Ухвала

іменем україни

16 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Наумчука М.І.,
Мостової Г.І.,Парінової І.К.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет», Товариства з додатковою відповідальністю «Житомирпиво», третя особа - Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів, про визнання продукції небезпечною, стягнення шкоди та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», ТДВ «Житомирпиво», третя особа - Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів, про визнання продукції небезпечною, стягнення шкоди та зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 28 січня 2015 року в гіпермаркеті «Ашан Либідська» за адресою: м. Київ, вул. Горького, 176, позивачем, як споживачем, було придбано напій безалкогольний сильногазований на ароматизаторах «Тархун», згідно інформації на етикетці вказаного товару, його виробником є ТДВ «Житомирпиво». З метою з'ясування якості продукції, позивач звернувся до Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» та згідно протоколу випробувань харчової продукції №0449/15-х від 02 лютого 2015 року, даний зразок продукції містив штучні барвники. Позивач вважає, що його права споживача порушені відповідачами шляхом введення в обіг неякісного (з недоліком) і небезпечного товару. На підставі викладеного, позивач просив суд визнати його права порушеними з боку відповідачів; визнати напій безалкогольний сильногазований на ароматизаторах «Тархун» виробництва ТДВ «Житомирпиво» неякісним і небезпечним продуктом; зобов'язати ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» та ТДВ «Житомирпиво» знищити всі наявні товарні партії, в яких порушено порядок маркування; зобов'язати Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів притягнути ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» до адміністративної відповідальності за реалізацію даного товару в порядку ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів»; зобов'язати Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів притягнути ТДВ «Житомирпиво» до адміністративної відповідальності за виготовлення напою в порядку ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів»; зобов'язати ТДВ «Житомирпиво» опублікувати рішення з даної справи у офіційному засобі масової інформації «Голос України». Крім того, позивач зазначив, що неправомірними діями відповідачів йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 50 тис. грн, яку він просив стягнути з відповідачів на свою користь.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанції, керуючись положеннями ст.ст. 4, 6, 15 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 13, 14 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», виходили з того, що позивач діяв у спосіб не передбачений Законом України «Про захист прав споживачів».

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що відповідно до фіскального чеку від 28 січня 2015 року № 0009 позивачем у гіпермаркеті «Ашан Либідська», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Горького (Антоновича), 176 було придбано продукти харчування, в тому числі напій безалкогольний сильногазований на ароматизаторах «Тархун», 0,5 куб.дм (а.с. 7).

Відповідно до маркування на етикетці товару його виробником є ТДВ «Житомирпиво» (а.с. 9).

28 січня 2015 року між Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (далі - ДП «Укрметртестстандарт», виконавець) та ОСОБА_6 було укладено договір № 17-00252/15 на виконання робіт (послуг), за умовами якого виконавець виконає роботи (надасть послуги) з випробувань продукції сперд солодшковершковий, напій безалкогольний, сік, сирок глазурований, сметана, пюре овочеве, масло солодковершкове, країна-виробник - Україна, Італія (7 зразків), що включають підготовку та організацію випробувань; проведення випробувань у випробувальному центрі виконавця (а.с. 10).

Згідно Протоколу випробувань харчової продукції від 02 лютого 2015 року № 0449/15-х, складеного Науково-дослідним центром випробувань продукції ДП «Укрметртестстандарт» було встановлено, що зразок продукції (реєстраційний номер 0449) - (напій безалкогольний сильногазований «Тархун») містить штучні барвники: тартразин (Е102) та синій патентований (Е131), інформація про наявність яких відсутня на споживчому маркуванні. Згідно вимог додатку 5 до технічного регламенту щодо правил маркування харчових продуктів, на споживчому маркуванні має бути зазначена додаткова інформація: «Містить барвник Е 102, який може мати шкідливий вплив на активність та увагу дітей». Ця інформація повинна бути зазначена на споживчому маркуванні в кінці переліку інгредієнтів харчового продукту (а.с.17-18).

На час виникнення спірних правовідносин, відносини між органами виконавчої влади, виробниками, продавцями (постачальниками) та споживачами харчових продуктів і визначення правового порядку забезпечення безпечності та якості харчових продуктів, що виробляються, знаходяться в обігу, імпортуються, експортуються регулювались Законом України «Про безпечність та якість харчових продуктів» від 23 грудня 1997 року № 771/97-ВР (далі - Закон № 771/97-ВР).

За положеннями ст. 1 Закону № 771/97-ВР, безпечність харчового продукту - стан харчового продукту, що є результатом діяльності з виробництва та обігу, яка здійснюється з дотриманням вимог, встановлених санітарними заходами та/або технічними регламентами, та забезпечує впевненість у тому, що харчовий продукт не завдає шкоди здоров'ю людини (споживача), якщо він спожитий за призначенням; безпечний харчовий продукт - харчовий продукт, який не створює шкідливого впливу на здоров'я людини безпосередньо чи опосередковано за умов його виробництва та обігу з дотриманням вимог санітарних заходів та споживання (використання) за призначенням; неправильно маркований харчовий продукт - харчовий продукт вважається неправильно маркованим, якщо, зокрема, етикетка харчового продукту не відповідає обов'язковим вимогам цього Закону щодо етикетування харчового продукту.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII (далі - Закон № 1023-ХІІ).

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону № 1023-ХІІ, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на, зокрема, належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до ст. 15 Закону № 1023-ХІІ, споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна містити: назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об'єм тощо), умови використання; відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; позначку про наявність у складі продукції генетично модифікованих організмів; дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров'ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї до відповідності; дату виготовлення; відомості про умови зберігання; гарантійні зобов'язання виробника (виконавця); правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Стосовно продукції, яка за певних умов може бути небезпечною для життя, здоров'я споживача та його майна, навколишнього природного середовища, виробник (виконавець, продавець) зобов'язаний довести до відома споживача інформацію про таку продукцію і можливі наслідки її споживання (використання).

Нормативно-правовими актами, в тому числі технічними регламентами, можуть бути встановлені додаткові вимоги до змісту інформації про продукцію. Інформація споживачеві повинна надаватися згідно із законодавством про мови.

Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв'язку.

Частиною 5 ст. 14 Закону № 1023-ХІІ передбачено, що якщо встановлено, що при додержанні споживачем правил використання, зберігання чи транспортування товарів (наслідків робіт) вони завдають або можуть завдати шкоди життю, здоров'ю, майну споживача чи навколишньому природному середовищу, виробник (виконавець, продавець) зобов'язаний негайно припинити їх виробництво (реалізацію) до усунення причин заподіяння шкоди, а в необхідних випадках - вжити заходів щодо вилучення їх з обігу і відкликання у споживачів.

Якщо причини заподіяння шкоди усунути неможливо, виробник (виконавець) зобов'язаний зняти таку продукцію з виробництва, вилучити з обігу, відкликати у споживачів. У разі невиконання цих обов'язків зняття продукції з виробництва, вилучення з обігу і відкликання у споживачів проводиться за приписом органів виконавчої влади, що здійснюють контроль за безпекою продукції.

Виробник (виконавець) зобов'язаний відшкодувати у повному обсязі завдані споживачам збитки, пов'язані з відкликанням продукції.

За змістом п. 4, 6 ч. 1 ст. 23 Закону № 1023-ХІІ, у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність, зокрема, за виготовлення або реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів стосовно безпеки для життя, здоров'я та майна споживачів і навколишнього природного середовища, - у розмірі трьохсот відсотків вартості виготовленої або одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; реалізацію небезпечного товару (отрути, пестицидів, вибухо- і вогненебезпечних речовин тощо) без належного попереджувального маркування, а також без інформації про правила і умови безпечного його використання - у розмірі ста відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, але не менше двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V(далі - Закон № 877-V) визначено правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Згідно ч. 1 ст. 14 ч. Закону № 877-V, відбір зразків продукції здійснюється посадовою особою органу державного нагляду (контролю) у присутності керівника суб'єкта господарювання або уповноваженої ним особи і засвідчується актом відбору зразків продукції.

Частиною 2 Порядку відбору у суб'єктів господарювання сфери торгівлі, ресторанного господарства і послуг зразків товарів, сировини, матеріалів, напівфабрикатів, комплектуючих виробів для перевірки їх якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 1994 року № 215 «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Порядок) передбачено, що відбір зразків товарів проводиться з метою визначення відповідності їх якісних показників вимогам державних і галузевих стандартів, технічних умов та інших нормативних документів, що діють на території України (далі - нормативні документи). Відбір зразків (проб) товарів для перевірки їх якості проводиться службовою особою Держспоживінспекції та її територіальних органів (далі - службова особа), яка має відповідне посвідчення, у присутності особи, що здійснює продаж товарів (виконує роботу, надає послуги) - продавця (виконавця), та у разі можливості представника суб'єкта господарювання, що перевіряється, і оформлюється актом відбору зразків (проб) товарів.

За приписами ч. 2 ст. 22 Закону №1023-ХІІ, при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання відносно відшкодування моральної (немайнового) шкоди.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, не встановив у повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відхиляючи доводи позивача, зокрема, посилання на Протокол випробувань харчової продукції від 02 лютого 2015 року № 0449/15-х, складений Науково-дослідним центром випробувань продукції ДП «Укрметртестстандарт» (а.с. 17-19) та приймаючи до уваги заперечення відповідачів щодо заявлених позовних вимог, суд першої інстанції, зауважив, що ДП «Укрметртестстандарт» (орган, який проводив випробування продукції) не є уповноваженим органом, який згідно чинного законодавства наділений правом на проведення відбору зразків у суб'єктів господарювання, залишивши поза увагою, що позивач придбаваючи товари, в тому числі, напій безалкогольний сильногазований на ароматизаторах «Тархун» діяв як споживач в розумінні Закону № 1023-ХІІ.

Суд першої інстанції здійснюючи посилання на висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 14 липня 2009 року № 05.03.02-04/42682 (а.с. 84) зауважив, що напій безалкогольний сильногазований на основі компонентів фірми «Тархун» відповідає вимогам діючого санітарного законодавства України, що в свою чергу підтверджує його безпечність до вживання, при цьому залишив поза увагою, що позовні вимоги ґрунтуються на невідповідності інформації на етикетці товару фактичному вмісту продукції, чим порушено права позивача, як споживача (ст. 15 Закону № 1023-ХІІ), тобто зазначений на етикетці склад харчового продукту не в повній мірі відповідає її вмісту.

Водночас, суд першої інстанції дійшовши висновку про те, що права позивача відповідачами жодним чином не порушувались, а тому позовна вимога в частині визнання напою безалкогольного сильногазованого на ароматизаторах «Тархун» неякісним та небезпечним продуктом задоволенню не підлягає, не обґрунтував та відповідно не спростував доводів позивача, а лише зазначив про порушення порядку відбору зразків, при цьому не перевірив належним чином чи дійсно мало місце наявність речовин у складі напою, переданого позивачем для випробування та перевірки відповідності, які не були відображені на етикетці цього напою (штучні барвники: тартразин (Е102) та синій патентований (Е131), з урахуванням етикеток, що містяться в матеріалах справи (а.с. 63-64), де така інформація відображена.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд першої інстанції не з'ясовував чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зазначивши лише, що позивачу не було завдано шкоди його життю чи здоров'ю. Також не врахованим судом першої інстанції залишилось те, що особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини, а такі обставини судом не перевірялись. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Суд першої інстанції залишив поза увагою обгрунтування позовних вимог в цій частині, не надав жодної оцінки висновку, викладеному у експертному дослідженні № 795 визначення розміру моральної шкоди, складеному 13 травня 2015 року Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз (а.с. 95-107). Слід звернути увагу на те, що особливість відшкодування моральної шкоди у спорах про захист прав споживачів залежить безпосередньо від вирішення спору про наявність чи відсутність порушення права споживача (позивача).

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, повністю не встановлені, судові рішення в частині визнання права позивача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору, порушеним та відшкодування у зв'язку з цим моральної шкоди не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доводів заявника щодо оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій в іншій частині касаційна скарга не містить, а отже не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року в частині визнання права позивача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору, порушеним та відшкодування моральної шкоди скасувати, а справу у цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук
І.К. Парінова