Категорія: 39 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М. ,

суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,

з участю: секретаря - Губарик К.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_8 про визнання права власності на спадкове майно та стягнення заборгованості зі сплати аліментів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_6 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 18 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, звернулась в суд з даним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_8, який обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в зоні АТО загинув ОСОБА_9, з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 15.05.1998 року по 19.02.2009 року і від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася дитина ОСОБА_5

Зазначає, що після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_9 був єдиним власником даної квартири, заповіту не складав. Спадкоємцями першої черги є мати померлого - ОСОБА_6, і двоє його дітей - ОСОБА_5, в інтересах якої діє вона як позивач по справі, та ще одна дитина, народжена від іншої жінки - відповідача по справі ОСОБА_7, з якою спадкодавець у зареєстрованому шлюбі не перебував - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки зазначені особи - неповнолітні діти ОСОБА_5, ОСОБА_8 та матір померлого ОСОБА_6 є спадкоємцями першої черги за законом, тому ОСОБА_5, як дочка спадкодавця є спадкоємцем 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Вказує на те, що вона в інтересах дитини та інші спадкоємці прийняли спадщину, звернувшись у встановленому законом порядку до нотаріальної контори. Крім того, станом на момент відкриття спадщини ОСОБА_9 мав заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 в сумі 33162,39 грн. Отже, на момент смерті ОСОБА_9 мав невиконаний обов'язок по сплаті аліментів, який також увійшов до складу спадщини, і підлягає погашенню спадкоємцями у рівних частках по 11 054,13 грн.

Просила суд визнати за ОСОБА_5 право власності на спадкове майно - 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, а також стягнути з відповідачів по 11054,13 грн. заборгованості по сплаті аліментів.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 18.11.2015 року позов ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право приватної власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, з кожної по 11054,13 грн. заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка утворилася в ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_6 просила скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржуване рішення суду скасуванню в частині задоволення позову про стягнення заборгованості зі сплати аліментів з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові, виходячи з такого.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5, як дочка померлого ОСОБА_9, є спадкоємцем першої черги за законом, а тому має право на спадкування 1/3 частини належної спадкодавцеві на праві приватної власності квартири. Крім того, суд прийшов до висновку, що оскільки у спадкодавця існує невиконаний обов'язок у вигляді сплати заборгованості по аліментах в розмірі 33162,39 грн., який входить до складу спадщини, тому виходячи із рівності часток спадкоємців, з кожного відповідача слід стягнути по 11054,13 грн. вказаної заборгованості на користь позивача.

Однак повністю погодитися з такими висновками не можна, оскільки до таких висновків місцевий суд прийшов з порушенням норм матеріального права та без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.12.2014 року (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_9 на випадок своєї смерті заповіту не склав, а тому в даному випадку спадкування здійснюється за законом.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом в даному випадку відповідно ст. 1261 ЦК України є дочки спадкодавця ОСОБА_5, ОСОБА_8 та його мати ОСОБА_6

Виходячи з рівності часток, кожна з них має право на 1/3 частину згаданої квартири.

У відповідності до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Позивачем ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до Першої Луцької державної нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9, проте державним нотаріусом було відмовлено останній в оформленні права на спадщину за законом на спадкове майно - 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_9, оскільки відсутні правовстановлюючі документи про належність квартири спадкодавцю (а.с.18).

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_9 набув у приватну власність квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів (а.с.12-14), однак не оформив правовстановлюючі документи на неї.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_5 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини, однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру не може оформити свої спадкові права на неї, місцевий суд з додержанням норм матеріального права прийшов до правильного висновку, що за ОСОБА_5 слід визнати право власності в порядку спадкування на 1/3 частину спірної квартири, після смерті батька ОСОБА_9

Проте з висновком місцевого суду про задоволення вимоги позивача про стягнення заборгованості зі сплати аліментів на її користь з відповідачів на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, яка виникла у померлого ОСОБА_9, колегія суддів не може погодитись, оскільки він не узгоджується з нормами матеріального права, які регулюють дані правовідносини.

Частиною 1 ст. 608 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

У відповідності до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України зобов'язання зі сплати аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей є особистим обов'язком їхніх батьків. Тобто, вказане зобов'язання нерозривно пов'язане з особою платника аліментів і у зв'язку з цим воно не може бути виконане іншою особою. Таке зобов'язання відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України припиняється смертю боржника, а тому в силу п. 5 ч. 1 ст. 1219 цього Кодексу не входить до складу спадщини після його смерті і не підлягає виконанню спадкоємцями такого спадкодавця.

Оскільки в розглядуваному випадку із смертю ОСОБА_9 припинився його обов'язок зі сплати аліментів, який не входить до складу спадщини, суд першої інстанції безпідставно стягнув заборгованість зі сплати цих періодичних (щомісячних) платежів із спадкоємців названого платника аліментів ОСОБА_6 і малолітньої ОСОБА_8, яка діє через свого законного представника ОСОБА_7 Не дивлячись на те, що остання не оскаржувала згадане рішення суду першої інстанції, колегія суддів переглядає це рішення і щодо неї, керуючись ч. 3 ст. 303 ЦПК України, оскільки допущені місцевим судом порушення наведених вище норм матеріального права є обов'язковою підставою для його скасування.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, оскаржуване в даній справі рішення суду в частині задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідачів на її користь заборгованості по сплаті аліментів підлягає відповідно до положень ст. 309 ЦПК України скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові.

В решті оскаржуване рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_6 задовольнити частково.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 18 листопада 2015 року в даній справі в частині стягнення з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в користь ОСОБА_4 заборгованості зі сплати аліментів скасувати.

В позові ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_8 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: