Справа № 574/260/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м.Буринь

Буринський райсуд Сумської області

в складі: головуючого судді - Стеценко В.С.

при секретарі - Божок В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту, що вона в період з грудня 2006 року по 22.07.2014 року проживала в м. Донецьк, тобто на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (№1706-VII), на момент їх виникнення, мотивуючи тим, що з грудня 2006 року по 22.07.2014 року вона проживала разом із сімєю в м. Донецьк, в квартирі, що належить її матері. В цей період вона навчалася та працювала на різних підприємствах м. Донецька, про що свідчать також атестан та відповідні відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України. Однак у звязку з початком бойових дій на сході вона була змушена 22.07.2014 року покинути своє місце проживання і разом із членами своєї родини переїхати на безпечну територію підконтрольну уряду України, а саме до с. Клепали Буринського району Сумської області. Вона, як внутрішньо переміщена особа, відповідно до діючого законодавства, має право на щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі для оплати житлово-комунальних послуг. Однак при вирішенні питань по оформленню такої допомоги в органах соціального захисту, було встановлено, що за паспортними даними вона значиться зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_1, хоча фактично в період з грудня 2006 р. - 22.07.2014 року проживала в м. Донецьк. За вказаних обставин вона не може отримувати передбачену законом допомогу, а тому просила встановити факт її проживання в м. Донецьк в період з грудня 2006 р. по 22.07.2014 р., тобто на території де виникли обставини, зазначені в ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала та уточнила відмовившись від заявлених вимог зазначених у пункті №1 своєї заяви та просила встановити факт, що вона у період з грудня 2006 року по 22.07.2014 включно проживала в м. Донецьк, тобто на території де виникли обставини, зазначені в ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», пояснивши, що в грудні 2006 вона разом з родиною переїхали до м. Донецьк, де її мати ОСОБА_2 отримала у спадщину квартиру і зареєструвала своє нове місце проживання. В період 2007-2014 року вона фактично проживала та працювала там, будучи зареєстрованою за попереднім місцем мешкання, оскільки жодних проблем з цього приводу не було. Навчалася та працювала на різних підприємствах м. Донецька до початку збройного конфлікту. Побоюючись за своє життя, 22.07.2014 вона разом з матір»ю, батьком та сином ОСОБА_3 була змушена переїхати на їх попереднє місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки мати була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, її взяли на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території або з району проведення антитерористичної операції. Їй же пояснили, що оскільки в неї немає реєстрації з попереднього місця проживання, такий статус надати їй органи соціального захисту не можуть. Посилаючись на те, що без встановлення цього факту вона не може належним чином реалізувати своє право на передбачені законодавством соціальні доплати та гарантії, просила задовольнити її заяву.

Представник заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Буринської РДА ОСОБА_4 в задоволенні заяви не заперечувала, пояснивши, що для отримання статусу внутрішньо переміщеної особи і взяття на облік ОСОБА_1 необхідно надати відомості про її реєстрацію на території, де виникли обставини, зазначені в ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Мати заявниці такі відомості надала і була взята на облік, а ОСОБА_1 значиться зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_3, тому не була взята на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що у спадок їй від рідної тітки дісталася квартира, що розташована в м. Донецьк, пр. Партизанський, 27/10, у звязку з чим вони у грудні 2006 року переїхали сімєю проживати до цього міста. Оформляючи спадщину вона зареєструвала своє нове місце проживання, а її чоловік ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_1 які також переїхали, відразу перереєстрацію місця проживання не зробили бо сумнівалися, чи сподобається їм жити в місті. Через деякий час, а саме 01.09.2007 року її дочка ОСОБА_1 поступила до Донецького коледжу технологій та дизайну, який закінчила 01.06.2014 року в подальшому питання реєстрації місця проживання взагалі перед ними не ставало, оскільки цього від них ніхто не вимагав. 22.07.2014 року, у звязку з початком бойових дій вони разом з чоловіком, донькою та онуком були змушені переїхати з м. Донецька на безпечну території, повернувшись на своє попереднє місце проживання в с. Клепали, де проживала мати чоловіка. В подальшому вона стала на облік в управлінні праці та соціального захисту населення Буринської РДА як особа, яка перемістилася з тимчасово окупованої території. Дочку та чоловіка не взяли на облік, оскільки вони не були зареєстровані в м. Донецьку, хоча фактично з грудня 2006 року по 22.07.2014 року там мешкали.

Свідок ОСОБА_6 дав аналогічні покази, доповнивши, що приїхавши в м.Донецьк у 2006 році разом з дружиною та дочкою працював на різних роботах, а саме в Донецькому акціонерному товаристві "Точмаш" та ПАТ "Донецький металопрокатний завод", дочка з грудня 2006 року по 22.07.2014 року фактично проживала з ними в м. Донецьк, працюючи на різних підприємствах торгівлі, а пізніше заввідділом, а також заочно навчаючись у Донецькому коледжі технологій та дизайну Донецького національного університету економіки і торгівлі ім.Михайла Туган-Барановського за спеціальністю «Фінанси і кредит». Тільки бойові дії, що розпочалися змусили їх залишити своє місце проживання та повернутися в с. Клепали Буринського району.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що з 1983 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. З того часу знайома із заявницею та її родиною, оскільки вони є її сусідами. Знає, що у 2006 році вони виїхали до м. Донецьк на постійне місце проживання, так, як отримали квартиру у спадщину де більш ніж до середини 2014 року ОСОБА_1 разом із сімєю і мешкали. Наприкінці липня 2014 року вони повернулися, у звязку з початком бойових дій на сході.

Вислухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до паспорту серії МВ № 270690, виданого Буринським РВ УМВС України в Сумській області, 28 березня 2005 року місце проживання заявниці було зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 19.11.1987 року за вказаною адресою значилось зареєстроване місце проживання і матері заявниці ОСОБА_5, яка 25.01.2006 року зареєструвала своє місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5., що вбачається з її паспорту серії МА №540195 виданого Буринським РВ УМВС України в Сумській області та свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БП №429330 (а.с.14,27).

При цьому заявниця та свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 стверджували, що з грудня 2006 грудня вони сімєю переїхали на постійне місце проживання до ІНФОРМАЦІЯ_5, де мешкали до 22.07.2014 року і були змушені повернуся в с. Клепали Буринського району Сумської області, тобто на підконтрольну уряду Україні територію, щоб уникнути негативних наслідків збройного конфлікту та бойових дій, що розпочалися на сході України, втому числі в м. Донецьк.

Вказані доводи заявниці суд вважає обґрунтованими, оскільки вони знайшли своє підтвердження перевіреними судом доказами.

Зокрема, тим, що у період з 01.09.2007 року по 01.06.2014 року заявниця навчалася у Донецькому коледжі технологій та дизайну Донецького національного університету економіки і торгівлі ім.Михайла Туган-Барановського за спеціальністю «Фінанси і кредит», що підтверджується копією атестану про повну загальну середню освіту серії НК номер 47194951 від 30.06.2014 року (додаток до атестату серії 12 АС номер 490291) та дипломом молодшого спеціаліста серії НК номер 47215677 від 30.06.2014 року (додаток серії 12 ДС номер 129026).

Крім цього, факт проживання заявниці ОСОБА_1 за адресою: м. Донецьк, пр. Партизанський, 27/10 в період часу з грудня 2006 року по 22.07.2014 року підтверджується карткою фізичної особи - платника податків, виданою на імя сина заявниці - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, виданою ДПІ в Київському районі м. Донецька 11.03.2008 р., відповідно за змістом якої, дитині було присвоєно ідентифікаційний номер з Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_1; довідкою медичного закладу - КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №9 м. Донецька» від 02.06.2013 р., виданої на імя ОСОБА_1 в якій адреса місця проживання заявниці зазначено: м. Донецьк, просп. Партизанський, б. б. 27, кв. 10; договором №0 від 11.10.2013 р., про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна, який був укладений у м. Донецьк між ПАТ «УкрСиббанк» (за договором - банк) та ОСОБА_1 (позичальник) де місцем укладання зазначеного договору вказано м. Донецьк, а повна адреса проживання заявниці (позичальника), вказана адреса: м. Донецьк, просп. Партизанський, б. 27, кв. 10; квитанціями про сплату платежів із зазначенням відповідних дат (зокрема: 21.05.2014 р., 24.06.2014 р. та ін.) та місця їх здійснення - м. Донецьк, вул. Артема; відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України №6507 від 04.12.2015 р. Де зазначено, що ОСОБА_1 працювала в м. Донецьк у ТОВ «Омега», ТОВ «ТС Обжора», донецькій філії дочірнього підприємства «Регіон-маркет», ТОВ «Донукрторг»; рішенням Буринського районного суду Сумської області по справі №574/1434/15-ц (провадження №2-о/574/6/2016) від 12.01.2016 р., яке набрало законної сили 15.01.2016 р.; довідкою Клепалівської сільської ради з якої вбачається, що заявниця проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 23.07.2014 року. Крім того, факт проживання заявниці в м.Донецьк підтверджується договором заключеним заявницею з Донецьким державним технікумом технологій та дизайну та ідентифікаційним кодом на ім"я сина заявниці ОСОБА_8, який вона отримала в ДПІ Київського району м.Донецьк.

Згідно ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

В силу ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод , передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмежень, а відповідно до ст.3 Закону передбачено, що місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

З «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р видно, що м. Донецьк також віднесено до таких населених пунктів як і на протязі 2014 року відповідно до розпорядження КМУ від 30.10.2014 року №1053-р, яке втратило чинність 02.12.2015 року.

Як вбачається з ч.1 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи… Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону, на момент їх виникнення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 затверджено «Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». При цьому передумовою надання такої грошової допомоги є перебування особи на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, даючи оцінку вищенаведеним доказам та здійснивши системний аналіз норм, що застосовуються до вказаних вище правовідносин, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 фактично проживала в м. Донецьк в період з грудня 2006 року по 22.07.2014 року, тобто на території, де виникли обставини, зазначені в ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», на момент їх виникнення.

Керуючись ст. 5,6,10,15, 212, 234,235, ст.256 ЦПК України, ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», суд -

в и р і ш и в:

ОСОБА_9 Володимирівни задовольнити.

Встановити факт про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер за ДРФО України НОМЕР_2, в період з грудня 2006 року по 22.07.2014 року проживала в м. Донецьк, тобто на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (№1706-VII), на момент їх виникнення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Сумської області через Буринський райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: