Справа № 461/3186/16 Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 22-ц/783/6279/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «ОСОБА_3В.» на ухвалу судді Галицького районного суду м.Львова від 5 вересня 2016 року по справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_3В.» до ОСОБА_4 Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Галицького районного суду м.Львова від 5 вересня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за цим позовом.

Ухвалу оскаржує Фермерське господарство «ОСОБА_3В.», посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які мають значення для справи, які суддя вважає встановленими. Зазначає, що має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Зокрема, судом не застосовано норми Конституції України (ст.ст.8,40,55,56,124,150), не враховано Рішення Конституційного Суду України № 19-рп від 14 грудня 2011 року, ст.ст. 15,30, 61, ч.4 ст.110, ч.2 ст.120 ЦПК України. Вказує, що спір не стосується укладання, зміни, розірвання і виконання господарських договорів, а тому ці вимоги не підлягають розгляду господарським судом. Вважає, що має право на судовий захист. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи Апеляційним судом Львівської області, що стверджується розписками про одержання направлених рекомендованими листами судових повісток. В судове засідання представник позивача та представник Державної казначейської служби України не зявилися. Неявка належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи сторони або інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Згідно зі ст.ст.3,4 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод та інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Встановлено, що Фермерське господарство «ОСОБА_3В.» (позивач) звернувся з позовом про стягнення в його користь 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними процесуальними діями посадових осіб ОСОБА_4 Львівської області при розгляді клопотання про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами. Позивач вважає, що посадовою особою ОСОБА_4 Львівської області допущено порушення ст.ст. 3,6,19,22,24,40,41,64,68 Конституції України; ст.ст.400-5, 400-8 КПК України в редакції 1960 року.

Згідно з п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі. Відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав (п.8 ч.2 ст. 16 ЦК України). Держава в особі уповноважених органів також може бути учасником цивільних відносин (ч.2 ст.2 ЦК України, ст.30 ЦПК України), в тому числі відносин відшкодування шкоди.

У ч. 2 ст. 122 ЦПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя відмовляє у відкритті провадження у справі і вказаний перелік розширювальному тлумаченню не підлягає.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно із ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (господарського, адміністративного). Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України майнова та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі у разі скасування вироку як неправосудного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суддею не враховано, що хоч позивач зазначив відповідачами ОСОБА_4 Львівської області і Державу Україна, його позовна вимога полягає у стягненні із Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в користь Фермерського господарства «ОСОБА_3В.» моральної шкоди, завданої в результаті незаконних на його думку дій працівників прокуратури. Процесуальні рішення та дії щодо кримінального провадження оскаржуються в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є: фізичні, юридичні особи, держава Україна, ОСОБА_5 Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші субєкти публічного права.

У відповідності до ч. 1 ст. 167 цього Кодексу держава діє у цивільних правовідносинах на рівних правах з іншими учасниками зазначених відносин.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, передбачене ст. 1176 ЦК України. Вказана правова норма встановлює випадки і умови відшкодування такої шкоди, передбачає, що зазначена шкода відшкодовується державою. Належить враховувати, що вимоги до держави Україна в особі Державної казначейської служби України за відсутності передбачених законом підстав для відшкодування шкоди тягне за собою відмову у позові, а не відмову у відкритті провадження у справі.

Колегія суддів вважає, що висновки, які містяться у оскаржуваній ухвалі щодо того, що позовні вимоги у цій справі не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, з наведених судом першої інстанції мотивів, є передчасними. Тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді питання про відкриття провадження у справі належить звернути увагу на предмет спору, субєктний склад сторін, які відносини виникли між сторонами щодо відшкодування шкоди.

Врахуванню підлягають положення ч.2 ст. 21 КАС України згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів субєкта публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Належить врахувати, що питання підвідомчості та підсудності справ господарським судам визначені ст.ст. 12, 13 ГПК України.

Відповідно до положень ст.ст. 1 і 12 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 постанови № 3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснив, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У звязку з наведеним, суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, субєктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

У п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24 жовтня 2011 року «Про деякі питання підвідомчості справ господарським судам» зазначено, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між субєктами господарської діяльності, а також спори, повязані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів субєктом публічно-правових відносин,- за умови, що такі вимоги не обєднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм субєктним складом підпадають під дію ст. 1 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «ОСОБА_3В.» задовольнити частково.

Ухвалу судді Галицького районного суду м.Львова від 5 вересня 2016 року скасувати та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до Галицького районного суду м.Львова.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Судове рішення набрало законної сили 24.10.2016 року

Суддя Т.І. Приколота

Дата оформлення 25.10.2016 року

Помічник судді М.Б. Борачок