АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 48
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Макарова М.О., Прозорової М.Л.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно та поділ майна, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 - про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає додаткове рішення незаконним, таким, що повинне бути скасоване, виходячи з наступного.

Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року доповнено рішення цього ж суду від 11 грудня 2015 року в частині розподілу судового збору. Що ж стосується вимог про стягнення на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу та витрат на проведення будівельної технічної судової експертизи відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу та витрат на проведення судової експертизи, районний суд посилавсь на те, що додаткове рішення не може бути ухвалено на підставі додатково поданих доказів в підтвердження здійснення оплати витрат після ухвалення судового рішення .

Однак, з даним висновком погодитись не можна.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення 11 грудня 2015 року в день ухвалення рішення по суті, тобто у строки передбачені ст. 220 ЦПК України.

А тому, враховуючи зазначені норми закону та викладене, апеляційний суд не може погодитись з висновком районного суду про те, що додаткове рішення не може бути ухвалене на підставі доказів, поданих після ухвалення судового рішення по суті, з огляду на те, що такі доводи протирічать вимогам закону.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даного питання порушив вимоги процесуального закону, ухвала як незаконна підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу та витрат на проведення судової експертизи з направленням справи до того ж суду для повторного розгляду заяви у скасованій частині.

Керуючись ст. 307, 309 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року скасувати в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу та витрат на проведення судової експертизи . Справу повернути до того ж суду для повторного розгляду заяви у скасованій частині.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: М.О. Макаров

ОСОБА_4