Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/38/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Ковальчука М.В.

з участю секретаря Дворак Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олевську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 01.11.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредит був отриманий повністю позичальником в день укладення договору.

Відповідач не виконував належним чином зобовязання відповідно до кредитного договору від 01.11.2007 року, не сплачував позичальнику борг за користування кредитом, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача-боржника: 50473,03 грн., заборгованості за кредитом, а також 1378,00 грн., понесених витрат при зверненні до суду.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позовній заяві та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, але надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що між ПАТ КБ «Приват Банк» назва якого підтверджується Статутом (а.с.23), який має право надавати банківські послуги згідно банківської ліцензії (а.с.22), зареєстрований в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (а.с.20), був укладений договір від 01.11.2007 року з ОСОБА_1 про надання йому кредиту у розмірі 5000,00 грн., відповідно до заяви позичальника (а.с.11) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредит був отриманий повністю позичальником в день підписання договору.

Згідно п.9.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

З матеріалів справи вбачається, що позичальник не виконує зобовязання за кредитним договором у звязку з чим у нього виникла заборгованість станом на 28.12.2015 року в розмірі 50473,03 грн., яка складається з наступного:

- за кредитом -4546,48 грн.;

- за відсотками - 25910,88 грн.;

- за пенею та комісією -17136,00 грн;

- штраф (фіксована частина) 500,00 грн.;

- штраф (процентна складова) 2379,67 грн.

Відповідно до ст..207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлені строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умова, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 2379,67 грн. (процентна складова) та пені то суд зазначає, що відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Згідно позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 17136,00 грн. за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

У той самий час, згідно з пункта 8.6 Умов сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення Позичальником строків платежу по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором.

Враховуючи вище викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином суд вважає стягнути з відповідача пеню за прострочення виконання зобовязання за період з 01.11.2007 року по 28.12.2015 року.

Враховуючи, що за кредитним договором б/н від 01.11.2007 року відповідачу надавався кредитний ліміт в розмірі 5000,00 грн., а пеня значно перевищує розмір основного боргу та складає в сумі 17136,00 грн., то суд дотримуючись принципу справедливості вважає зменшити суму пені та стягнути її в розмірі 5000,00 грн..

На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що позичальник ОСОБА_1 не виконав свої зобов'язання щодо погашення суми кредиту, що є істотним порушенням договору кредиту, укладеного між сторонами, внаслідок такого порушення позивач ПАТ КБ «Приват Банк» позбавлений можливості отримати суму кредиту, суму відсотків, комісії за користування даним кредитом, на що позивач розраховував при укладенні договору, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідача документально підтверджену заборгованість, яка виникла з 31.12.2007 року, станом на 28.12.2015 року в розмірі 35457,36грн., яка складається з наступного: за кредитом -4546,48 грн.; за відсотками - 25910,88 грн.; за пенею -5000,00 грн.

Крім того, з відповідача на користь позивача, в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягуються понесені останнім і документально підтверджені судові витрати (а.с.24).

Керуючись вимогами : ст. ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 217, 218, 224-228, 294 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІдН - НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ПАТ КБ «Приват банк» на рахунок № 3111, МФО 305299, , кошти в сумі 35457,36 (тридцять п"ять тисяч чотириста п"ятдесят сім) грн., 36 коп., заборгованості та 1378,00 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн., 00 коп., судових витрат, понесених при зверненні до суду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення. А особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_2