Провадження № 2/537/836/2016
Справа № 537/3399/16-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.10.2016 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів,-
Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; збільшити розмір стягнення аліментів, а саме стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходу щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Свої вимоги мотивувала тим, що 29 вересня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі у подружжя народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 10 травня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Позивачка зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач не приймає участі у вихованні дітей та не піклується про них; не підтримує зв'язків з синами, не зустрічається з ними, не займається фізичним, духовним та соціальним розвитком дітей; аліменти на утримання дітей не сплачує. ОСОБА_1 вказує, що вона проявляє належну турботу щодо своїх синів; займається підготовкою дітей до самостійного життя, оздоровлення; надає можливість розвивати здібності дітей. Вона разом зі своїм чоловіком створила найкращі умови синам для розвитку їх розумових здібностей та фізичного розвитку. Окрім того, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей, ОСОБА_3, та ОСОБА_4, в розмірі 1/3 частини від його доходу щомісячно до досягнення дітьми повноліття, однак як пояснює позивачка, на сьогоднішній день розмір стягуваних аліментів не відповідає вимогам та потребам дітей. У зв'язку із викладеними обставинами позивачка і вимушена звернутись до суду із позовом.
Позивач, ОСОБА_1, в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки.
Представник третьої особи, Органу опіки і піклування Дніпровської районної ради в місті Києві державної адміністрації - Поліщук О.В., в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду клопотання, згідно якого просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позов підтримує.
За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 травня 2012 року, яке набрало законної сили 06 липня 2012 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований 29 вересня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві за актовим записом №1455.
Відповідно до частини 3 статті 61 Цивільно-процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
ІНФОРМАЦІЯ_6 року у сторін народилися сини - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, видане 24 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ у місті Києві, та ОСОБА_3, , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, видане 24 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ у місті Києві.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 травня 2012 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 серпня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Прізвище позивачки було змінено з ОСОБА_4 на ОСОБА_1 внаслідок реєстрації шлюбу

19 вересня 2014 року, що вбачається зі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ у місті Києві.

Як встановлено в судовому засіданні, після розірвання шлюбу між сторонами відповідач, ОСОБА_2, не займається вихованням дітей, не підтримує зв'язків із ними, не проявляє до них уваги та турботи, не цікавиться їх розвитком, станом їх здоров'я.

В судовому засіданні встановлено, що діти, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, проживають разом із матір'ю. Даний факт підтверджено довідками №496 та № 505, виданими 29 січня 2016 року КК «Центр комунального сервісу» міста Києва.

Згідно характеристик вихованців дошкільного навчального закладу №655 Дніпровського району міста Києва ОСОБА_4 та ОСОБА_3 №01 від 13 січня 2015 року, та № 06 від 12 лютого 2016 року, мати дітей завжди цікавиться справами та досягненнями синів, активно відвідує заходи садочка, цікавиться навчально - виховним процесом в групі; за період відвідування дітьми вказаного дошкільного навчального закладу, тато, ОСОБА_2, жодного разу не цікавився справами дітей, не спілкувався з вихователями; ніколи не приводив і не забирав хлопчиків з дитячого садка.

Із характеристик відносно позивачки, ОСОБА_1, наданих ОСОБА_8, що проживає в АДРЕСА_1, ОСОБА_9, що проживає в АДРЕСА_2, ОСОБА_10, в АДРЕСА_3, колишній чоловік позивачки ОСОБА_2, участі у вихованні дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, не приймає, матеріально дітям не допомагає.

Із матеріалів справи, а саме із довідки про неотримання аліментів Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ №2 від 04 січня 2016 року та із довідки-розрахунку Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ №3 від 04 січня 2016 року, із довідки про нетримання аліментів Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ №26752 від 14 жовтня 2016 року, а також із повідомлення Крюківського ВДВС по місту Кременчук Кременчуцького МРУЮ №5689 від 04 березня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_2 у період з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року згідно з виконавчим листом №2604/7475/2012, виданого 24 липня 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва, і заборгованість по сплаті аліментів станом на 03 березня 2016 року становить 54 443, 51 грн.

Згідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії №23 від 14 грудня 2015 року) №11678/41/3/103 від 18 грудня 2015 року, орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із тим, що він ухилився від виховання та утримання дітей.

Конвецією прав дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України Української РСР № 798 від 27 лютого 1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно пункту 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти; зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до пунктів 2, 3 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

За наведених обставин, оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач не займається вихованням та матеріальним утриманням дітей, не проявляє до них уваги та турботи, не цікавиться розвитком синів, станом їхнього здоров'я, не підтримує зв'язків з синами, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, суд вважає достовірно доведеним той факт, що відповідач, ОСОБА_2, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню малолітніх синів - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із чим вимоги позивачки в частині позбавлення відповідача батьківських прав є законним та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

При вирішенні позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів суд виходить з наступного.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 серпня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Згідно положень частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З доводів позивачки вбачається, що на сьогоднішній день сума стягуваних з відповідача аліментів є недостатнім для утримання дітей.

Згідно із довідкою про доходи №250 від 05 лютого 2016 року, наданою Дніпровським РУ ГУМВС України в місті Києві, ОСОБА_1 працювала в даній установі на посаді старшого слідчого ВРЗЛКР і в період з липня 2015 року по листопад 2015 року отримала дохід в розмірі 6 122, 36 грн.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Суд при визначенні розміру аліментів враховує той факт, що відповідач має працездатний вік, ним не надано до суду жодних доказів перебування на його утриманні інших осіб, окрім дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_11, приймаючи до уваги той факт, що діти в процесі зростання та виховання потребують додаткових витрат, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 спроможний надавати аліменти в розмірі 1/2 частини його щомісячного доходу (заробітку) на утримання малолітніх дітей, у зв'язку із чим вимоги позивачки в частині збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню.

Оскільки частиною 1 статті 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., сплачені нею при подачі позову до суду в частині вимог про позбавлення відповідача батьківських прав.

Частиною 2 статті 88 Цивільно-процесуального Кодексу України встановлено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги викладене, оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору за подачу до суду позову про збільшення розміру аліментів, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. в дохід держави.

Керуючись статтями 10, 11, 57, 60, 82, 88, 212, 213, 215, 224, 226 Цивільно-процесуального кодексу України, статтями 141, 164, 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, Конвенцією прав дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР 27 лютого 1991 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів - задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, позбавити батьківських прав щодо малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи дня ухвалення рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 551 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. в дохід держави.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.О. Зоріна