Номер справи 220/936/14-ц
Номер провадження № 2/220/5/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю серетарів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом СТОВ «Новомайорське» до ОСОБА_3 про стягнення збитків, повязаних з порушенням умов договору оренди земельної ділянки, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до СТОВ «Новомайорське» про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2014 року СТОВ «Новомайорське» звернулось до суду з позовом, який неодноразово уточнювався, до ОСОБА_3 про стягнення збитків, повязаних з порушенням умов договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.06.2007 року між ОСОБА_4 та СТОВ «Новомайорське» було укладено договір оренди землі, відповідно до якого ОСОБА_4 передав у строкове платне користування СТОВ «Новомайорське» земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 5,40 га. Договір укладено строком на 10 років та у встановленому порядку зареєстровано.

07.02.2012 року ОСОБА_4 помер, а право власності на зазначену вище земельну ділянку перейшло до ОСОБА_3 07.03.2013 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до директора СТОВ «Новомайорське» в якій зазначив, що бажає займатися самостійною обробкою успадкованої земельної ділянки, оскільки вважає, що зі смертю орендодавця договір оренди землі втрачає юридичну силу. СТОВ «Новомайорське» відмовило у поверненні земельної ділянки, оскільки договір зберігає свою силу для нового власника.

Проте, в порушення умов договору, відповідач у 2013 році самовільно заорав спірну земельну ділянку, чим завдав господарству збитки у розмірі 60932,54 грн., які складаються з реальних збитків в сумі 1382,54 грн. та упущеної вигоди у розмірі 59550 грн.

В свою чергу, реальні збитки полягають у підготовці земельної ділянки для посіву озимої пшениці, а саме: у дискуванні та культивації земельної ділянки, яка проводилась АФ «Пахарь» на підставі договору від 01.04.2010 р., та витрат на паливно-мастильні матеріали. Відповідно до актів прийому-передачі виконаних робіт вартість культивації спірної земельної ділянки склала 80,03 грн., дискування 403 грн., витрати паливно-мастильних матеріалів на культивацію складають 317,95 грн., дискування 581,56 грн.

У 2014 році СТОВ «Новомайорське» зі спірної земельної ділянки мало бути отримано 21330 кг. озимої пшениці та отримати прибуток від її реалізації у розмірі 7678,80 грн., що дорівнює різниці між виручкою від реалізації пшениці та її собівартістю.

13.05.2014 року ОСОБА_3 самовільно засіяв вказану земельну ділянку насінням соняшника. 06.08.2014 року комісією з питань агропромислового комплексу, регулювання земельних відносин, охорони навколишнього природного середовища при виконкомі Октябрської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області було складено ОСОБА_5, яким встановлено, що земельна ділянка для товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий № :02:001:0109 засіяна під врожай 2014 року сільськогосподарською культурою - соняшником. У вересні 2014 року відповідач врожай зібрав. Таким чином, відповідач, порушуючи права СТОВ «Новомайорське», отримав дохід у вигляді 7940 кг. соняшника. Закупівельна ціна соняшника складає 7,50 грн. за 1 кг., а отже вартість отриманого ОСОБА_3 соняшника станом на червень місяць 2015 року складає 59550 грн.

Просить стягнути з відповідача збитки у розмірі 60932,54 грн., які складаються з реальних збитків в сумі 1382,54 грн. та упущеної вигоди у розмірі 59550 грн., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 609,32 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач, його представник позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що після смерті батька відповідача ОСОБА_4 земельна ділянка площею 5,4 га перейшла у власність ОСОБА_3, а тому вважають, до договір оренди припинив свою дію. У березні 2013 року ОСОБА_3 звертався до СТОВ «Новомайорське» з заявою про те, що бажає сам обробляти земельну ділянку, однак йому в цьому було відмовлено. Восени 2013 року він зорав земельну ділянку і навесні посіяв соняшник. Восени 2014 року він зібрав врожай соняшника загальною вагою 7940 кг. та продав його за ціною 2,80 грн. за 1 кг. Стосовно заподіяної шкоди пояснили, що представником позивача не доведено, що паливно-мастильні матеріали та робота тракторів використовувалась саме на земельній ділянці ОСОБА_3, а сама земельна ділянка готувалась під озиму пшеницю. Крім того, зазначили, що СТОВ «Новомайорське» на земельних ділянках, розташованих поруч зі спірною, також було засіяло соняшник.

ОСОБА_3 звернувся з зустрічним позовом до СТОВ «Новомайорське» про стягнення 18016 грн., посилаючись на наступне. Після звернення СТОВ «Новомайорське» до суду з позовом про стягнення збитків, повязаних з порушенням умов договору оренди, в сумі 6543,41 грн., його змусили підписати мирову угоду та передати представнику СТОВ «Новомайорське» 18016 грн. Вподальшому ним була оскаржена ухвала про укладення мирової угоди і ухвалою апеляційного суду Запорізької області вона була скасована. Проте до теперішнього часу грошові кошти, передані ним на виконання мирової угоди, йому не повернуті. Просить стягнути з СТОВ «Новомайорське» на його користь 18016 грн. як безпідставно отримані.

Представник ОСОБА_3 зустрічний позов підтримав.

Представник СТОВ «Новомайорське» зустрічні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, вважаючи їх необґрунтованими.

Суд, вислухавши сторони та їх представників, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі.

За змістом ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Судом встановлено, що 22.06.2007 року між ОСОБА_4 та СТОВ «Новомайорське» укладено договір оренди землі, відповідно до якого ОСОБА_4 передав СТОВ «Новомайорське» у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 5,40 га. Договір укладено строком на 10 років та у встановленому порядку зареєстровано Великоновосілківському районному відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 4-07-149-700073 від 02.07.2007 року (а.с. 5-7).

07.02.2012 р. ОСОБА_4 помер.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори 07.11.2012 року, земельна ділянка площею 5,40 га, кадастровий № :02:001:0109, перейшла у власність відповідача ОСОБА_3 (а.с. 8,9).

07.03.2013 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до директора СТОВ «Новомайорське» в якій зазначив, що договір оренди землі у звязку зі смертю його батька втратив силу і він бажає займатися самостійною обробкою успадкованої земельної ділянки (а.с. 10).

Відповідно до ст. 32 Закону України про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Отже, смерть батька позивача не є підставою для розірвання або припинення договору оренди земельної ділянки. На даний період часу договір є дійсним, тому, підстав для використання спірної земельної ділянки ОСОБА_3 немає.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про оренду землі» орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі. Збитками, зокрема, вважаються доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

Відповідно до ч. 1, 2 та 3 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування, при чому збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, позивач повинен довести, що за звичайних обставин він мав реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому протиправні дії відповідача є причиною, а збитки, які виникли, - наслідком такої протиправної поведінки.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання зазначеної земельної ділянки.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, ОСОБА_3 зайняв передану в оренду земельну ділянку та посіяв на ній соняшник.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просив стягнути з відповідача реальні збитки та неодержані доходи за час тимчасового невикористання земельної ділянки через незаконні дії відповідача у розмірі відповідно 1382,54 грн. та 59550 грн. Вказаний розмір упущеної вигоди розраховано позивачем.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка головний бухгалтер СТОВ «Новомайорське» ОСОБА_6 надала пояснення щодо розрахунків реальних збитків та упущеної вигоди, аналогічні з відображеними у заяві про зменшення позовних вимог (а.с. 169-173).

Допитаний в якості свідка агроном СТОВ «Новомайорське» ОСОБА_5 пояснив, що у 2012 році товариством були понесені певні витрати у вигляді обробки земельної ділянки ОСОБА_3 добривом та очищенням її від бурянів. В звязку з протиправними діями відповідача та неможливості внесення добрив на розташовану поруч земельну ділянку схема посіву на 2014 рік була змінена і замість пшениці сусідня земельна ділянка булла засіяна соняшником. Також пояснив, що у книзі сівообороту інформація щодо засіву земельних ділянок зазначена по факту, за минулий період, та додав, що плану посіву сільськогосподарських культур, які планується сіяти у майбутньому періоді з привязкою до конкретних земельних ділянок, в товаристві немає.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що у 2014 році він допомагав ОСОБА_3 збирати урожай сонішника з належної тому земельної ділянки та підтвердив, що розташовані поруч з нею земельні ділянки, які знаходиться в оренді у СТОВ «Новомайорське», були також засіяні соняшником.

Зазначене також підтверджується наданою СТОВ «Новомайорське» схемою розміщення с/х культур на 2014 рік, з якої вбачається, що земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_8 товариством засіяна не була, а розташовані поруч з нею засіяні соняшником.

Відповідно до ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно з роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в пунктах 12 та 14 постанови від 16 квітня 2004 р. N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212 ЗК, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК особами, які її заподіяли.

Розміри збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам вилученням (викупом) або тимчасовим зайняттям земельних ділянок у встановленому порядку, визначаються комісіями, створеними відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. N 284.

У такому самому порядку визначаються збитки, заподіяні обмеженням прав власників землі та землекористувачів, погіршенням якості земель або приведенням їх у не придатний для використання за цільовим призначенням стан унаслідок негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Відповідно до п. 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19.04.93 р. N 284, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Відповідно до п. 2 Порядку розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Пунктом 3 цього Порядку встановлено, що відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому зазначено, що неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її тимчасового зайняття.

Відповідно до пункту 5 Порядку збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій.

Згідно з частиною 2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути і підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, відповідно розмір збитків землекористувачів за законодавством визначається комісією, створеною райдержадміністрацією, виконавчим комітетом міських рад.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підтвердження заподіяних реальних збитків позивачем були надані документи: договір про надання послуг по обробці землі, укладений 01.04.2010 р. між СТОВ «Новомайорське» та АФ «Пахарь»; акт прийому-здачи виконаних робіт від серпня 2013 р. по культивації та дискуванню; рахунки-фактури на бензин та дизельне паливо від 20.08.2013 р. та 21.08.2013 р.; рахунок-фактуру на оливу від 04.04.2013 р.; видаткову накладну на оливу від 04.04.2013 р.; накладна на тосол від 05.03.2013 р.; договір поставки нафтопродуктів від 01.08.2013 р.; довідка про фактичну норму витрат дизельного палива від 14.09.2015 р.; лімітно-заборну картку на отримання ПММ; копії подорожніх листів тракториста (а.с. 174-186).

Однак, із зазначених документів не вбачається, що культивація і дискування проводились безпосередньо на земельній ділянці, яка перебуває у власності ОСОБА_3, і саме на цю земельну ділянку витрачались паливно-мастильні матеріали та в якому обємі.

Таким чином, надані позивачем докази з цього приводу не є переконливими доказами заподіяння товариству реальних збитків.

Позивачем також не обґрунтовано та не доведено підстав для нарахування збитків у вигляді упущеної вигоди, не подано доказів на підтвердження його реальної можливості щодо отримання доходів від користування орендованою земельною ділянкою згідно з договором оренди. Вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунку можливого прибутку у разі використання спірної земельної ділянки з урахуванням доходу, отриманого відповідачем, та закупівельної ціни соняшника у 2015 році товариством, з яким у позивача не було укладено договору, в той час, як сам позивач мав намір отримати дохід від врожаю озимої пшениці. Такі розрахунки є теоретичними та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснював протиправні дії.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог СТОВ «Новомайорське» про стягнення збитків, повязаних з порушенням умов договору оренди земельної ділянки.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до СТОВ «Новомайорське» суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03.10.2014 р. затверджена мирова угода, укладена між СТОВ «Новомайорське» та ОСОБА_3 26.09.2014 р., за умовами якої ОСОБА_3 повинен сплатити СТОВ «Новомайорське» негайно кошти в сумі 180 000 грн., а СТОВ «Новомайорське» не претендує на насіння соняшника вагою 7940 кг., яке було зібране ним на спірній земельній ділянці (а.с. 104, 106).

У день укладення мирової угоди ОСОБА_3 передав СТОВ «Новомайорське» в особі представника ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 18016 грн., що підтверджується відповідною розпискою та прибутковим касовим ордером №49 від 26.09.2014 р. (а.с. 164, 197).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28.05.2015 р. ухвала Великоновосілківського районного суду Донецької області від 03.10.2014 р. скасована (а.с. 135-137).

Враховуючи те, що на даний час підстава, на якій СТОВ «Новомайорське» були набуті грошові кошти в сумі 18016 грн. відпала і у товариства немає правових підстав для їх збереження, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог СТОВ «Новомайорське», то сплачений товариством судовий збір не підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3

У звязку із задоволенням позовних вимог ОСОБА_3 суд стягує на його користь понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,88,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог СТОВ «Новомайорське» до ОСОБА_3 про стягнення збитків, повязаних з порушенням умов договору оренди земельної ділянки, відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Новомайорське» на користь ОСОБА_3 18016 грн. як необґрунтовано отримані, в також судовий збір в розмірі 243,60 грн., а всього 18259 (вісімнадцять тисяч двісті пятдесят девять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Якішина