У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2016 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І.В., розглянувши заяву про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_1 в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою,-

Встановив:

ОСОБА_2 звернулась до Суворовського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою та згідно з позовними вимогами просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 880219 грн. 18 коп., надавши при цьому розрахунок заборгованості.

Також до позовної заяви представником позивача подано клопотання про забезпечення позову, в якому він просив суд накласти арешт на майно відповідача по справі, а саме на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 55, 6 кв.м., що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Заявник стверджує, до моменту ухвалення рішення по справі (у разі не застосування цього виду забезпечення позову) не захистить майнові інтереси позивача по справі, гарантовані цивільним законодавством.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника позивача підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом с тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч.2 ст. 151 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст.151 ЦПК України до заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову.

Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу (ч.8 ст.153 ЦПК України).

Враховуючи те, що позивачем не дотримані наведені положення ст.151 ЦПК України, а саме: матеріали справи не місять належних доказів, що свідчать про належність нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 55, 6 кв.м., ОСОБА_3 на праві приватної власності, суд вважає за необхідне повернути подану заяву представнику позивача.

Також суд зазначає, що представником позивача не заявлено клопотання про витребування доказів по справі, а саме доказів належності відповідачу майна, а за власної ініціативи суд не вправі витребувати докази.

Суд звертає увагу позивача, що виходячи з положень ст.ст.151-152 ЦПК України, позивач має вказати не тільки вид забезпечення позову, але й у разі обрання заходу забезпечення позову у вигляді арешту вказати конкретне майно, на яке просить накласти арешт .

При цьому повернення заяви не перешкоджає позивачу після усунення встановлених судом недоліків повторно подати відповідну заяву із дотриманням вимог чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_1 в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою - повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 5 денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя