УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В.,Карпенко С.О.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом примусового виселення з будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що позивачеві відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить на праві приватної власності будинковолодіння АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку, загальною площею 46,1 кв. м, житлова площа 30,2 кв. м, у якому дві житлові кімнати площею 14,90 кв. м та площею 15,30 кв. м, літня кухня, сарай, вбиральня літ. Г, сарай літ. Д, споруди 1-2, колодязь літ. Н.

Позивач зазначала, що вона багато років змушена проживати в літній кухні, тому що житловий будинок самовільно захопили відповідачі. Вона не має доступу до будинку, відповідачі її туди не впускають і не дозволяють користуватися майном, що належить їй на праві власності.

Вказаними незаконними діями відповідачі чинять перешкоди та позбавляють її права у користуванні належним їй на праві власності майном. Перебування майна у чужому незаконному володінні обмежує її право на розпорядження ним.

Позивач, посилаючись на вищезазначені обставини, просила суд витребувати у відповідачів житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом примусового виселення відповідачів з будинку.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 18 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задоволено.

Витребувано у ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом їх примусового виселення з будинку.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18 червня 2015 року та залишити в силі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі є членами сім'ї власника будинку і, відповідно до вимог ст. 405 ЦК України та ч. 1 ст. 157 ЖК Української РСР мають право на користування цим житлом, а виселення може відбуватися лише у випадках передбачених частиною першою статті 116 ЖК Української РСР.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що сторони у справі не ведуть спільного господарства. Відповідачі перешкоджають ОСОБА_6користуватися належним їй на праві приватної власності будинком.

Проте, з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить на праві приватної власності будинковолодіння АДРЕСА_1, житловою площею 30,2 кв. м, загальною площею 46,1 кв. м.

Дане спірне домоволодіння складається з житлового будинку, загальною площею 46,1 кв. м, житлова площа 30,2 кв. м, двох житловий кімнат площею 14,90 кв. м та площею 15,30 кв. м, літньої кухні, сараю вбиральні - літ. Г, сарай - літ. Д, споруди 1-2, колодязь - літ. Н.

Відповідач ОСОБА_7 вселився у спірний будинок після реєстрації шлюбу з дочкою позивача ОСОБА_10, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Інші відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в даному будинку народилися і проживають в ньому з народження, вони є дітьми відповідача ОСОБА_7 та онуками позивача.

З акту обстеження матеріально-побутових умов гр. ОСОБА_6, вюачається, що вона зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1. Разом з нею проживає онука ОСОБА_11, із сином ОСОБА_12, онук ОСОБА_13, зять ОСОБА_7 та його діти: ОСОБА_9 і ОСОБА_8

Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічні положення містяться також у ст. 405 ЦК України.

Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Висновок апеляційного суду про втрату відповідачами права на користування спірним домоволодінням у зв'язку із смертю ОСОБА_10 є помилковим, оскільки припинення сімейних відносин не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Крім того, доказів того, що відповідачі самовільно захопили житловий будинок та чинять перешкоди позивачу у користуванні належним їй на праві власності майном матеріали справи не містять.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав вірну оцінку всім зібраним у справі доказам та з урахуванням указаних норм матеріального права дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Ураховуючи викладене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням рішення суду першої інстанції в силі з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18 червня 2015 року скасувати та залишити в силі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук