Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Гордійчук С.О., Шеремет А.М.,

секретаря судового засідання: Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дати винесення рішення по справі, а саме з 06 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на те, що рішення суду першої інстанції винесене без повного та всебічного з'ясування обставин по справі, з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що він на даний час офіційно не працює, однак завжди матеріально забезпечував сім'ю і в подальшому не відмовляється від цього обов'язку.

Зазначає, що єдиним доходом в нього є підсобне господарство його батьків яким він повністю допомагає у господарстві, а отримані плоди від свого господарювання (молоко, м'ясо ітд.) він завжди надавав своїй дитині та продовжує це робити, оскільки утримання дитини має бути не тільки у грошовій формі, але й в натуральній.

_____________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/136/2016 Головуючий у суді 1 інстанції: Ореховська К.Е.

Доповідач : Демянчук С.В.

Крім того вказує, що він в жодному разі не відмовляється від утримання свого сина, але заявлений розмір аліментів є для нього настільки великим, що в результаті він буде неспроможний надавати будь-яку матеріальну допомогу та сам залишиться без матеріальних засобів для існування.

Просить рішення суду першої інстанції від 06 жовтня 2015 року змінити в частині розміру аліментів, визначивши їх розмір 500 гривень.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині визначення розміру аліментів з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 15 липня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що 15 липня 2005 року в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 803 та видано Свідоцтво про шлюб серії І-ГЮ № 001180.

Згідно рішення Рівненського міського суду від 30 червня 2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Від шлюбних стосунків мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд вірно виходив з того, що ст. 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття

Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя.

Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України та роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України, а саме: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обов'язок відповідача утримувати сина, стягнув з нього аліменти, проте не врахував належним чином усіх обставин справи, у зв"язку з чим рішення суду підлягає зміні.

Покликання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на неспроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 постійної роботи не має, офіційно не працевлаштований, допомагає в підсобному господарстві своїх батьків, що виключає можливість сплати ним 1000 гривень кожного місяця на утримання дитини.

Також встановлено, що позивачка з дитиною проживають за кордоном. Щорічно син в період літніх канікул перебуває на утриманні відповідача. В цей період дитина забезпечується продуктами харчування відповідачем.

Враховуючи те, що відповідач офіційно не працевлаштований, доходи одержує від тимчасових заробітків, тобто нерегулярно, частину доходу одержує в натурі від праці у власному господарстві, в період літніх канікул утримує сина, тому колегія суддів вважає за необхідне рішення суду змінити, а розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача зменшити до 700 грн. щомісячно.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 180, 182 СК України, ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 323-325 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2015 року змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1000 /однієї тисячі / грн. до 700 /сімсот / грн..

В решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : С.О. Гордійчук

А.М. Шеремет