Провадження № 2/761/6186/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Орлан», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконуючий обов'язки голови правління Публічного акціонерного товариства «Орлан» Шекета Тарас Степанович, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

17.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Орлан», третя особа: Виконуючий обов'язки голови правління Публічного акціонерного товариства «Орлан» Шекета Тарас Степанович, про поновлення його на посаді директора з кадрових питань та побуту ПАТ «Орлан» та стягнення на його користь середнього заробітку з моменту незаконного звільнення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно Наказу від 04.01.2008 року позивача було прийнято на посаду директора з кадрових питань та побуту в ЗАТ «Орлан».

Разом з тим, 25.03.2016 року позивача було повідомлено, що з 25.05.2016 року в ПАТ «Орлан» скорочується посада начальника адміністративно-господарського відділу, а 24.05.2016 року до нього було доведено наказ про звільнення з посади начальника адміністративно-господарського відділу за п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням.

Проте, позивач вважає своє звільнення з роботи незаконним, оскільки відповідач звільнив його з роботи без законної на те підстави та з посади, на якій він не перебував.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представники відповідача щодо задоволення позову заперечували в повному обсязі, посилаючи на його безпідставність та необґрунтованість.

Третя особа свого представника в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що на підставі Наказу №1/2 ВК від 04.01.2008 року ОСОБА_1 прийнято на посаду директора з кадрових питань та побуту ЗАТ «Орлан» (за сумісництвом) з 04.01.2008 року (а.с. 5).

Наказом №57/1 від 11.06.2015 року до штатного розпису відповідача було внесено зміни шляхом зміни назви посади директора з кадрових питань та побуту на начальника адміністративно-господарчого відділу (а.с. 53).

Водночас, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці та встановлення іншого порядку побудови трудового процесу ПАТ «Орлан», з 25.05.2016 року було вирішено скоротити штатну одиницю «Начальник адміністративно-господарчого відділу» шляхом виключення її зі штатного розпису ПАТ «Орлан», про що свідчить копія Наказу №20 від 23.03.2016 року (а.с. 56).

На виконання приписів ст. 49-2 КЗпП України 23.03.2016 року відповідачем було повідомлено позивача про його наступне вивільнення з займаної ним посади начальника адміністративно-господарчого відділу (за сумісництвом), про що свідчить копія письмового повідомлення від 23.03.2016 року з розпискою позивача про отримання такого повідомлення (а.с. 57).

При цьому, як вбачається зі змісту вказаного повідомлення, позивач відмовився від запропонованого відповідачем переведення на інші посади, про що свідчить його власний підпис про вказане (а.с. 57).

На підставі зазначеного, відповідно до наказу №64-ВК від 24.05.2016 року позивача було звільнено з посади начальника адміністративно-господарчого відділу ПАТ «Орлан» на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників (а.с.57а).

Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Водночас, положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового інтересу.

В свою чергу, враховуючи те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача, а також можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Також слід зазначити, що положеннями ч. 1 ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Як визначено в ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи.

При цьому, відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Також, згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Звертаючись до суду з позовом про поновлення на посаді директора з кадрових питань та побуту ПАТ «Орлан», а також стягнення середнього заробітку з моменту незаконного звільнення за час вимушеного прогулу, позивач, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що відповідач звільнив його з роботи без законної на те підстави та з посади, на якій він не перебував.

Між тим, виходячи з предмету позову, вимоги позивача зводяться до поновлення його на посаді директора з кадрових питань та побуту ПАТ «Орлан», в той час як наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що з червня 2015 року позивач перебував на посаді начальника адміністративно-господарчого відділу ПАТ «Орлан», з якої і був звільнений.

Водночас, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, розглядаючи справу в межах заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав як для поновлення позивача на посаді директора з кадрових питань та побуту ПАТ «Орлан», так і для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки звільнений позивач був з іншої посади, а посада, на якій позивач просить його поновити у відповідача в даний час відсутня.

При цьому, оскільки позивачем не оскаржується його звільнення з посади начальника адміністративно-господарчого відділу ПАТ «Орлан», суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, не вдається в площину аналізу такого звільнення.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 15 ЦК України та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 30, 33, 57-61, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Орлан», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконуючий обов'язки голови правління Публічного акціонерного товариства «Орлан» Шекета Тарас Степанович, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: