У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,Мостової Г.І., Парінової І.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» про стягнення страхового відшкодування, пені та інфляційних втрат, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (далі - ПрАТ «ПРОСТО-страхування») та просив стягнути на його користь страхове відшкодування в розмірі 20 492,77 грн, пеню - 750,04 грн, 3 % річних - 1 130,19 грн, інфляційні втрати - 10 379,34 грн.

Вимоги за позовом обґрунтовував тим, що 25 лютого 2012 року між ним та ПрАТ «ПРОСТО - страхування» був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу із строком дії до 27 травня 2013 року. Предметом вказаного договору страхування був автомобіль НОМЕР_1, який належить йому на праві власності.

27 квітня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої вказаний автомобіль зазнав ушкоджень.

30 квітня 2013 року він повідомив відповідача про дорожньо-транспортну пригоду, а 17 травня 2013 року звернувся до останнього із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку з тим, що вказана дорожньо-транспортна пригода згідно умов договору страхування не визнається страховим випадком.

Позивач вважає, вказану відмову у виплаті страхового відшкодування необґрунтованою та безпідставною, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_6 страхове відшкодування у розмірі 20 492,77 грн, пеню - 750,04 грн, інфляційні втрати - 10 379,34 грн., три проценти річних - 1 130,19 грн, а всього - 32 752,34 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПрАТ «ПРОСТО-страхування» просить скасувати ухвалені судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування, суд першої інстанції з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідно до Висновку по рапорту інспектора ВДАІ Варвинського РВ ГУ МВС України дорожньо-транспортна пригода трапилась не з вини водія, а тому ПрАТ «ПРОСТО-страхування» неправомірно відмовило ОСОБА_6 у виплаті страхового відшкодування.

Однак, з такими висновками судів погодитись не можна, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25 травня 2012 року між ОСОБА_6 та ПрАТ «ПРОСТО-страхування» був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу «Мітсубісі Педжеро 3.0» д. н. з. НОМЕР_1.

Власником вказаного автомобіля є ОСОБА_6

27 квітня 2013 року о 13-00 год. у с. Гнідинці Варвинського району Чернігівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мітсубісі Педжеро 3.0» під керуванням ОСОБА_6, а саме - від автомобіля від'єдналось ліве заднє колесо.

17 травня 2013 року ОСОБА_6 звернувся до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування.

ПрАТ «ПРОСТО-страхування» листом від 23 травня 2013 року відмовило ОСОБА_6 у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що вказана дорожньо-транспортна пригода не визнається страховим випадком відповідно до умов договору страхування.

Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі і виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійсни виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно п. 2.2.6 договору страхування страховим випадком визнається подія (події), зазначена в п.1.8 цього договору, яка відбулась, і з настанням якої виникає обов'язок Страховика здійснити виплату страхового відшкодування (страхову виплату).

Відповідно до пп. 2.8.1. договору Страхування, страхове відшкодування по ризиках «НЗ», «Пошкодження», «Додаткове обладнання» виплачується після надання Страхувальником Страховику всіх необхідних документів по страховому випадку, визначених п. 2.7. цього договору, огляду пошкодженого ТЗ Страховиком і складання акту огляду, визначення обставин, причин, розміру і характеру заподіяного збитку та визнання Страховиком події страховим випадком.

Відповідно до п. 2.3.4 договору страхування, - страховими випадками за ризиками «ПОШКОДЖЕННЯ» та/або «НЗ», та/або «ДОДАТКОВЕ ОБЛАДНАННЯ» не визнаються також події, які відбулись внаслідок: 2.3.4.1 експлуатації Страхувальником (Водієм, Вигодонабувачем) застрахованого ТЗ з порушенням вимог діючих законодавчих та нормативно-правових актів щодо безпеки технічної експлуатації транспорту, в т.ч. ПДР, а саме: а) управління транспортним засобом в аварійному або технічно несправному стані.

Відповідно до п. 2.11.3.9 «м» договору страхування, - Страховик має право відмовити Страхувальникові у виплаті страхового відшкодування, якщо подія, яка призвела до збитків, або збитки підпадають під «Виключення із страхових випадків і обмеження страхування».

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Висновку по рапорту інспектора ВДАІ Варвинського РВ ГУ МВС України Башегурова О.М. від 08 травня 2015 року, вказана дорожньо-транспортна пригода трапилась не з вини водія.

Однак, в порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України, суд не врахував, що згідно умов договору страхування виплата страхового відшкодування ставиться в залежність від дотримання водієм Правил дорожнього руху України щодо керування транспортним засобом в технічно-справному стані, а не в залежність від наявності вини водія.

За таких обставин, виходячи з того, що на час прийняття рішення страховою компанією про відмову у виплаті страхового відшкодування, у розпорядженні страхової компанії була тільки довідка про дорожньо-транспортну пригоду № 9192266 від 27 квітня 2013 року, відповідно до якої дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_6 п. 2.3 - А Правил дорожнього руху України (управління несправним транспортним засобом), та за тих обставин, що ОСОБА_6 ніяких документів, на спростування вказаної інформації, до страхової компанії не надавав, суди дійшли передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України не виконав, на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув, не перевірив доводів апеляційної скарги, не зазначив конкретних обставин та фактів, що спростовують такі доводи.

Оскільки матеріали цивільної справи не містять належних доказів, необхідних для вирішення спору, а суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України позбавлений права встановлювати обставини, судові рішення підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук І.К. Парінова