СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2494/15-ц
Провадження № 2/306/18/16
Рядок статзвіту № 22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2016 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у особі:

головуючої - судді Василиха Ж.В.,

з участю секретаря Куртинець А.І.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника ТОВ «Старт» - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Старт» про стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_5 звернулася в суд із позовом, у якому з врахуванням уточнень просить стягнути з ОСОБА_6 матеріальні збитки у вигляді упущеної вигоди на загальну суму 228000,00 грн., 15000,00 грн. моральної шкоди та витрати на проведення експертизи з визначення ринкової вартості орендованого приміщення в сумі 1700,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 14.02.2004 року нею було укладено договір оренди приміщення кафе загальною площею 72,1 м кв. з ТзОВ «Старт» за адресою м. Свалява, вул. Київська, 8 терміном до 13.02.2014 року. В подальшому 13.02.2014 року цей договір між ними було переукладено ще до 01.11.2015 року. Факт передачі орендованого майна стверджується актом приймання-передачі від 13.02.2014 року. 01 листопада 2012 року за її згоди та у відповідності до п. 7.2 договору оренди № 782 від 14.02.2014 року ТОВ «Старт» було укладено договір суборенди з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, відповідно до якого орендар передав, а суборендар взяв в оренду приміщення кафе загальною площею 32 м кв. терміном на 1 рік, тобто до 01 листопада 2013 року. 01 листопада 2013 року за її згоди та у відповідності до п. 7.2 договору оренди № 782 від 14.02.2004 року орендарем ТОВ «Старт» укладено договір суборенди з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7, відповідно до якого орендар передав, а суборендар взяв в оренду приміщення кафе загальною площею 40,1 м кв. терміном на 2 роки, тобто до 01 листопада 2015 року. Зважаючи на різку зміну фінансово-економічної ситуації в державі, ріт цін на енергоносії та вартість орендованого майна, нею було прийнято рішення про підвищення розміру орендної плати за орендовані та суборендовані приміщення, що відповідно знаходилися у володінні та користуванні ОСОБА_7 та ОСОБА_6, у зв»язку з чим було направлено листи-попередження про збільшення розміру орендної плати до 15200,00 грн. в місяць. 22.09 2014 року ними орендодавцем та орендарем у відповідності до п. 9.1.1 договору оренди від 13.02.2014 року укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ «Старт» було розірвано за згодою сторін. Відтак, суборендар ОСОБА_7 цього ж дня 22.09.2014 року повернула суборендоване нею приміщення площею 40,1 м кв., однак цю площу, а також літню терасу одразу ж безпідставно та самовільно зайняла суборендар ОСОБА_6, і з цього часу використовувала зазначене майно по 22 грудня 2015 року. Суму упущеної вигоди позивачка просить стягнути з розрахунку 15200 х 15 = 228000 грн. за період з 22.09.2014 року по 22.12.2015 року. Крім того, незаконними діями ФОП ОСОБА_6 щодо фактичного позбавлення її права власності на нерухоме майно їй завдано моральну шкоду, що виразилася у погіршенні її самопочуття та моральних стражданнях. Тому просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представники позивачки позов підтримали та пояснили, що після розірвання договору суборенди, відповідачка приміщення кафе не звільнила, а навпаки здійснювала там підприємницьку діяльність.

Представник відповідачки ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав, вказав, що такий є безпідставний та не доведений.

Також відповідачка ОСОБА_6 під час судового розгляду позов не визнала, пояснила, що нею у приміщення кафе вкладенні великі кошти, які їй ніхто не повернув.

Представник ТОВ «Старт» ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримав та поянив, що на багаточисленні прохання звільнити приміщення кафе відповідачка відмовлялася, лише в ході виконання рішення суду така його звільнила.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Встановлено, що на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.08.2015 року ОСОБА_5 є власником кафе, яке знаходиться в м. Свалява по вул. Київській, 8 з 06.02.2004 року (а.с. 9-11).

14 лютого 2004 року між ОСОБА_5 (орендодавець) та ТОВ «Старт» (орендар) було укладено договір оренди приміщення кафе в м. Свалява, вул. Київська № 8 загальною площею 72,1 м кв. на строк до 13.02.2014 року.

В подальшому 13 лютого 2014 року знову між ОСОБА_5 (орендодавець) та ТОВ «Старт» (орендар) було укладено договір оренди приміщення кафе в м. Свалява, вул. Київська № 8 загальною площею 72,1 м кв. на строк до 01.11.2015 року. Згідно п. 5 цього Договору орендодавець надає в оренду об»єкт, що орендується 360 грн. в рік, перегляд розміру орендної плати проводиться за вимоги орендодавця, щомісячно чи у разі інфляції гривні на вимогу орендодавця. 13.02.2014 року вказане приміщення передано по акту приймання-передачі.

01.11.2013 року між сторонами у справі було укладено договір суборенди, за яким ТОВ «Старт» передав, а ФОП ОСОБА_6 взяла в тимчасове володіння 32 м кв. приміщення кафе в м. Свалява по вул. Київська, № 8 загальною площею 72,1 м кв., строк дії договору до 01.11.2015 року. Згідно п. 5 цього Договору суборендар сплачує плату за суборенду в розмірі 300,00 грн. з урахуванням її індексації за місяць, перегляд розміру орендної плати проводиться 1 раз на рік чи у разі інфляції гривні на вимогу орендаря. Вказана частина приміщення була передана відповідачці за актом приймання-передачі від 01.11.2013 року.

Також 01.11.2013 року між ОСОБА_5 (орендодавець), ТОВ «Старт» та ОСОБА_7 було укладено договір суборенди площі 40,1 м кв. приміщення кафе по вул. Київській, № 8 в м. Свалява, загальна площа якого 72,1 м кв. строком до 01.11.2015 року. Вказана частина приміщення була передана ОСОБА_7 за актом приймання-передачі від 01.11.2013 року.

Додатковою угодою від 22.09.2014 року, укладеного між ОСОБА_7 та ТОВ «Старт» було розірвано договір суборенди від 01.11.2013 року.

Також додатковою угодою від 22.09.2014 року, укладеною між ОСОБА_5 (орендодавець) та ТОВ «Старт» (орендар), сторонами розірвано договір оренди приміщення кафе від 13.02.2014 року.

Відповідно до п. 2 ст. 774 ЦК України строк дії договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. А тому у разі дострокового припинення договору оренди, договір суборенди припиняється також, оскільки у такому випадку користування на правах суборенди буде суперчити п. 2 ст. 774 ЦК України.

Також п. 12.8 договору суборенди від 01.11.2013 року, укладеного між сторонами, передбачено, що такий договір автоматично припиняється у випадку припинення договору оренди між орендарем і орендодавцем. Також п. 8.1 цього Договору передбачено, що після закінчення строку оренди протягом останнього дня дії договору майно повертається орендарю у справному стані.

А тому з припиненням договору оренди від 13.02.2014 року, автоматично з 22.09.2014 року припинився і договір суборенди від 01.11.2013 року, на підставі якого спірне майно використовувала відповідачка і з моменту припинення договору суборенди у неї виникло зобов»язання повернути орендарю отримане від нього у суборенду майно.

Як видно з матеріалів справи, позивачка та представник ТОВ «Старт» неодноразово повідомляли відповідачку про припинення правовідносин суборенди та зобов»язання повернути отримане у суборенду майно та 40,1 м кв., які надавалися в суборенду ОСОБА_7 (а.с. 13, 14, 81- 92). Також з приводу самовільного зайняття відповідачкою приміщення кафе в цілому представник ТОВ «Старт» звертався до Свалявського РВ (а.с. 18).

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 24.11.2014 року зобов»язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_6 повернути ТзОВ «Старт» приміщення площею 32 м кв., що знаходиться за адресою Закарпатська область, м. Свалява, вул. Київська, 8.

Вказане рішення виконано 22.12.2015 року згідно акта державного виконавця від 22.12.2015 року (а.с. 163).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За вимогами ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Суд вважає, що неотримання ОСОБА_5 доходів пов'язано виключно з протиправною поведінкою відповідачки, а фактичні обставини справи свідчать про наявність всіх чотирьох складових виникнення зобов'язання із відшкодування шкоди:

-протиправна поведінка, яка полягала у неповерненні приміщення кафе належного позивачці на праві власності;

-вина, яка підтверджується наявністю умислу відповідачки по неповерненню приміщення кафе;

-негативні наслідки, що складаються з неможливості розпоряджатися позивачкою належним їй приміщенням кафе, в тому числі неотримання нею вигоди;

-причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою відповідачки негативними наслідками у позивача, тобто виключно в результаті протиправної поведінки відповідачки позивачка не отримала прибуток.

Згідно звіту про оцінку від 08.07.2015 року, виготовленого Закарпатською торгово-промисловою палатою, ринкова вартість місячної оренди приміщення кафе загальною площею 72,1 м кв. з літньою терасою загальною площею 35 кв. м, розміщеного в м. Свалява, вул. Київська № 8 може складати 14553 грн. на місяць.

Доказом можливості отримання доходу позивачки від оренди приміщення є попередній договір оренди нежитлового приміщення від 22 лютого 2014 року, укладеного між нею та фізичною особою підприємцем ОСОБА_8 (а.с. 210).

А тому, за період з 22.09.2014 року по 22.12.2015 року розмір орендної плати (упущеної вигоди), яку позивачка могла би отримати за належне їй приміщення, становить 218295 грн. 00 коп. (14553 х 15).

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема у інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд повинен з'ясувати наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідачкою їй було завдано моральної шкоди та в судовому засіданні таке не встановлено, а тому суд у цій вимозі відмовляє.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Старт» про стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 218295 (двісті вісімнадцять тисяч двісті дев»яносто п»ять) грн. 00 коп. упущеної вигоди.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 2182 (дві тисячі сто вісімдесят дві) грн. 95 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 1700 (одну тисячу сімсот) грн. 00 коп. витрат на проведення експертизи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча Ж.В.Василиха