АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/949/16 Справа № 202/9895/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ремез В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді Ремеза В.А.

суддів Міхеєвої В.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Акцент-Банк» про зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що 19.07.2013р. між ним та ПАТ «Акцент-банк» був укладений договір банківського вкладу № SAMAB1625 у відповідності до якого він передав банку кошти для розміщення на депозитному рахунку у розмірі 30 000 доларів США, з нарахуванням відсотків 9,5% річних. Строк розміщення вкладу було передбачено на 366 днів по 19.07.2014р. включно.

ПАТ «Акцент-Банк» на виконання вимог Постанови Правління Національного банку України від 06.05.2014 року № 260, припинив діяльність всіх своїх відокремлених підрозділів, що були розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя.

Враховуючи, що 19.07.2014р. мав закінчитись строк розміщення вкладу, він 08.07.2014р. звернувся безпосередньо до головного офісу Банку з заявою, в якій просив вирішити питання повернення його депозиту, однак відповіді не отримав, а тому він знову звернувся до керівництва Банку з заявою від 04.08.2014р., в якій просив повторно роз'яснити обставини і причини не виплати йому депозиту.

За результатами розгляду заяви від 08.07.2014р. Банк надіслав йому відповідь з посиланням на те, що керівництво Банку робить все можливе для врегулювання ситуації і вирішення юридичних питань з виплати вкладів. Для вирішення витання щодо повернення вкладу з позивачем зв'яжеться відповідальний працівник Відповідача. Однак, грошові кошти так і не були повернуті, а тому позивач просив суд: стягнути з ПАТ «Акцент-Банк» вклад у розмірі 30 000 доларів США; стягнути з ПАТ «Акцент-Банк» нараховані проценти на вклад у розмірі 2 850 доларів США; стягнути з ПАТ «Акцент-Банк» три проценти річних в розмірі 165 доларів США; стягнути з ПАТ «Акцент-Банк» 5 000грн. в якості компенсації за завдану моральну шкоду; стягнути з ПАТ «Акцент-Банк» судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 3 654грн., та на правову допомогу в розмірі 3 000грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2015р. ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення суду незаконне, необґрунтоване та винесено з порушенням норм матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» в частині задоволення позовних вимог про стягнення коштів за укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк» договором банківського вкладу від 19.07.2013р., суд послався на те, що у квитанції № 5 від 19.07.2013р. щодо перерахування коштів на депозитний рахунок, відсутні усі реквізити, передбачені законодавством для даного роду документу, і позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження знаходження спірних коштів на рахунку на момент розгляду судом справи.

Однак з таким висновком погодитись неможна з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, 19.07.2013р. між ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір банківського вкладу № SAMAB1625 (вклад «Стандарт на 12 міс.») відповідно до якого позивач передав Банку кошти для розміщення на депозитному рахунку у розмірі 30 000 доларів США, з нарахуванням відсотків 9,5% річних. Строк розміщення вкладу 366 днів, по 19.07.2014р. включно.

Відповідно до п. 6 вказаного договору у випадку, якщо по закінченню строку вкладу вкладник не заявить Банку про своє бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк, зазначений у розділі !відомості по вкладу» цього договору.

Факт укладення сторонами договору № SAMAB1625 від 19.07.2013р. та його зміст підтверджуються наданим позивачем в ході розгляду справи оригіналом украденого договору, який містить необхідні реквізити, зокрема, оригінали підписів вкладника ОСОБА_2 та працівника банку ОСОБА_3, оригінал відбитку печатки ПАТ «Акцент-Банк» та факсимільним відтворенням підпису голови правління банку, у відповідності до положення пункту 17 укладеного договору, та оригіналом квитанції 5, згідно якої ним 19.07.2013р. було внесено в касу А-Банк відділення «ЦОК в м. Сімферополь» 30 000доларів США і вказано призначення платежу: До вкладу договір № SAMAB1625. Прийняття коштів по квитанції посвідчено підписом касира ОСОБА_4

08.07.2014р. ОСОБА_2 звернувся до Банку з листом про повернення вкладу за укладеним договором від 19.07.2013р. № SAMAB1625.

14.08.2014р. ОСОБА_2 повторно звернувся до відповідача з вимогою про повернення банківського вкладу, і на вказаний лист він отримав відповідь про прохання зачекати з поверненням вкладу.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 536 ЦК України передбачено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або інший дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно до положень ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Відповідно до ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п.1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п.1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п.1.10. Інструкції).

Пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року №174, зареєстрованої в Міністерстві і юстиції України 25 червня 2011 року за №790/19528 (далі «Інструкція»), встановлено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним і підписом САБ.

Аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах №6-118цс14 від 29 жовтня 2014 року, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивачем доведено факт укладання з відповідачем договору банківського вкладу від 19.07.2013р. № SAMAB1625 та внесення ним на виконання укладеного договору в касу Банку коштів в розмірі 30 000 доларів США згідно квитанції 5, від 19.07.2013р.

Також матеріалами справи встановлено, що після спливу строку договору, на вимогу позивача про повернення депозиту, Банк суму вкладу з відповідними відсотками не повернув, чим порушив умови укладеного договору.

При цьому колегія суддів вважає безпідставними та такими, що суперечать вимогам закону доводи відповідача про те, що Банк не може відповідати за договорами банківського вкладу, укладеними на території АР Крим до припинення її окупації, та посилання банку на те, що зобов'язання за такими договорами виконує некомерційна організація «Фонд захисту вкладників».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Невиконання ПАТ «Акцент-Банк» своїх договірних зобовязань по поверненню банківського вкладу є порушенням умов договору банківського вкладу і норм чинного законодавства.

Наведене свідчить про наявність у банку обов'язку повернути позивачу суми депозиту за договором з відповідними відсотками.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню в судовому порядку сума вкладу в розмірі 30 000 доларів США, відсотки за користування вкладом за період з 20.07.2013р. по 18.07.2014р. в розмірі 2 850 доларів США, а також 3 відсотки річних за період з 20.07.2014р. по 24.09.2014р. з розрахунку 30 000х3/365=2,47долара за 1 день. 2,47долара х 67 днів = 165,49 долара США, оскільки відповідач не заперечував проти сум заборгованості, і не спростовував наведені позивачем розрахунки.

Оскільки судом першої інстанції не вірно було встановлено обставини по справі, та невірно було застосовано норми матеріального права, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення суми вкладу, відсотків за вкладом та 3% річних, а всього 33 015,49 доларів США.

Що ж стосується рішення суду в частині відмови позивачу в задоволенні позовних вимог до відповідача про стягнення моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що в цій частині рішення суду не підлягає скасуванню, оскільки відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування моральної шкоди.

Проте ні договором, який укладено між сторонами, ні нормами законодавства, які регулюють виниклі правовідносини, не передбачено відшкодування моральної шкоди у разі порушення умов договору банківського вкладу будь-якою стороною.

Також у зв'язку з задоволенням позовних вимог ОСОБА_2 з ПАТ «Акцент-Банк» підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по справі в порядку ст. 88 ЦПК України, а саме понесені на сплату судового збору: 3 654грн. + 4019,40грн. = 7 673,40грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 3 000грн., а всього 10 673,40грн.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 3 листопада 2015р. в частині відмови ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення суми вкладу у розмірі 30 000 доларів США, процентів на вклад у розмірі 2 850 доларів США 3 процентів річних в розмірі 165 доларів США, судових витрат скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_2 заборгованість за строковим договором банківського вкладу № SAMAB1625 «Стандарт. 12 міс.» від 19.07.2013р. в розмірі 30 000 доларів США, відсотки в розмірі 2 850 доларів США, 3 відсотки річних в розмірі 165,49 доларів США, а всього 33 015,49 доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_2 судові витрати, в сумі 10 673,40грн.

В іншій частині рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 3 листопада 2015р. залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: