Справа № 515/1968/15-ц
Провадження № 2/515/85/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2016 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Семенюк Л.А.

при секретарі Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника позивача-адвоката Ковпака О.В.

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

27.10.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_6.

В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Базар'янка Татарбунарського району Одеської області померла її рідна сестра ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно (спадкова справа №31/2015).

Спадкоємців першої черги за законом у покійної сестри не було, тому, у відповідності до вимог ст.1262 ЦК України, позивачка, як спадкоємець другої черги за законом претендує на частину спадщини, що належала померлій сестрі. Однак, завчасно, у встановлений законом шестимісячний строк вона не встигла звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а відповідачка по справі - ОСОБА_4, яка є рідною сестрою позивачки та спадкодавця ОСОБА_6, що вступила у спадок, подавши своєчасно до нотаріуса заяву, своєї згоди, щодо подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини їй не надає, що змушує останню звернутися до суду за захистом свого права.

Поважність причин пропуску строку на прийняття спадку, позивачка попередньо обґрунтовувала тим, що відповідачка відмовилась віддати їй належні спадкодавцю правовстановлюючі документи на спадкове майно та свідоцтво про смерть останньої, згодом уточнила свої вимоги та послалась на те, що вона є інвалідом другої групи із захворювання, що викликане трофічною язвою ніг. Після смерті своєї сестри, вона тривалий час знаходилась, як на стаціонарному, так і на амбулаторному лікуванні, що підтверджується виписками Татарбунарської ЦРЛ №321/73 від 23.02.2015 року, 15.05.2015 року, випискою Тузлівської амбулаторії сімейного типу від 04.03.2015 року, у зв'язку зі своєю хворобою, вона завчасно не змогла звернутись до нотаріальної контори та скористатись своїм правом щодо вступу у спадок. Крім того, вона не відмовилася від прийняття спадку у встановлений законом строк.

В судовому засіданні позивачка та її представники позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивачка пояснила, що вона не мала змоги своєчасно звернутись до нотаріуса, оскільки відповідачка забрала документи, які необхідно було надати нотаріусу. 17.04.2015 року по приїзду відповідачки в село, вона особисто просила в неї документи для вступу у спадок, однак та відповіла, що документів у неї немає, вони у адвоката. Приблизно через місяць, 16 чи 17 травня 2015 року, вона зверталась з дочкою ОСОБА_7 до приватного нотаріуса з приводу подачі заяви про вступ у спадок, однак через відсутність документів не змогла скористатись своїм правом.

Представники позивача мотивували причину пропуска строку на прийняття спадку їх довірителем, хворобою останньої, яка викликана трофічною язвою ніг, її постійним стаціонарним та амбулаторним лікуванням, що позбавило її можливості своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про вступ у спадок.

Відповідачка та її представник заперечували проти вимог позову, посилаючись на те, що позивачка мала можливість своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадку і відсутність у неї документів не може бути причиною для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки всі документи були вже у нотаріуса і їй було необхідно лише написати особисто заяву, яку можливо відправити також поштою, що не заборонено законом. Відповідачка підтвердила, що дійсно на «проводи» - 17.04.2015 року зустрічалась на кладовищі із позивачкою, яка самостійно ходила, а доводи її представників щодо постійної її хвороби та неможливості через це подати своєчасно заяву до нотаріуса, нічим не підтверджені.

Вислухавши пояснення та доводи сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини.

При цьому, статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері.

Позивачка відносить себе до другої черги спадкоємців за законом, як сестра спадкодавця ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, посилаючись при цьому на відмову нотаріуса, в якій зазначено, що в поданих до нотаріуса свідоцтві про народження спадкодавця батьками останньої значаться ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а в її свідоцтві про народження батьками вказано ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.5). Для встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадку, позивачці рекомендовано звернутись до суду з відповідною заявою.

Згідно частин 1, 2 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6 (а.с.24), яка була зареєстрована та проживала по день смерті по АДРЕСА_1 (а.с.79). Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме 25/100 вищезазначеного житлового будинку, належного їй на праві приватної спільної часткової власності (а.с.81).

Таким чином, строк для прийняття спадщини спадкоємцями після смерті ОСОБА_6, відповідно до статті 1270 ЦК України, почав відраховуватись з 19.11.2014 року і закінчувався 18.05.2015 року.

Позивачка особисто написала та подала заяву про прийняття спадку до нотаріуса лише 22 вересня 2015 року, яка була зареєстрована в Саратській державній нотаріальній конторі 23.09.2015 року (а.с.93), тобто після спливу шестимісячного строку, встановленого законом. Вказана заява долучена до спадкової справи №31/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6.

В матеріалах спадкової справи наявна відмова нотаріуса позивачці ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину через розбіжності, наявні в правовстановлюючих документах спадкодавця та позивачки, щодо родинних відносин, а також через пропуск останньою строку для прийняття спадщини з наданою нотаріусом рекомендацією звернення до суду з вказаних питань (а.с.101).

Крім того, в матеріалах вказаної спадкової справи, надісланої нотаріусом на запит суду (а.с.75-103), також містяться копія заяви відповідачки ОСОБА_4, поданої останньою до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області 15 січня 2015 року та зареєстрованої Саратською районною державною нотаріальною конторою 05.02.2015 року за №64 (а.с.77). Відкриття спадкової справи підтверджено копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.91) та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.90). В матеріалах спадкової справи також містяться інші документи щодо спадкового майна, необхідні для оформлення спадщини(а.с.80, 81,82-84), а також відповіді, надані ОСОБА_4 від відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 17.06.2015 року щодо неможливості видачі повторного свідоцтва про народження спадкодавця ОСОБА_6 в зв'язку з наявними у ньому розбіжностями відносно написання прізвищ батьків та дітей (а.с.85) та від Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 09.09.2015 року (а.с.89) щодо встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем через наявні розбіжності у правовстановлюючих документах та рекомендацією останніх звернення до суду з вказаного питання.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Суд, відповідно до п. 24 вказаної постанови, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними.

Відповідно до листа ВСС України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Виходячи з предмету заявлених позовних вимог, позивачка просила визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини через поважність, на її думку, причини його пропуску. Вказаний законодавчий механізм застосовується до осіб, які не мешкали з померлою особою на момент смерті, та повинні були через вказівку ст. 1269 ЦК України звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем не доведено поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, які б були пов'язані з об'єктивними непереборними істотними труднощами для своєчасного звернення до нотаріальної контори або до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини. Надані та досліджені в судовому засіданні докази хвороби та періодичного лікування позивачки, а саме: виписка із історії хвороби від 10.12.2015 року, згідно якої ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні в СЛА з 04.12.15 року по 10.12.2015 року (а.с.138); виписка із історії хвороби №321/73 (а.с.43), згідно якої позивачка знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Татарбунарської ЦРЛ з 23.01 по 23.02.2015 року; виписка із медичної карти без номера та дати (а.с.45), виданої Тузлівською СЛА, згідно якої остання направлена на стаціонарне лікування 27.02.2015 року, де перебувала по 04.03.2015 року; виписка із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 15.05.2015 року, згідно якої остання направлена в стаціонар 12.05.2015 року, звідки виписана 15.05.2015 року (а.с.44), а тим більш виписка із медичної карти стаціонарного хворого без номера про лікування позивачки в 2008 році (а.с.139), суд не може прийняти як докази тривалої постійної хвороби спадкоємця, як наполягали представники позивачки в судовому засіданні, оскільки вони можуть свідчити лише про тимчасове (періодичне) лікування позивачки, в зв'язку з загостреннями в певні періоди її хронічного захворювання, пов'язаного з хронічною венозною недостатністю ІІІ ст., хронічним тромбофлебітом нижніх кінцівок через перенесені раніше ( 1984,1990, 1995, 2014 роки) ряд операцій, що підтверджується вищезазначеними виписками із історії хвороби, та не можуть вважатись належними та допустимими доказами поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, враховуючи, що у позивачки було достатньо часу, щоб звернутися до нотаріуса, а, за її вибором, до уповноваженої на це посадової особи Базар'янської сільської ради Татарбунарського району за місцем відкриття спадщини, що знаходиться в сусідньому селі, поряд з місцем її мешкання, із заявою про прийняття спадщини, протягом 6-місяців з моменту смерті спадкодавця в ті періоди, коли вона не лікувалась, докази наявності у позивачки перешкод для прийняття спадщини у цей період, в матеріалах справи відсутні. А сама по собі наявність перелічених у медичних виписках хронічних хвороб у позивачки, чи то відсутність у неї на руках правовстановлюючих документів та свідоцтва про смерть спадкодавця, які забрала відповідачка та відмовилась повернути на її запит, не може вважатись доказом неможливості прийняття позивачем спадщини у встановленому законом порядку та в передбачений законом строк.

Крім того, на думку суду, підставою для відмови у позові є, в першу чергу, те, що позивачкою не доведено, що вона є рідною сестрою спадкодавця ОСОБА_6 через наявні розбіжності у свідоцтвах про народження щодо прізвищ їх батьків, про що зазначено у досліджуваній раніше судом відмові нотаріуса (а.с.5) та копіях свідоцтв про народження останніх (а.с.86,96), що надавало б їй право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, як спадкоємцю другої черги за законом, а вимог щодо встановлення факту родинних відносин з спадкодавцем, позивачем не заявлялось, хоча й було рекомендовано нотаріусом.

За встановлених обставин, враховуючи, що відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини - відсутні.

Керуючись ст.ст. 1216-1217, 1223, 1268, 1270, 1272 ч.3 ЦК України, ст.ст. 10,11,15,58-60,213-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Семенюк