Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування майна чоловіка, окрім неї та дочки немає.

Оскільки, вона фактично прийняла спадкове майно чоловіка, проживаючи з ним на день його смерті в спадковій квартирі, але в нотаріальному порядку не може оформити своє право на спадщину, просила її позовні вимоги задовольнити в судовому порядку.

У своїй письмовій заяві, поданій до загальної канцелярії суду, позивачка підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу без її участі на підставі наданих нею доказів (а.с. №20).

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не прибула, подавши до загальної канцелярії суду письмову заяву про повне визнання позовних вимог та їх обґрунтування і з проханням розглянути справу без її участі (а.с. №23).

Вивчив матеріали справи, суд вважає, що на підставі встановлених фактів та досліджених в судовому засіданні доказів, позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1, на праві спільної сумісної власності належала позивачці ОСОБА_1, її чоловікові ОСОБА_3 та їхній дочці ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_3), на підставі Свідоцтва про право власності на житло за НОМЕР_2, виданого 07 лютого 1994 року Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, де позивачка з чоловіком постійно проживали однією сім'єю до дня смерті останнього, що підтверджується вказаним Свідоцтвом про право власності, розпорядженням органу приватизації №34753 від 07 лютого 1994 року, Свідоцтвом про укладення позивачкою шлюбу, технічним паспортом на квартиру, довідкою №2633 від 25 серпня 2016 року КП «ЖКС «Північний», виконкому Одеської міської ради (л.с.№ №4, 5, 7, 13-14, 34).

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Будь-якого рішення суду чи домовленості між співвласниками про розмір їх часток в зазначеній квартирі не було і в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що частки усіх співвласників квартири АДРЕСА_1 були рівними, а саме по 1/3 частини у кожного.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року, чоловік позивачки помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 від 21 лютого 2016 року (л.с. №12).

Поховав чоловіка, позивачка фактично прийняла в своє володіння та користування спадкове майно ОСОБА_3, в тому числі і 1/3 частину, вказаної квартири, проживаючи в ній постійно, як на день смерті чоловіка, так і по теперішній час, що підтверджується довідкою про місце реєстраційного проживання позивачки, вказаної в копії її паспорта громадянки України та довідкою №2633 від 25 серпня 2016 року, виданої КП «ЖКС «Північний», виконавчого комітету Одеської міської ради (л.с.№ №21, 34).

Також факт прийняття позивачкою спадкового майна чоловіка підтверджується копією спадкової справи №30/2016, заведеної приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадєєвою Н.О., за заявою ОСОБА_1 від 26 серпня 2016 року, з якої видно, що позивачка в строки, встановлені законом подала заяву про прийняття спадщини чоловіка до нотаріальної контори (л.с. №№28-60).

Однак в отримані Свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріальною конторою позивачці було відмовлено з посиланням на відсутність реєстрації права власності її чоловіка на належну йому частину квартири в державному реєстрі прав на нерухоме майно та рекомендовано з цього питання звернутися до суду (л.с. №60).

Частиною ч.1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах що не заборонені законом зокрема з правочинів.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно ст. 1268 ч.3 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що чоловік позивачки, ОСОБА_3, відповідно до законодавства України, при своєму житті набув право власності на зазначену вище 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, яку після його смерті у свою власність фактично прийняла позивачка, як спадкоємець першої черги, постійно проживаючи із спадкодавцем в зазначеній квартирі та у строки, встановлені законом, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно щодо якого є правовстановлюючий документ, але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України.

В силу ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачки ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/3 частину вказаної вище квартири в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця державної реєстрації права власності на нерухоме майно, унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Інші спадкоємці, щодо майна ОСОБА_3, окрім відповідачки по справі, яка в письмовій формі нотаріально відмовилася від свого права на спадкове майно свого батька, в судовому засіданні не встановлені, що також підтверджується вказаною вище копією спадкової справи (а.с. №35).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 222 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 1261, 1268 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, яка складається з двох житлових кімнат, жилою площею 30,6 кв./м., загальною площею 54,4 кв./м., в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: