З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Профатило П.І.,
при секретарі - Каліух К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до В
асиленка ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -
До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі від якого у них 23.01.2004 року народилася дитина - ОСОБА_4. Шлюб розірвано та з моменту розірвання шлюбу дитина проживає з нею. У звязку з тим, що у місті Горлівка на даний час проходить антитерористична операція, неможливо створити належні безпечні умови проживання, вона разом із сином оселилися на не окупованій території у місті Бориспіль, Київської області , де стала на облік як особа, яка переміщена з тимчасово окупованої території України. Враховуючи те, що її оселя, а також близькі та рідні її і дитини знаходяться на території, непідконтрольної українській владі, необхідність вїзду та виїзду малолітньої дитини на територію, непідконтрольної українській владі, а також необхідність тимчасового виїзду дитини за кордон на оздоровлення, навчання та відпочинок, щоб таким чином отримати можливість відвідувати разом з дитиною місце мешкання згідно реєстрації, бачитися рідними, а також мати можливість для оздоровлення, навчання та відпочинку за кордоном. Оскільки відповідач мешкав в м. Горлівка та в період проведення АТО звязку з ним немає, вона не може розшукати його для отримання від нього нотаріальної згоди на вивезення дитини, тому просить надати дозвіл на вивезення та вїзд дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 без супроводу батька ОСОБА_3, на неконтрольовану територію України (м. Горлівка Донецької області), а також за межі України, з метою оздоровлення, навчання та відпочинку, у її супроводі до досягнення дитиною 16 - річного віку.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглянути у її відсутності.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через засоби масової інформації, надавалося оголошення у газету «Урядовий кур'єр» №23 від 05.02.2016 року.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Зі свідоцтва про народження серії 1-НО №298334, виданого 09.12.2009 року міським реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області, вбачається, що ОСОБА_4, народився 23 січня 2004 року, його батьками є: батько - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_1, про що 12.02.2004 року зроблено актовий запис № 10 (а.с. 5).
З довідки № НОМЕР_1 від 12.01.2015 року, виданої управлінням соціального захисту населення Бориспільської міської ради, вбачається, що ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, взято на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, з Донецької області, м. Горлівка, вул. Уральська, 1/22, до Київської області, м. Бориспіль, вул. Гагаріна, 1/91 (а.с.12).
Отже, в судовому засіданні встановлено, що дитина постійно проживає та знаходиться на вихованні своєї матері - позивача по справі. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 33 Конституції України, Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21.01.1994 року №3857-ХІІ,постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231 (із змінами).
Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16 річного віку,або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків, рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків, рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім, рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої ВДВС із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України (під час виїзду за кордон у супроводі одинокої матері).
Статтею ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідченої копії, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину.
За змістом Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок, затвердженої Постановою Верховної Ради № 475-XIV від 05.03.1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок.
Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації.
Статтею 3 «Конвенції про права дитини» встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Такий самий порядок в'їзду на тимчасово окуповану територію передбачено і п. З Постановою КМУ №367 від 04.06.2015 як для перетину державного кордону України.
Таким чином, вїзд дитини на неконтрольовану територію та подальший виїзд з такої території здійснюється за такими ж правилами, як і перетин державного кордону України і можливий лише за умови надання згоди другим з батьків або відповідного рішення суду.
При таких обставинах, враховуючи те, що в'їзд дитини у супроводі позивача на неконтрольовану територію та виїзд з такої території, а також виїзд дитини за межі України зумовлені потребою нормального фізичного, духовного і морального розвитку дитини, пов'язані із забезпеченням дитині безпечних умов життя та розвитку, можливістю виїхати на навчання, відпочинок та оздоровлення, а також те, що це повністю відповідає інтересам дитини, права якої гарантовані Конвенцією про права дитини, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, позов позивача до відповідача підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 141 Сімейного Кодексу України, ст. 4 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. 3 «Конвенції про права дитини», принципу 6 Декларації прав дитини, пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 79, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, дозвіл на вивіз та ввіз дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, без супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 на неконтрольовану територію України (територію проведення антитерористичної операції в тому числі м. Горлівки Донецької області), а також за межі України до досягнення дитиною 16- річного віку.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Слов'янського
міськрайонного суду ОСОБА_5