Справа № 199/261/16-ц
03 березня 2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
судді Скрипник О.Г..
секретарі Свіріній Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту,
У січні місяці 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.03.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DN80F100000049 на суму 20 000,0 дол. США.
На забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором позивач та відповідач уклали договір іпотеки № DN80F100000049 від 23.03.2007 нерухомого майна домоволодіння № АДРЕСА_1.
24.10.2013 року держаним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Лисенко Д.Б. та 13.05.2015 року держаним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Лук'яновим А.М. на виконання виконавчого листа Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Катеринослав» заборгованості за кредитним договором було накладено арешт на вказане вище нерухоме майно, який є предметом іпотеки.
Позивач зазначає, що згідно інструкції «Про проведення виконавчих дій № 4/5 від 15.12.1999р., на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».
Оскільки заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувача, які не є іпотекодержателями, позивач просить звільнити з-під арешту нерухоме майно домоволодіння № АДРЕСА_1.
У судове засідання представник позивача не з'явився, направленим листом просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач до суду не з'явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив.
Представник Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засіданні не з'явився, направленим листом просив розглядати справу у його відсутність.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку..
В судовому засіданні встановлено, що 23.03.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DN80F100000049 на суму 20 000,0 дол. США.
На забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором позивач та відповідач уклали договір іпотеки № DN80F100000049 від 23.03.2007 нерухомого майна домоволодіння № АДРЕСА_1.
24.10.2013 року держаним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Лисенко Д.Б. та 13.05.2015 року держаним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Лук'яновим А.М. на виконання виконавчого листа Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Катеринослав» заборгованості за кредитним договором було накладено арешт на вказане вище нерухоме майно, який є предметом іпотеки.
Згідно інструкції «Про проведення виконавчих дій № 4/5 від 15.12.1999р., на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».
Відповідно до ст..3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухомого майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦПК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.
Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту.
Згідно ч.6 ст. 20 Закону України «Про заставу», звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.
Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувана - заставодержателя.
Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України „Про виконавче провадження", для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Зважаючи на те, що заставодержатель, яким є ПАТ КБ «ПриватБанк» має переважне право на задоволення своїх вимог перед наступними стягувачами за рахунок заставленого майна, суд вважає, що накладення арешту на спірне майно порушує та унеможливлює виконання позивачем умов кредитного договору та позбавляє позивача права на продаж заставленого майна в рахунок погашення заборгованості за договором, а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 509, 546 ЦК України, Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. 215-218 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити.
Звільнити з-під арешту нерухоме майно домоволодіння № АДРЕСА_1 накладеного постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Лисенко Д.Б. ВП №38762725 від 24.10.2013 року.
Звільнити з-під арешту нерухоме майно домоволодіння № АДРЕСА_1 накладеного постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції лук'яновим А.М. ВП №47489370 від 13.05.2015 року.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Скрипник О.Г.