АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 634/1104/14ц
Провадження №22-ц/790/1906/16
Головуючий 1 інст. - Єрьоміна О.В.
Категорія: договірні Доповідач - Гуцал Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів - Трішкової І.Ю., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім..Горького» на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 24 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім.Горького» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом. Просив визнати недійсним договір оренди землі НОМЕР_2 від 30 травня 2005 року (далі Договір) між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Аграрний дім ім.Горького», зареєстрований у Сахновщинському районному відділенні ХРФ ДЗК у Харківській області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 03 березня 2008 року.

Посилався на те, що він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,59 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Лебедівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області.

У 2013 році йому стало відомо про існування спірного Договору, який він не підписував, будь-яких доручень на вчинення від його імені правочинів щодо укладення, підписання Договору не надавав.

Оскільки даний факт є суттєвим порушенням чинного законодавства та його прав, він змушений звернутися до суду з зазначеним позовом.

Відповідач, в особі свого представника, позов не визнав. В обґрунтування заперечень послався на те, що Договір є дійсним, оскільки ОСОБА_1 отримував орендну плату, що свідчить про досягнення згоди з усіх істотних умов Договору. Крім того, зазначав про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення про захист своїх прав до суду.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 24 листопада 2015 року, описка в якому була виправлена ухвалою того ж суду від 25 листопада 2015 року, позов задоволено - визнано недійсним договір оренди земельної ділянки НОМЕР_2 від 30 травня 2005 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Аграрний дім ім. Горького», вирішено питання про судові витрати.

З таким рішенням не погодився відповідач. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального і процесуального права.

У суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Аграрний дім ім.Горького» апеляційну скаргу підтримала.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

За приписами ч.1 ст. 20 зазначеного Закону договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210 , ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України й ст. 18 Закону є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4,59 га, яка видана на підставі розпорядження Лебедівської сільської ради народних депутатів від 11 вересня 2001 року №41/2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Лебедівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія НОМЕР_3, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 302.

ТОВ «Аграрний дім ім.Горького» користується вказаною земельною ділянкою на підставі договору оренди земельної ділянки НОМЕР_2 від 30 травня 2005 року, укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» строком на 10 років з моменту його державної реєстрації. Договір зареєстровано у Сахновщинському РВ ХРФ ДЗК у Харківській області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 03 березня 2008 року НОМЕР_4.

Згідно із ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 6472 від 11 вересня 2015 року підписи від імені ОСОБА_1 в трьох примірниках договору оренди земельної ділянки НОМЕР_2 від 30 травня 2005 року, укладеного між ним та ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» виконані не ОСОБА_1.

Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Задовольняючи позов суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою закону яка підлягала застосуванню, обґрунтовано виходив із того, що позивач оспорюваний договір оренди земельної ділянки своїм підписом не скріплював та згоду на його укладення не надавав, а тому у відповідності до ст. ст. 203, 215 ЦК України зазначений договір має бути визнаний недійсним.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що факт реєстрації спірного правочину у Державному реєстрі земель свідчить про правомірність використання відповідачем належної ОСОБА_1 земельної ділянки не грунтуються на законі, а відтак на правильність висновків суду не впливають .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 неодноразово отримував від відповідача грошові кошти в якості орендної плати за використання земельної ділянки, а відтак підтвердив дійсність укладення спірного Договору та погодився з його умовами, висновків суду не спростовує. Сам по собі факт отримання грошових коштів не може беззаперечно свідчити про волевиявлення позивача щодо укладення Договору оренди землі на тих умовах, що викладені в спірному Договорі.

З огляду на те, що предметом спору у даній справі є недійсність договору, а не визнання договору дійсним, посилання в апеляційній скарзі на ч.2 ст.218 ЦК України є помилковим.

Не можна визнати обгрунтованими і доводи апеляційної скарги стосовно того, що експерт, який проводив судову почеркознавчу експертизу не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

Матеріали справи свідчать, що в ухвалі про призначення експертизи суд попередив експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України і про таке попередження експерта чітко зазначено у тексті Висновку експертизи № 6472 від 11 вересня 2015 року (а.с.64,99).

Слід зазначити, що клопотань про призначення повторної експертизи відповідач не заявляв, про що представник підтвердила суду апеляційної інстанції, і таким процесуальним правом не забажав скористатися у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки позивач дізнався про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору оренди лише у 2013 році, що в розумінні ч. 1 ст. 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності, слід вважати, що позов подано в межах строку позовної давності.

Посилання відповідача на те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладення спірного договору, оскільки позивач отримував плату за користування землею, є таким, що суперечить нормам ст. 261 ЦК України.

Такі висновки суду відповідають висновкам, викладеним у Постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року (справа №6-48цс15), прийнятій за результатами розгляду справи з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі були предметом дослідження в суді першої інстанції, отримали належну оцінку і висновків суду не спростовують.

Рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім..Горького» відхилити.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді