АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/8191/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Лук'яненко Л.М.
Доповідач: Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Барановської Л.В.

суддів: Панченка М.М., Побірченко Т.І.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки та індексації по аліментах.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ОСОБА_1 в якому просила з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з відповідача на свою користь пеню та індексацію по аліментам, оскільки останній впродовж 2013-2015 років ухилявся від сплати аліментів, сплачував їх нерегулярно, у меншому розмірі та станом на 31.03.2015 року заборгованість складала у розмірі 11 857 грн. 12 коп. Позивачка вказала, що лише після накладення державним виконавцем арешту на автомобілі відповідача, які належать йому на праві власності, він сплатив заборгованість по аліментам. Крім того, ОСОБА_2 вказала, що з 02.11.2001 року по 12.03.2009 року сторони перебували у шлюбі, від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.04.2013 року, яке набрало законної сили 06.05.2013 року стягнуто з відповідача на користь позивачки на утримання доньки аліменти в розмірі 1 000 грн. щомісячно починаючи з 04.02.2013 року.

Посилаючись на вищевказані обставини просила позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 неустойку в розмірі 52 500 грн. 51 коп. та індексацію в розмірі 8 960 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку по сплаті аліментів та індексації в розмірі 13 584 грн. 25 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам, неповно з'ясував обставини справи.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції сторони з 02.11.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 12.03.2009 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 214 (а.с.6, 8).

Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.04.2013 року з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 04.02.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.9)

На виконання вказаного рішення за виконавчим листом, виданим 14.05.2013р. Святошинським районним судом м. Києва, ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження.

На протязі 2013-2015р.р. відповідач ухилявся від сплати аліментів, сплачував їх нерегулярно, у меншому розмірі.

Станом на 31.03.2015 року заборгованість по сплаті аліментів становить 11 857,12 грн. (а.с.84). Державним виконавцем винесено постанову від 31.03.2015р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. На підставі зазначеної постанови було накладено арешт на автомобілі, які належали відповідачу на праві власності. Після цих дій відповідач сплатив заборгованість по аліментам.

Відповідачем не оспорювався розмір заборгованості по аліментам, яка зазначена в довідці-розрахунку ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва від 31.03.2015 року, доказів існування іншого розміру заборгованості, чи його відсутності відповідачем не надавалось.

Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У відповідності до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється апелянтом про те, що йому було відомо про виконавчий лист, який перебуває на виконанні ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно. Проте, як було встановлено та зазначено державним виконавцем у довідці-розрахунку заборгованості по аліментах від 31.03.2015 року, в період з 04.02.2013 року по березень 2015 року, апелянт ОСОБА_1 мав заборгованість - 11 857 грн. 12 коп.

З огляду на вищевикладене суд першої інстанції з урахуванням позиції Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» дійшов вірного висновку, що правильним розміром неустойки у зв'язку із несвоєчасною сплатою аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 за період 2013 -2015 років є 4 624 грн. 25 коп.

У відповідності до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що грошовий дохід, який підлягав індексації - це загальна сума аліментів, яка була виплачена відповідачем за період з 01.04.2014 року по 30.09.2015 рік, а тому позовні вимоги в частині стягнення індексації по аліментам підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість у відповідача виникла не з вини самого апелянта, а у зв'язку із наявністю у нього тяжкої хвороби, не заслуговують на увагу, оскільки ці доводи були предметом дослідження суду першої інстанції,з оцінкою якого колегія суддів погоджується.

Доводи апелянта про порушення норм процесуального права колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається із матеріалів справи та зі змісту оскаржуваного рішення, під час розгляду справи судом дотримано вимоги процесуального закону. При цьому слід зазначити, що наведені в скарзі доводи не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення суду.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, надав належну оцінку доказам і мав підстави для часткового задоволення позову.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді