Справа № 463/5984/15 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/1876/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Тропак О.В.,

секретаря Бохонко Е.Р.,

з участю представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2015 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_3,-

встановила:

В грудні 2015 року стягувач ПАТ «Львівгаз» звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за спожитий газ в квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 2387,67 грн., інфляційних втрат 452,81 грн., 3% річних 30,59 грн., а всього 2871,06 грн., і судовий збір в розмірі 609,00 грн.

Оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2015 рокувідмовлено у прийнятті заяви Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості за спожитий газ квартири АДРЕСА_1 в розмірі 2387,67 грн., інфляційних втрат в розмірі 452,81 грн., 3% річних в розмірі 30,59 грн., а всього в розмірі 2871,06 грн., судовий збір в розмірі 609,00 грн.

Ухвалу суду оскаржив представник заявника ПАТ «Львівгаз», з оскаржуваною ухвалою не погоджується, оскільки на думку апелянта, суд жодним чином не мотивував своє рішення та не зазначив про порушення яких саме процесуальних норм йде мова.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що обставин, які б свідчили, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником з матеріалів справи не вбачається.

З врахуванням того, що наказне провадження це спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, до яких зокрема і належить стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд на думку апелянта, повинен врахувати довідку ЛКП № 503 в контексті доказу місцязнаходження майна відповідача.

Просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2015 рокута направити матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ "Львівгаз" на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки боржник ОСОБА_3 по м. Львову чи Львівській області зареєстрований не числиться, отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, тому відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 100 ЦПК України відмовив в прийнятті заяви ПАТ «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості.

Судом встановлено, що ПАТ «Львівгаз» звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості за спожитий газ по квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 2387,67 грн., інфляційних втрат в розмірі 452,81 грн., 3% річних в розмірі 30,59 грн., а всього в розмірі 2871,06 грн., судовий збір в розмірі 609,00 грн. (а.с. 1-3).

Обгрунтовуючи свої вимоги стягувач зазначав, що постачання природного газу за місцем проживання боржника здійснювалось відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ № 2246 від 09.12.1999 року. Споживач не звертався у товариство із заявами про припинення подачі газу, при цьому користувався послугами з газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин та взаємних прав і обов'язків.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Вимоги, на підставі яких передбачено видачу судового наказу, передбачені ч.1 ст. 96 ЦПК України.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 98 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено ім"я боржника, його місце проживання або місцезнаходження.

Форма та зміст заяви про видачу судового наказу визначені ст. 98 ЦПК України.

На виконання вимог абзацу 1 ч. 6 ст. 100 ЦПК України, адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України у Львівській області 07.12.2015 р. надано інформацію про те, що зареєстроване місцепроживання ОСОБА_3 не значиться (а.с. 10).

В свою чергу, відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу допускається з підстав, наведених у ст. 100 ЦПК України.

Згідно із абзацом 4 ч. 6 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника.

Таким чином, правильно встановивши, що боржник ОСОБА_3 за вказаною у заяві адресою не зареєстрований, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в прийнятті заяви про видачу судового наказу, однак таке не перешкоджає стягувачу захистити своє право у порядку, визначеному ч. 2 ст. 101 ЦПК України.

Доводи апелянта в частині визнання чи оспорення боржником свого обов'язку, судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки виходять за межі доказування та не були підставою постановлення оскаржуваної ухвали.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до положень ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 313, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» - відхилити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.В. Тропак