Провадження № 2/317/371/2016
Справа № 317/181/16-ц
15 березня 2016 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Сакояна Д.І.
при секретарі Грецовій О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком № 17 по вул. Жовтнева у с. Лежине Запорізького району Запорізької області.
В обґрунтування позову зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок № 17 по вул. Жовтнева у с. Лежине Запорізького району Запорізької області. В належному йому житловому будинку зареєстрований відповідач, однак за місцем реєстрації не проживає з травня 2014 року, що підтверджується копією міграційної карти № 3793102, копією повідомлення про прибуття іноземного громадянина в місце перебування та реєстрацією ОСОБА_2 в Російській Федерації за адресою: АДРЕСА_1. Зазначає, що є інвалідом війни другої групи, перебуває на пенсії, не має інших джерел доходу, але вимушений сплачувати зайві кошти за формально проживаючого мешканця, який не проживає за місцем реєстрації майже 2 роки.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надав суду заяву від 16.02.2016 р. про розгляду справи за його відсутності.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав.
У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 45066816 від 05.10.2015 року, ОСОБА_1 є власником будинку № 17 по вул. Жовтнева в с. Лежине Запорізького району Запорізької області згідно договору купівлі-продажу від 21.07.2005 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_3
Згідно відповіді начальника адресно-довідкового сектору Державної міграційної служби України в Запорізькій області ОСОБА_2 дійсно зареєстрований за вищевказаною адресою з 2005 року.
Відповідно до копії довідки № 1601 від 10.11.2015 р., виданої Наталівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, в житловому будинку № 17 по вул. Жовтнева у с. Лежине Запорізького району Запорізької області проживає ОСОБА_1 та має наступний склад сімї: дружина ОСОБА_4; син ОСОБА_2.
Отже судом встановлено, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1.
Відповідно до довідки № 417 від 16.02.2016 р., виданої Наталівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, в житловому будинку № 17 по вул. Жовтнева у с. Лежине Запорізького району Запорізької області зареєстрований ОСОБА_2, але з 08.05.2014 р. за даною адресою не проживає.
Факт відсутності ОСОБА_2 за місцем реєстрації підтверджується також копією міграційної карти № 3793102, копією повідомлення про прибуття іноземного громадянина до місця перебування, а саме до м. Курська Російській Федерації, копією свідоцтва учасника державної програми по сприянню добровільному переселенню до Російської Федерації співгромадян, що проживають за кордоном серії СС № 00301903.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Виходячи з приписів ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не надав суду доказів наявності будь-яких договорів з приводу користування житловим будинком № 17 по вул. Жовтнева у с. Лежине Запорізького району Запорізької області, відсутності обєктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком № 17 по вул. Жовтнева у с. Лежине Запорізького району Запорізької області.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.І. Сакоян