Провадження № 22-ц/780/4258/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 30 18.10.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

18 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Олійника В.І.,

суддів Ігнатченко І.В., Лівінського С.В.,

при секретарі Спеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 14 січня 2014 року приблизно о 17 год. 40 хв., відповідач, керуючи технічно справним автомобілем FORD SIERRA (державний номер AI 3864 ВН) та рухаючись по вулиці Сквирське шосе в м. Біла Церква у напрямку вулиці Київської в районі будинку №70 порушив вимоги п.п. в) п.2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху України та допустив наїзд на нього, внаслідок чого він отримав перелом лобної кістки зліва та субарахноїдальні крововиливи, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечності для життя.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 08 травня 2014 року по кримінальній справі №357/4032/14-к ОСОБА_3 визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами з випробуванням строком на 1 рік.

Внаслідок ДТП він перебував на стаціонарному лікуванні, а на час розгляду справи лікувався амбулаторно. Під час проведення амбулаторного лікування на придбання лікарських засобів він витратив 9075 грн. 95 коп., які просив стягнути з ОСОБА_3

Зазначав, що він продовжував отримувати душевні та фізичні страждання і його психічний стан погіршився. До того ж відповідач станом його здоровя не поцікавився і збитки не відшкодував. У звязку з цим просив стягнути з ОСОБА_3 також моральну шкоду, яку оцінив у 50000 гри.

Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2016 року залучено до участі у справі HACK "Оранта" в якості співвідповідача, який надав письмові заперечення проти позову. Згідно з запереченнями, потерпілий протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду мав подати до HACK "Оранта" заяву про страхове відшкодування з відповідними додатками та документами, однак потерпілим цього зроблено не було, тому питання щодо виплати страхового відшкодування не розглядалося і відповідні розрахунки не проводилися.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з HACK "Оранта" на користь ОСОБА_2 4594 грн. 60 коп. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди. У задоволенні решти вимог відмовлено.

На зазначене рішення суду з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з положень ч.2 ст.1193 ЦК України, відповідно до якої, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з вироку, кримінальне правопорушення вчинене відповідачем з необережності, а потерпілий під час ДТП перебував у стані алкогольного спяніння, і тому суд дійшов висновку про стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Проте, судова колегія не може повністю погодитись із сумою до стягнення морального відшкодування, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.05.2014 року у кримінальній справі №357/4032/14-к по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, встановлено, що 14 січня 2014 року приблизно о 17 год. 40 хв., відповідач, керуючи технічно справним автомобілем FORD SIERRA (державний номер AI 3864 ВН) та рухаючись по вулиці Сквирське шосе в м. Біла Церква у напрямку вулиці Київської в районі будинку №70 порушив вимоги п.п. в) п.2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху України та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2, внаслідок чого потерпілий отримав перелом лобної кістки зліва та субарахноїдальні крововиливи, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечності для життя.

З виписки з історії хвороби №599 Білоцерківської міської лікарні №2 вбачається, що потерпілий отримав також травму лівого колінного суглобу та поверхневу травму голови.

Як убачається з виписки з історії хвороби №599 Білоцерківської міської лікарні №2 потерпілому ОСОБА_2 С В рекомендовано пірацетам, магне В6 та гіпотензивні препарати.

Судом встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ВАТ HACK "Оранта" на підставі полісу №АС/7685150 строком дії від 08.01.2014 року до 07.01.2015 року з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну здоровю та життю, 100000 грн.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01 липня 2004 року обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За ст.6 зазначеного закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Згідно п.21.1 ст.21 зазначеного закону з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов'язковим. Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно з ч.1 п.22.1 ст. 22 цього закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно змісту п.23.1 ст.23 цього закону шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого.

Роблячи аналіз вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд дійшов вірного висновку про те, що позивач частково довів обґрунтованість придбаних ним ліків, а тому з урахуванням призначень вірно взяв до уваги витрати, здійснені 14.01, 15.01,16.01, 17.01,19.01, 20.01, 21.01, 22.01, 23.01, 29.01, 31.01,03.02, 05.02,06.02,03.03.2014 р. та 650 гри. - вартість МРТ колінного суглоба, а всього у розмірі 4594 грн. 60 коп.

Рішення суду в цій частині є законним, обґрунтованим і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.2 ст.1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Суд вважав достатнім стягнути моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Проте, щодо відшкодування моральної шкоди, то з огляду на матеріали справи та обставини, на які посилається позивач, колегія суддів вважає недостатньою суму для морального відшкодування і приходить до висновку щодо необхідності скасування рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року в частині стягнення моральної шкоди і ухвалення в цій частині нового рішення, яким стягнути з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 10000 грн. моральної шкоди.

В іншій частині рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року скасувати в частині стягнення моральної шкоди і в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_2 10000 грн. (десять тисяч грн.) моральної шкоди.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: