Справа № 297/1084/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

03 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і ОСОБА_1,

при секретарі: Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Берегівського районного суду від 06 липня 2015 р. за позовом житлово-комунального господарства при Батьовській селищній раді Берегівського району Закарпатської області до ОСОБА_3 про виселення без надання іншого жилого приміщення, -

в с т а н о в и л а :

Житлово-комунальне господарство при Батьовській селищній раді звернулося у суд із позовом до ОСОБА_3 в травні 2015 р.

Просило виселити відповідача з незаконно займаного ним житлового приміщення по вул. Мункачі, 40/24, в смт. Батьово Берегівського району без надання іншого жилого приміщення.

На обґрунтування зазначало, що квартира за вказаною адресою знаходиться на їх балансі. Наймач такої ОСОБА_4 померла 24.07.2007 р. Рішенням Батьовської селищної ради № 42 від 02.04.2011 р. квартира була надана одинокій матері вісьмох дітей ОСОБА_5 З цього часу відповідач, який із 1989 р. проживав ІНФОРМАЦІЯ_1, самовільно та незаконно вселився у квартиру ОСОБА_5, де продовжує мешкати дотепер.

Згідно з постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2013 р., яка є чинною, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 про визнання незаконним і скасування указаного рішення органу місцевого самоврядування відмовлено, а в частині вимог про укладення договору найму житлового приміщення по вул. Мункачі, 40/24, в смт. Батьово Берегівського району провадження у справі закрито.

Заочним рішенням Берегівського районного суду від 06.07.15 р. позов задоволено: виселено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, із незаконно займаного ним житлового приміщення квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення. Вирішено питання судових витрат (а.с.31-32).

Ухвалою цього ж суду від 17.09.2015 р. заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с.53-54).

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення Берегівського районного суду від 06.07.15 р. та ухвалити нове про відмову в позові. Доводить про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Указує на неналежність позивача через відсутність факту державної реєстрації будь-яких речових прав такого на спірну квартиру. Окрім того, разом із ним у спірній квартирі проживає малолітня дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, а свого часу спірна квартира була надана його сімї в звязку зі знесенням їх власного будинку.

У письмовому запереченні позивач в особі начальника ЖКГ при Батьовській селищній раді ОСОБА_7 не визнав скарги як безпідставної і просить залишити рішення суду без змін. Указує, що судовим рішенням у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3, яке набрало законної сили та є чинним, встановлено факт незаконного проживання останнього в квартирі по вул. Мункачі, 40/24, у смт. Батьово (а.с.77).

Суд першої інстанції виходив із обґрунтованості й доведеності позову. Так, відповідач зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка була наймачем квартири АДРЕСА_2, відповідач дотепер продовжує проживати в цій квартирі без передбачених законом підстав і добровільно виселитися не бажає.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін, із таких мотивів.

Установлено, що рішенням 4 сесії 6 скликання Батівської селищної ради берегівського району закарпатської області № 42 від 02.04.2011 р. «Про забезпечення жилим приміщенням громадянки ОСОБА_5 та її дітей, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3» надано ОСОБА_5 як матері-одиначці та її сімом дітям жиле приміщення квартиру яка складається із трьох кімнат, у будинку житлового фонду, який є комунальною власністю Батівської селищної ради за адресою: АДРЕСА_4, з видачею ордеру та укладенням договору найму (а.с.14).

Постановою Берегівського районного суду від 15.02.2012 р. у адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Батівської селищної ради Берегівського району, третя особа ОСОБА_5, про визнання незаконними дій Батівської селищної ради та зобовязання учинити певні дії указане рішення органу місцевого самоврядування № 42 від 02.04.2011 р. було визнано незаконним і скасовано та зобовязано виконком Батівської селищної ради укласти з ОСОБА_3 договір найму на жиле приміщення (квартиру) по вул. Мункачі, 40/24, в смт. Батьово (а.с.15-16).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2013 р, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.04.2015 р. залишена без змін, указану постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято в частині вимог щодо визнання незаконним і скасування рішення Батівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області від 02.04.2011 р. № 42 рішення Батівської селищної ради «Про забезпечення жилим приміщенням громадянки ОСОБА_5 та її дітей, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3» нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовлено повністю. У частині вимог ОСОБА_3 про зобовязання укласти договір найму на жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_3, провадження у справі закрито (а.с.17-20).

При цьому адміністративним судом установлено, що ОСОБА_4 (померла 24.07.2007 р.) була єдиним наймачем указаної квартири, а ОСОБА_3 не має жодних правових підстав бути її користувачем, оскільки ним не додержано встановленого порядку при вселенні в спірне житлове приміщення, зокрема: не було письмової згоди наймача квартири, спірне житлове приміщення не будо постійним місцем проживання позивача, останній не вів із наймачем спільне господарство, між ними не було жодних угод, у яких би обумовлювався певний порядок користування жилим приміщенням.

За правилами ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, факт самоправного зайняття і проживання ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_5 доказуванню не підлягає.

Згідно з довідками Берегівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області від 22.05.2015 р. ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.22).

Жодних належних і допустимих доказів у спростування цих обставин і в підтвердження своїх заперечень ОСОБА_3 не подав.

Відповідно до вимог ст. 116 ч.3 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку.

Доводи апеляційної скарги про неналежність ЖКГ при Батьовській селищній раді як позивача через відсутність у нього державної реєстрації спірної квартири суперечать положенням ст.ст. 18, 61 ЖК України та статуту житлово-комунального господарства при Батьовській селищній раді (а.с.8-12).

Твердження ОСОБА_2 як представника ОСОБА_3 про те, що разом з останнім у спірній квартирі проживає і його малолітня донька ( ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3) спростовується довідкою ЖКГ від 04.02.2013 р., згідно з якою ОСОБА_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, входять у склад сімї гр. ОСОБА_9, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.37).

У звязку з цим та з урахуванням суті спірних правовідносин (підстави та предмету позовних вимог) твердження апелянта про необхідність участі у справі органу опіки та піклування є надуманим.

Доводи апеляційної скарги про те, що свого часу спірна квартира була надана сімї відповідача в звязку зі знесенням їх власного будинку є бездоказовими та спростовуються указаною постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2013 р., яким установлено, що на підставі ордеру № 23 від 27.05.1983 р. спірна квартира була надана лише ОСОБА_4, а не сімї у кількості 5-ти осіб.

За приписами ст. 10 ч.1, ч.3, ст. 60 ч.1, ч.4 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

2. Рішення Берегівського районного суду від 06 липня 2015 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: