АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2016р. про передачу до іншого суду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним,

встановила:

у березні 2015р. позивач звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору позики, укладеного 1 січня 2010р. з ОСОБА_3, та просила стягнути з ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 40 000грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що 14 березня 2008р. видала на ім'я ОСОБА_4 довіреність на представлення її інтересів щодо отримання кредиту та передачі належного їй житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 у іпотеку, з правом підписання кредитного договору, договору іпотеки, отримання грошових коштів (кредиту) та в разі необхідності внесення змін та доповнень до вищезазначених договорів. Також позивач зазначала, що 14 березня 2008р. уклала договір поруки з ОСОБА_5, відповідно до якого остання поручилася за виконання обов'язків ОСОБА_4 у розмірі 40 000грн.

Позивач стверджувала, що у листопаді 2014р. дізналася про наявність судової справи у Пустомилівському районному суді Львівської обл. з приводу стягнення з неї заборгованості за договором позики, який від її імені був укладений ОСОБА_4 з ОСОБА_3 Оскільки вона не уповноважувала ОСОБА_4 укладати договір позики, просила визнати його недійсним, та стягнути з поручителя 40 000грн., так як ОСОБА_4 вийшов за межі виданої йому довіреності, чим порушив свої зобов'язання, у зв'язку із чим наступає відповідальність поручителя.

Ухвалою суду від 14 січня 2016р. роз'єднані у різні провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання правочину недійсними з позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів. Справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним передана на розгляд до Залізничного районного суду м. Львова.

У поданій апеляційній скарзі представник позивача просить ухвалу суду скасувати, передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник позивача посилається на порушення судом норм процесуального права,

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4543/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
так як вказані позовні вимоги є взаємопов'язаними, випливають із однорідних правовідносин.

- 2 -

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які просили залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Передаючи справу для розгляду до іншого суду, суд виходив з того, що відповідачі не проживають на території Голосіївського району м. Києва, тому дана справа не підсудна Голосіївському районному суду м. Києва і дана обставина була виявлена після відкриття провадження у справі.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

Звертаючись до суду з позовом, позивач відповідно до положень ст. 32 ЦПК України пред'явила позов до трьох відповідачів, зокрема, ОСОБА_5, яка проживає на території Голосіївського району м. Києва.

Згідно ч. 1 ст. 113 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Отже, відкриваючи провадження у даній справі, суддею Голосіївського районного суду м. Києва не було порушено правил підсудності, так як справа була підсудна цьому суду.

У пункті 45 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 1 березня 2013р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 116 ЦПК забороняється передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, незалежно від зміни обставин, що впливають на визначення підсудності справи, крім випадків, установлених частиною першою цієї статті.

Положеннями частини першої статті 116 ЦПК України не передбачено право суду у випадку роз'єднання позовів передавати справу на розгляд іншому суду.

Враховуючи викладене, судом при постановленні ухвали про передачу справи для розгляду до іншого суду були порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тому відповідно до ст. 311 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 311, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2016р. в частині передачі справи до іншого суду скасувати, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним повернути до Голосіївського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: