Справа № 645/9874/15-ц
Провадження № 2/645/659/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Горпинич О.В.,
при секретарі судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, Житлового кооперативу «Простор - 17», треті особи: Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора, Головне управління юстиції у Харківській області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, яким просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого 24 лютого 2008 року, та матері ОСОБА_4, померлої 04 грудня 2014 року.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що її батьку ОСОБА_3 вищевказана кооперативна квартира надавалася на підставі ордеру на житлове приміщення № 1162 від 05 листопада 1980 року. Батько виплатив за неї пайові внески у повному обсязі, однак право власності на квартиру у встановленому законом порядку не зареєстрував.
В той час, коли ОСОБА_3 набув у власність зазначену квартиру, він перебував у шлюбі з її матірю ОСОБА_4, у звязку з чим, спірне майно є їхньою спільною сумісною власністю.
24 лютого 2008 року ОСОБА_3 помер.
Оскільки на час відкриття спадщини вона з матірю проживали разом з батьком ОСОБА_3, то фактично прийняли спадщину.
04 грудня 2014 року померла її матір ОСОБА_4
ОСОБА_5 смерті матері в шестимісячний строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановами державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батьків через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, у звязку з чим, вона була позбавлена можливості оформити свої спадкові права.
В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, та наполягала на їх задоволенні.
В судове засідання представники Харківської міської ради та Житлового кооперативу «Простор - 17», які належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, не з'явились, про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності та письмових заперечень проти позову не надали.
Представники третіх осіб - Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори та Головного управління юстиції у Харківській області, які повідомлялись про час і місце розгляду справи в установленому законом порядку, до суду не зявились. Представник Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_6, яка діяла на підставі довіреності, надала письмові пояснення з приводу позовних вимог та просила ухвалити рішення на розсуд суду згідно чинного законодавства. Представник Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори про причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи умови, встановлені ч. 1 ст. 224 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно ордеру № 1162 від 05 листопада 1980 року, виданого на підставі рішення виконкому Червонозаводської районної Ради народних депутатів міста Харкова від 4 листопада 1980 року № 353/11, ОСОБА_3, сімя якого складається з трьох чоловік, надано право на зайняття трикімнатної квартири житловою площею 43,63 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2.
Відповідно до довідки № 112 від 09 червня 2015 року, виданої Головою кооперативу ЖК «Простор-17» ОСОБА_5, квартира належить ОСОБА_3 на праві власності, який 19 грудня 1991 року повністю вніс свій пайовий внесок за неї.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на момент повного розрахунку вартості спірної квартири (у грудні 1991 року), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного та іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користуванні, набуває право власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.
Аналогічне правове положення міститься у роз'ясненнях п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18 вересня 1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» із змінами і доповненнями, відповідно до якого, згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність», член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому у користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд.
Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Таким чином, ОСОБА_3 набув право власності на кооперативну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.
В судовому засіданні встановлено, що під час набуття ОСОБА_3 права власності на спірну квартиру, він знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ВЛ № 373377 від 05 липня1975 року.
За положеннями ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб і сімю, чинному у 1991 році, вищевказана кооперативна квартира є майном, нажитим подружжям за час шлюбу, тобто його спільною сумісною власністю.
24 лютого 2008 року ОСОБА_3 помер, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції 25 лютого 2008 року зроблено відповідний актовий запис № 3140.
Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі входить до складу спадщини.
Таким чином, спірна квартира після померлого ОСОБА_3 входить до складу спадщини.
ОСОБА_5 смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.
Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Встановлено, що на час відкриття спадщини ОСОБА_2 та її матір ОСОБА_4 - дружина померлого, проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_3,тобто фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3
Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно приписів ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Судом встановлено, що у визначений ст. 1270 ЦК України строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4
Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 16 липня 2016 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4, відсутні документи, що підтверджують право власності останньої на квартиру АДРЕСА_1.
Слід зазначити, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
Згідно п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.
Суд вважає, що неможливість ОСОБА_2 отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин.
З матеріалів спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після їхньої смерті до нотаріальної контори звернулася лише їхня донька - ОСОБА_2 Заяви про прийняття або про відмову від прийняття спадщини від інших спадкоємців в матеріалах спадкових справ відсутні.
Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З огляду на те, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4, прийняла спадщину у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через не оформлення спадкодавцями права власності на квартиру та відсутність правовстановлюючого документу на неї, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Харківської міської ради, Житлового кооперативу «Простор-17», треті особи: Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора, Головне управління юстиції у Харківській області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на трикімнатну квартиру № 80, загальною площею 63,10 кв.м у будинку № 173 по вулиці Краснодарській у м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 24 лютого 2008 року, та після смерті ОСОБА_4, померлої 04 грудня 2014 року.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, якій не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано.

Суддя -