Номер провадження: 22-ц/785/1184/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, а

також представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 05 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про повернення майна набутого без належної правової підстави, скасування реєстрації права власності на майно набуте без належної правової підстави та визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А:

06 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про повернення майна набутого без належної правової підстави, скасування реєстрації права власності на майно набуте без належної правової підстави та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 02 квітня 2015 року ОСОБА_7 склала заповіт, згідно якого спадкоємцем всього її майна, яке буде належати їй на день її смерті є ОСОБА_3

13 травня 2015 року ОСОБА_7 померла і позивач звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Разом з тим, йому стало відомо, що 27 березня 2015 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 нібито уклали договір міни, належних їм житлових приміщень, за яким ОСОБА_7 обмінює, належний їй на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Леніна, 19 в смт.Красні Окни Одеської області на квартиру АДРЕСА_1, яка належить відповідачу. Даний договір було нотаріально посвідчено.

Позивач вважає, що ОСОБА_5 набула спірне майно без достатньої правової підстави, оскільки у вищевказаному договорі міни не було зазначено розмір та кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований спірний житловий будинок, тобто на думку позивача сторони під час укладання договору не досягли згоди з усіх істотних умов угоди, а тому він вважав договір неукладеним.

Позивач також зазначив, що оскільки відповідач ОСОБА_5 відмовляється повернути спірне майно у добровільному порядку і не бажає самостійно скасувати зареєстроване за нею право власності на житловий будинок, яке вона набула без достатньої на його думку правової підстави, він звернувся до суду з вказаним позовом та просив його задовольнити з наведених у позовній заяві правових підстав.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнав, вважаючи його необґрунтованим, оскільки під час укладання договору міни сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, у тому числі щодо розміру та кадастрового номеру земельної ділянки. Крім того, враховуючи, що земельна ділянка на час укладання договору міни була приватизована та перебувала у власності ОСОБА_7, також сторонами було додатково укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої по вул. Леніна, 19 у смт.Красні Окна Одеської області. Що стосується вимог позивача про визнання права власності у порядку спадкування, то дана вимога також є необґрунтованою, і окрім того - передчасною, оскільки ще не сплив 6 місячний строк з моменту смерті спадкодавця.

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 05 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційної інстанції відповідач по справі ОСОБА_5 не з'явилась, але про розгляд справи вона була сповіщена належним чином та завчасно, документи підтверджуючі поважність причини неявки до суду нею надано не було. Крім того, її інтереси представляє довірена особа. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розглядові справи та у доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції у рішенні послався на відсутність підстав для застосування ст. 1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Так судом першої інстанції встановлено, що укладаючи договір міни від 27 березня 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 досягли усіх істотних умов договору, в тому числі й щодо розміру та кадастрового номеру земельної ділянки, що підтверджується належним чином завіреною копією договору.

Крім того, 30.03.2015 року було укладено договір купівлі продажу земельної ділянки розміром 0,15 га. та за кадастровим номером :02:004:0156, яка розташована за адресою: Одеська область Красноокнянський район смт.Красні Окни вул.Леніна, 19, відповідно до якого ОСОБА_7 передала у власність, а ОСОБА_5 прийняла даний обєкт нерухомості.

Таким чином, відповідач ОСОБА_5 набула майно за існуванням достатніх правових підстав та у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, а саме на підставі вище зазначених нотаріально посвідчених договорів, які на момент розгляду справи не визнані недійсними.

Отже, розглядаючи спір, місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навів позивач ОСОБА_3 у підтвердження своїх вимог, а відповідачка ОСОБА_5 - у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на те, що місцевий суд не прийняв до уваги тих обставин, що при укладенні договору міни сторонами не було досягнуто усіх істотних умов договору, тому спірне майно підлягає поверненню, як набуте без достатніх правових підстав, не приймається судовою колегією до уваги.

Оскільки предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Стаття 11 ЦК України не обмежує підстав для виникнення цивільних прав і обовязків, то майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обовязків.

Судова колегія вважає, що у випадку набуття однією із сторін зобовязання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобовязання не вважається безпідставним, а тому наслідки ст. 1212 ЦК України, в даному випадку, не можуть бути застосовані.

Крім того, позовні вимоги щодо визнання за ОСОБА_3, як за спадкоємцем після смерті померлої ОСОБА_7, права власності на 3/8 частин спірного житлового будинку з надвірними спорудами також не заслуговують на увагу, оскільки шестимісячний строк на прийняття спадщини ще не сплинув, а дана обставина може призвести порушення прав інших спадкоємців, а тому дана вимога є передчасною.

Щодо доводів апеляційної скарги щодо неправомірного стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судових витрат, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, врахувавши докази на підтвердження витрат відповідача на правову допомогу, правомірно, з дотриманням принципу рівності перед законом учасників судового розгляду, врахувавши вимоги розумності та справедливості дійшов до обгрунтованого висновку про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2 241,73 гривень, що не перевищує гранично допустимий розмір таких витрат, встановлений ст.1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Не заслуговують на увагу й інші доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_8

ОСОБА_2