Справа № 2034/2-2912/11
Провадження № 4-с/635/26/2016
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Полєхіна А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Письменної В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просила визнати незаконною (протиправною) бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, щодо не вирішення ним питання про відкриття або відмову у відкритті виконавчого провадження за заявою представника стягувача ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом про виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1, зобовязати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області невідкладно вирішити питання про відкриття або відмову у відкриті виконавчого провадження за заявою представника стягувача ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом про виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, в провадженні якого перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судових витрат, щодо невиконання заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2011 року; зобовязати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, в провадженні якого перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судових витрат, щодо невиконання заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2011 року, невідкладно вчинити дії щодо виконання заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2011 року; стягнути з відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області на користь заявника понесені та документально підтвердженні судові витрати на правову допомогу в розмірі 5359,20 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції в розмірі 275,60 грн.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 представник ОСОБА_2 зазначила, що заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2011 року по справі № 2034/2-2912/11 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Сектор ГІРФО Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області, про зняття з реєстраційного обліку та виселення - задоволено. Виселено ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2, зобовязано Сектор ГІРФО Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області зняти з реєстрації ОСОБА_3 за вищезазначеною адресою та стягнуто з останньої на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 7504,70 грн.

28 січня 2013 року Харківським районним судом Харківської області по вищезазначеній цивільній справі видано два виконавчих листа про виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_3 та про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 7504,70 грн., які 04 лютого 2013 року предявлені представником ОСОБА_2 до виконання в відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області.

При складанні та направленні до відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області заяв про відкриття виконавчого провадження із доданими до них двома оригіналами виконавчих листів, заявником було допущено технічну помилку (описку) в переліку письмових матеріалів, які додавалися, а саме: в заяві про відкриття виконавчих проваджень за виконавчим листом про виселення ОСОБА_3 з вищезазначеної квартири помилково зазначено, що додається оригінал виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 7504,70 грн.

Вказана описка (помилка) також була допущена при складанні опису вкладення в цінний лист, вкладенням до якого були дві заяви представника ОСОБА_2 про відкриття виконавчих проваджень, направленого на адресу відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області.

Виконавча служба, дії якої оскаржуються, стверджує, що представником ОСОБА_2 було направлено дві однакові заяви про відкриття виконавчого провадження, додатком до яких були два оригінала виконавчих листів про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судових витрат у загальному розмірі 7504,70 грн.

Однак, жодного повідомлення та/або пропозиції відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області щодо усунення недоліків заяв про відкриття виконавчих проваджень представнику стягувача ніколи не направлялось, тим більше, ніколи стороною ОСОБА_2 не отримувалось.

Стороні ОСОБА_2 відповідно до вимог ч. 2 ст. 368 ЦПК України не могло бути видано два однакових виконавчих листа про стягнення з відповідача відповідної суми коштів, у звязку з чим представник ОСОБА_2 фізично не міг направити до виконавчої служби два ідентичних оригінали виконавчих листів

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просить розглянути скаргу у її відсутність та за відсутності ОСОБА_2, доводи заяви підтримала у повному обсязі /а.с. 234 том 1/.

Представник відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи /а.с. 6 том 2/, в судове засідання повторно не зявився, заяви про розгляд скарги за відсутності представника не надав, однак 10 листопада 2015 року ним на адресу суду надані письмові заперечення /а.с. 61-62 том 1/, відповідно до яких.

Відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області заперечує проти скарги з наступних підстав.

За наявними даними ЄДРВП в провадженні державного виконавця Тимченко О.С. перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2034/2-2912/11 від 30 жовтня 2012 року, виданого Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судових витрат у загальному розмірі 7504,70 грн.

На підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 ЗУ «Про виконавче провадження», 18 лютого 2013 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

11 червня 2013 року згідно розпорядження начальника відділу державного виконавця Тимченко О.С. було зобовязано передати виконавчі провадження, що обліковувались за територіальною дільницею №4 державному виконавцю Аршаві І.Я.

Згідно акту приймання-передавання зазначене провадження про стягнення суми боргу зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 державному виконавцю Аршаві І.Я. не передавалось.

Відібрати пояснення у державного виконавця Тимченко О.С. щодо знаходження виконавчого провадження невиявилось можливим, оскільки останнього звільнено у 2014 році.

При здійсненні перевірки за результатами пошуку в Єдиному Державному реєстрі виконавчих проваджень відсутні відомості щодо прийняття та перебування на виконанні виконавчого листа №2034/2-2912/11 від 30 жовтня 2012 року про виселення ОСОБА_4

Детальною перевіркою встановлено, що зазначений виконавчий документ про виселення ОСОБА_4 на виконання взагалі не надходив.

При поданні представником ОСОБА_2 ОСОБА_1 заяви про стягнення судових витрат надається додатком виконавчий лист про стягнення судових витрат, а при поданні заяви про виселення - надається додатком також виконавчий лист про стягнення судових витрат. Представником стягувача помилково надався один й той самий виконавчий документ, не зважаючи на те, що заяви про виконання були різні. Цей факт також підтверджується описом вкладення в цінний лист від 04 лютого 2013 року, який оформлювався на поштовому відділенні і в якому мається чіткий перелік документів, які були вкладені. Так, виконавчий лист №2034/2-2912/11 від 30 жовтня 2012 року про виселення ОСОБА_4 в даному переліку не обліковується, і як слідство, відділом не отримувався, що суперечить викладеному в скарзі.

Крім того, представнику ОСОБА_2 ОСОБА_1 запропоновано звернутись до суду для отримання дублікату виконавчого листа №2034/2-2912/11 від 30 жовтня 2012 року, виданого Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судових витрат у загальному розмірі 7504,70 грн. та надати до відділу неподаний виконавчий лист №2034/2-2912/11 від 30 жовтня 2012 року про виселення ОСОБА_4

В звязку з тим, що виконавчі документи в відділі відсутні з вини стягувача, то в діях державного виконавця порушень не може бути.

ОСОБА_3 неодноразово належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток на всі відомі судові адреси /а.с. 220-221, 241-242, 243-244, 245-246, 247-248 том 1, а.с. 7-8, 9-10 том 2/, в судове засідання не зявилася, заяви про розгляд скарги за її відсутності не надала.

Представник головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи /а.с. 5 том 2/, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, скаргу просив розглянути згідно діючого законодавства /а.с. 11 том 2/.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконання.

Згідно ст.ст. 2, 17 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, та здійснюється на підставі виконавчих документів, у тому числі й виконавчих листів, що видаються судами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» стороною у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ.

Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Стягувачем є ОСОБА_2, а боржником ОСОБА_3

За змістом ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Обов'язки і права державних виконавців визначені законодавцем у ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до вказаної правової норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим законом.

За змістом ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленого виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідку та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковими для виконання.

Судом встановлено, що заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2011 року, ухваленому у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Сектор ГІРФО Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області, про зняття з реєстраційного обліку та виселення, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Виселено ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_4. Зобовязано сектор громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області зняти з реєстрації ОСОБА_3 за адресою: квартира АДРЕСА_4. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 8,50 грн. та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 37,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 7459,20 грн., а всього стягнуто 7504,70 грн. Рішення набрало законної сили /а.с. 3-4 том 1/.

На підставі зазначеного заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2011 року Харківським районним судом Харківської області видані виконавчі листи по справі №2034/2-2912/11 щодо виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_4 та щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору в розмірі 8,50 грн. та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 37,00 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 7459,20 грн., а всього стягнуто 7504,70 грн. /а.с. 6, 9 том 1/.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження на підставі виконавчого документа була заява ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження /а.с. 5, 8 том 1/, яка була надіслана засобами поштового звязку /а.с. 11, 12 том 1/ та отримана представником відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області 18 лютого 2013 року /а.с. 13 том 1/. Зі змісту якої вбачається, що представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 звертається до начальника відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області з проханням відкрити виконавче провадження, щодо виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_3.

Крім того, представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 звертався до начальника відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області з проханням відкрити виконавче провадження, щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору в розмірі 8,50 грн. та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 37,00 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 7459,20 грн., а всього стягнуто 7504,70 грн.

Відповідно до вимого ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувану та боржникові.

Підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження перелічені у ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження».

Частиною 2 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

За змістом ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

В матеріалах цивільної справи №2034/2-2912/11 містяться письмові заперечення на скаргу відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області /а.с. 61-62/. Зі змісту зазначених заперечень вбачається, що представником стягувача помилково надано два однакових виконавчих документи, щодо стягнення з боржника судових витрат, однак судом не приймаються ці доводи оскільки відповідно до змісту ч. 2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено видається один виконавчий лист. Якщо резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Аналізуючи зміст зазначеною статті суд приходить до виводу, що судом не могло бути видано два однакових виконавчих листа, щодо стягнення судових витрат.

Отже суд припускає, що представником ОСОБА_2 ОСОБА_5 було надіслано на адресу відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області два різних виконавчих листи: один щодо виселення ОСОБА_3, а другий щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судових витрат, однак оформлюючи поштову документацію представником стягувача була допущена помилка та зазначено, що направляється два виконавчих листа, щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судових витрат.

Оскільки, відділом державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області не заперечується, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судових витрат, перебував на виконанні у державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_6, по якому проводилися виконавчі дії, в тому числі винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 18 лютого 2013 року, однак в подальшому виконавче провадження втрачено, то у суду є всі підстави для визнання бездіяльності відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області протиправною.

З метою перевірки доводів скарги, судом не витребувалося з відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області матеріалів виконавчих проваджень, оскільки з письмових заперечень, наданих відділом державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області чітко вбачається, що на даний час виконавчі провадження з виконання вищезазначених виконавчих лисів у них відсутні, зясувати яким чином було втрачене виконавче провадження, які міри приймалися для відновлення виконавчого провадження з метою недопущення порушення прав стягувача у суду не виявилося можливості, тому що на неодноразові виклики до суду /а.с. 219, 232, 233 том 1, а.с. 2, 6 том 2/ державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби, чиї рішення, дії або бездіяльність оскаржуються до суду не зявляються.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно п. 18 постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що бездіяльність органу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, щодо не вирішення ним питання про відкриття або відмову у відкритті виконавчого провадження за заявою представника стягувача ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом про виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_5 є неправомірною.

Порушене право заявника підлягає поновленню шляхом зобов'язання органу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області невідкладно вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті виконавчого провадження за заявою представника стягувача ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом про виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_5.

Бездіяльність органу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, щодо невиконання заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2011 року за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судових витрат є неправомірною.

Порушене право заявника підлягає поновленню шляхом зобов'язання органу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області невідкладно вчинити дії за виконавчим листом, виданим Харківським районним судом Харківської області 28 січня 2013 року по цивільній справі № 2034/2-2912/11 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору.

За змістом ст. 388 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються на орган державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом скарги.

Пунктами 2, 3 ч. 2 ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, повязаних з розглядом судової справи належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду.

В пункті 48 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано в п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначений відповідним Законом, про що зазначено в п. 47 цієї Постанови, стягується не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовими засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання скарги, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження витрат на правову допомогу, до скарги заявника був доданий договір про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діяла ОСОБА_7, на підставі довіреності, посвідченої ПН ХМНО ОСОБА_8 17 жовтня 2007 року за реєстровим №1962 та товариством з обмеженою відповідальністю «Харківський центр правової допомоги», з доданою до нього калькуляцією-рахунком про перелік наданих робіт (послуг) з надання правової допомоги, а також квитанція до прибуткового касового ордера про сплату послуг з надання правової допомоги у визначеному договором та додатком до нього розмірі 5359,20 грн. /а.с. 20-21, 22, 23 том 1/.

Також, суду було надано копію Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, зі змісту якої вбачається, що основним видом економічної діяльності підприємства ТОВ «Харківський центр правової допомоги» є діяльність у сфері права (код 69.10) /а.с. 19 том 1/, наказ по підприємству про визначення співробітника юриста Казьонної О.К. відповідальною за представництво інтересів скаржника в ході розгляду справи, та копія її диплому про набуття вищої освіти за спеціальністю «Правознавство».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський центр правової допомоги», який за законом має право на надання правової допомоги, надав заявнику юридичні послуги ще до початку судового розгляду справи, а саме: ознайомлення з первісними матеріалами замовника (заявника), звернення до виконавчої служби із завою про надання відповідної інформації аналіз відповідного нормативного матеріалу, безпосередньо складання самої скарги.

Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» (чинною на час звернення) витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, компенсуються іншою стороною у сумі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи.

З урахуванням ступіню складності справи та характер правової допомоги, складання скарги, ознайомлення з матеріалами справи, участь у судових засіданнях, тривалістю розгляду скарги, суд вважає за можливе надання такої допомоги на суму 5359,20 грн. та стягує зазначену суму на користь ОСОБА_2 з органу державної виконавчої служби відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області.

Крім того, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.

Згідно квитанції №0.0.491631985.1 від 18 січня 2016 року скаржником при поданні апеляційної скарги були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 275,60 грн.

Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд стягує з органу державної виконавчої служби відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області на користь ОСОБА_2 судові витрати у загальному розмірі 5634,80 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 383-389 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність органу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, щодо не вирішення питання про відкриття або відмову у відкритті виконавчого провадження за заявою представника стягувача ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом про виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2.

Зобовязати орган державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області невідкладно вирішити питання про відкриття або відмову у відкриті виконавчого провадження за заявою представника стягувача ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом про виселення ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_1, виданим Харківським районним судом Харківської області 28 січня 2013 року по цивільній справі № 2034/2-2912/11.

Визнати неправомірною бездіяльність органу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, щодо невиконання заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2011 року за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2 судових витрат.

Зобовязати орган державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області невідкладно вчинити дії за виконавчим листом, виданим Харківським районним судом Харківської області 28 січня 2013 року по цивільній справі № 2034/2-2912/11 про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору в розмірі 8 (вісім) гривень 50 копійок та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 37 (тридцять сім) гривень, а також сплачених витрати на правову допомогу в розмірі 7459 (сім тисяч чотириста пятдесят девять) гривень 20 копійок, а всього стягнуто 7504 (сім тисяч пятсот чотири) гривень 70 копійок.

Стягнути з органу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області () на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судові витрати на правову допомогу у розмірі 5359 (пять тисяч триста пятдесят девять) гривень 20 копійок та судові витрати з судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок, а всього 5634 (пять тисяч шістсот тридцять чотири) гривні 80 копійок.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: А.Ю. Полєхін