Провадження № 2/761/1954/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Булах Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Терра Банк», Публічного акціонерного товариства «Перехідний Банк «Кристалбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне підприємство «Інтертехресурс - Оіл», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Юріївна, про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 08 жовтня 2015 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» (далі - Відповідач № 1), Публічного акціонерного товариства «Перехідний банк «Кристалбанк» (далі - Відповідач № 2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне підприємство «Ресурс Трейд-Оіл», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Юріївна (далі - Третя особа № 2), про визнання договору недійсним.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 вересня 2012 року між Приватним підприємством «Інтертехресурс-Оіл» та Публічним акціонерним товариством «Терра - Банк» було укладено Кредитний договір № КЛ/2012/03-40. Зауважила, що того ж дня, у якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між Позивачем та Відповідачем № 1 було укладено іпотечний договір. Позивач зауважила, що 22 грудня 2014 року між Відповідачем № 1 та Відповідачем № 2 було укладено Договір про передачу прав за договором іпотеки та договорами застави ПАТ «Терра Банк», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю., за р. № 1908 (далі - Договір про передачу прав, Спірний правочин), за умовами якого Відповідач № 1 передав, а Відповідач № 2 прийняв всі права за договорами іпотеки та застави, що нотаріально посвідчені, перелік яких наведено у Плані регулювання та у реєстрі договорів іпотеки та застави. Позивач вважає Договір про передачу прав таким, що суперечить чинному законодавству України, не передбачений діючими нормами права, оскільки скоріше є актом безоплатного приймання - передачі майна, що не потребує нотаріального посвідчення та застосування форми договору. Вважає, що зазначений вище договір повинен бути визнаний судом недійсним. Позивач стверджує, що підставами для визнання Договору про передачу прав недійсним є: вказаний договір не передбачений законодавством; відповідно до закону про іпотеку, заміна іпотекодержателя може відбутись лише у формі договору про відступлення права вимоги з обов'язковим відступленням за основним зобов'язанням; не відбулась заміна кредитора у основному зобов'язанні; не було повідомлено Відповідачем № 1 про відступлення за іпотечним договором та кредитним договором; спірний договір містить в собі суперечливі дані щодо підстав передачі прав, як-то правонаступництво та заміна кредитора за правочином; договір не містить ідентифікації предмету передачі та ціни договору, що є порушенням податкового законодавства та цивільного законодавства, тобто не дотримано всіх істотних умов договору; передача прав за вказаним договором виникла без будь-якої правової підстави, що виключає можливість передачі таких прав, укладення договору та його нотаріальне посвідчення. Просила суд ухвалити судове рішення, яким визнати недійсним Договір про передачу прав за договором іпотеки та договорами застави ПАТ «Терра Банк», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. 22 грудня 2014 року, за р. № 1908.

В ході судового розгляду справи, згідно ухвали суду на підставі заяви Позивача, до участі в справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне підприємство «Інтертехресурс - Оіл» (далі - Третя особа № 1) замість Приватного підприємства «Ресурс Трейд-Оіл».

У судовому засіданні, представник Позивача позов з підстав, зазначених у позовній заяві, підтримала. Позовні вимоги просила суд задовольнити у повному обсязі.

Відповідач № 1 у судове засідання не з'явився. Про місце, день та час судового розгляду повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за відсутності сторони Відповідача № 1 до суду не подавав.

Представник Відповідача № 2 у судовому засіданні, позов не визнав. У задоволенні позовних вимог просив суд відмовити у повному обсязі. У письмових запереченнях проти позову, поданих суду зауважив, що процедура правонаступництва за правами неплатоспроможного банку регулюється спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». В результаті підписання Акту приймання - передавання активів, відбувся перехід лише прав та обов'язків від ПАТ «Терра Банк» до ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк», визначених планом врегулювання. Договір про передачу прав від 22 грудня 2014 року повністю відповідає приписам статті 203 Цивільного кодексу України, тому відсутні підстави для визнання його недійсним. Крім того, посилаючись на норми Закону України «Про іпотеку», зазначив, що не повідомлення боржника не тягне за собою наслідки визнання недійсним правочину, яким відбулась заміна кредитора.

Третя особа № 1 у судове засідання не з'явилася. Про місце, день та час судового розгляду повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.

Від Третьої особи № 2 на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності Третьої особи № 2.

Суд вбачає за можливе розглядати справу за відсутності Відповідача № 1 та Третіх осіб на підставі зібраних у справі доказів, враховуючи той факт, що представник Позивача, представник Відповідача № 2 не заперечували проти розгляду справи за відсутності вказаних осіб.

Суд, заслухавши пояснення представника Позивача та представника Відповідача № 2, ознайомившись із письмовими запереченнями проти позову, поданими представником Відповідача № 2, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Господарським судом м. Києва у рішенні від 22 жовтня 2015 року за результатами розгляду справи № 917/1922/15 за позовом Приватного акціонерного товариства «Полтавське автотранспортне підприємство 1662» до ПАТ «Терра Банк», ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ПП «Ресурс Трейд-Оіл», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю., третя особа, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання договору недійсним, встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 06 серпня 2014 року № 463/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» до категорії проблемних», останнього було віднесено до категорії проблемних банків, а 21 серпня 2014 року Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 518 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» до категорії неплатоспроможних». На підставі вищевказаної постанови, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 21 серпня 2014 року прийнято рішення № 72 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Терра Банк», згідно якого в ПАТ «Терра Банк» з 22 серпня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці, з 22 серпня 2014 року по 22 листопада 2014 рок. Строк здійснення тимчасової адміністрації продовжено до 22 грудня 2014 року згідно рішення виконавчої дирекції Фонду від 20 листопада 2014 року.

Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 серпня 2014 року № 148 призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Терра Банк» - Ірклієнка Юрія Петровича (далі - Уповноважена особа). Наказом № 232 від 21 листопада 2014 року повноваження Уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації було продовжено.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 23 грудня 2014 року № 831 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 грудня 2014 року № 159 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Терра Банк» та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію», згідно з яким строком з 24 грудня 2014 року до 23 грудня 2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Терра Банк» Ірклієнка Юрія Петровича.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування 13 жовтня 2014 року було затверджено план врегулювання, яким передбачено виведення неплатоспроможного банку ПАТ «Терра Банк» з ринку у спосіб утворення перехідного банку із передачею всіх або частини активів і зобов'язань одного або декількох неплатоспроможних банків. На підставі вказаного плану врегулювання Фондом гарантування 08 грудня 2014 року було прийнято рішення про створення перехідного банку ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк».

Для виведення з ринку неплатоспроможного банку ПАТ «Терра Банк» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було створено Публічне акціонерне товариство «Перехідний банк «Кристалбанк», статут якого затверджено рішенням засновника - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 08 грудня 2014 року. Відповідно до пункту 1 Статуту, перехідний банк є правонаступником визначених відповідно до плану врегулювання, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 жовтня 2014 року активів (включаючи права за договорами забезпечення та обов`язків за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов'язаннями Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» (найменування неплатоспроможного банку), зареєстрованого Національним банком України 18 жовтня 1996 року за № 263. Засновником ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» є Фонд, якому належить 100 % банку.

Рішенням акціонера ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» від 22 грудня 2014 року було уповноважено директора ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» Прокопенка А.Л. на підписання від імені ПАТ «Кристалбанк» акту приймання - передавання активів та зобов'язань неплатоспроможного банку ПАТ «Терра Банк». Відповідно до вказаного рішення ПАТ «Терра Банк» та ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» було складено та підписано Акт приймання - передавання активів та зобов'язань неплатоспроможного банку ПАТ «Терра Банк від 22 грудня 2014 року (а.с. 66-76).

Судом встановлено, що серед інших активів, загаданим вище актом передано від ПАТ «Терра Банк» до ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» актив, який виник із Кредитного договору № КЛ/2012/03-40, укладений 14 вересня 2012 року між ПАТ «Терра Банк» та ПП «Інтертехресурс - Оіл» (а.с. 52-53).

Згідно з частинами 1 та 3 статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року, цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

За змістом пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про фонд гарантування вкладів фізичних осіб», законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Судом встановлено, що 22 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Терра Банк» та Публічним акціонерним товариством «Перехідний банк «Кристалбанк» було укладено Договір про передачу прав за договорами застави ПАТ «Терра Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю., за р.№ 1908 (далі - Договір про передачу прав, Спірний правочин), згідно з пунктом 1.1. якого, Неплатоспроможний банк передає, а Перехідний банк приймає всі права за договорами іпотеки та застави, що нотаріально посвідчені, перелік яких наведено у Плані врегулювання та у Реєстрі договорів іпотеки та застави (додаток № 1 до цього договору) (а.с. 54-56).

Згідно з частиною 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно преамбули вказаного Договору про передачу прав, сторони уклали його на виконання та на підставі: 1) Частини дванадцятої статті 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), частини першої та пункту 4) частини другої статті 11, частини першої статті 178, частини четвертої статті 209 , пункту 2) частини першої статті 512 Цивільного кодексу України; 2) Плану врегулювання ПАТ «Терра Банк», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 жовтня 2014 року № 224/14 (зі змінами внесеними рішеннями виконавчої дирекції Фонду від 08 грудня 2014 року № 256/14 та від 22 грудня 2014 року № 263/14 (далі - План врегулювання); 3) Рішення виконавчої дирекції Фонду від 22 грудня 2014 року № 264/14 про передачу активів і зобов'язань від неплатоспроможного банку ПАТ «Терра Банк» на користь ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк»; 4) Письмового зобов'язання ОСОБА_7 щодо придбання акцій перехідного банку у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку від 05 грудня 2014 року; 5) Акту приймання - передавання активів та зобов'язань неплатоспроможного банку ПАТ «Терра Банк» від 22 грудня 2014 року, укладеного між Неплатоспроможним банком та Перехідним банком (а.с. 54-56).

За змістом пунктів 1.2., 1.3., 1.5., 1.7., 1.11. Договору про передачу прав, передача прав за договорами іпотеки та застави за цим Договором здійснюється одночасно з передачею прав вимоги на активи Неплатоспроможного банку за Актом про передачу активів та зобов'язань.

Права передаються Неплатоспроможним банком в обсязі та на умовах, що існували на дату останньої редакції Плану врегулювання та складання Реєстру договорів іпотеки та застави (додаток № 1 до цього Договору).

З моменту передачі прав за договорами іпотеки та застави, Перехідний банк набуває прав іпотекодержателя за договорами іпотеки та заставодержателя за договорами застави.

Передача прав за договорами іпотеки та застави від Неплатоспроможного банку до Перехідного банку здійснюється за актом приймання-передачі прав, який є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 54-56).

З матеріалів справи вбачається, що 22 грудня 2014 року ПАТ «Терра Банк» та ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» було підписано Акт приймання-передавання прав за договорами іпотеки та договорами застави, за змістом пункту 1 якого, Неплатоспроможний банк передає, а Перехідний банк, як правонаступник, приймає права за договорами іпотеки та договорами застави, які визначено у Плані врегулювання та у Реєстрі договорів іпотеки та договорів застави (додаток № 1 до цього акту) (а.с. 57).

За змістом пунктів 1), 2) частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва.

Крім того, відповідно до частини 12 статті 42 Закону України «Про фонд гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року, перехідний банк у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення), а також набуває обов'язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов'язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

Відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року, відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» зверталося до ПП «Інтертехресурс - Оіл» та ОСОБА_1 із повідомленням № 14.01.2015/3-40 від 14 січня 2015 року про укладення Договору про передачу прав та набуттям ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» у порядку правонаступництва усіх прав за Кредитним договором та Договорами забезпечення (а.с. 63, 64).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що порядок передачі прав за договорами іпотеки та договорами застави, що посвідчені нотаріально, шляхом укладення Договору про передачу прав за зазначеними договорами, що посвідчений нотаріально, передбачено Актом приймання - передавання активів та зобов`язань, складеним його сторонами у повній відповідності з приписами Закону України «Про фонд гарантування вкладів фізичних осіб».

Вважаючи Договір про передачу прав таким, що суперечить ряду норм діючого законодавства, Позивач просила суд визнати його недійсним.

Суд критично оцінює позицію Позивача та надані нею доводи в обґрунтування позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Виходячи зі змісту, статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Згідно з частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до частин 1-5 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Крім того, статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

З огляду на викладене, виходячи із фактичних обставин справи, встановлених судом, зокрема, Спірний правочин викладений у письмовій формі, нотаріально посвідчений, у відповідності до правил, передбачених діючим законодавством, є таким, що спрямований на набуття цивільних прав та обов'язків, сторони спірного правочину були наділені необхідним обсягом цивільної дієздатності, крім того, правочин був спрямований на реальне настання наслідків, обумовлених ним, повністю відповідає вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», нормами якого сторони керувалися при його укладенні, тому суд не приймає позицію Позивача, вважаючи, що правові підстави для визнання вказаного договору недійсним відсутні, та приходить до висновку, що позов в цілому є безпідставним, необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 16, 202, 203, 204, 215, 512, 516, 626, 627, 628 Цивільного кодексу України, статті 24 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року, статей 1, 42, пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про фонд гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року, пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 61, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Терра Банк», Публічного акціонерного товариства «Перехідний Банк «Кристалбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне підприємство «Інтертехресурс - Оіл», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Юріївна, про визнання правочину недійсним - в і д м о в и т и у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :