№ 336/4907/15-ц
пр. № 2/336/53/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

04 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, у складі

головуючого судді О.І. Дацюк

при секретарі О.Б. Скибі

за участі представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «МетаБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, вказавши, що на підставі рішення суду від 16.01.2012 року за позовом ПАТ «МетаБанк» до ОСОБА_6 звернуто стягнення на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. ПАТ «МетаБанк» звернувся до відповідача ОСОБА_3, яка також є матір'ю та законним представником неповнолітніх відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з вимогою про виселення з будинку, але до цього часу вимога банку не виконана, у зв'язку з чим позивач просить виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

В судовому засіданні представники позивача на позові наполягали на зазначених підставах, додатково вказавши, що на цей час рішення суду, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки фактично не виконано через створення перешкод для цього з боку ОСОБА_6 та ОСОБА_3, а також не допуском до будинку представників банку та виконавчої служби. Оскільки на домоволодіння звернуто стягнення, а відповідачам направлялась письмова вимога про виселення, яка виконана не була, тож відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку», а також ст. 109 ЖК України відповідачі підлягають виселенню.

Відповідач ОСОБА_3, яка також є законним представником ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в судові засідання не з'явились, про місце та час розгляду повідомлена належним чином. Направила до суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись, що її діти захворіли. Однак, враховуючи, що відповідачем не надано документів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, розгляд справи триває з серпня 2015 року через неявку відповідачів та оскарження ОСОБА_3 ухвали суду про відкриття провадження по справі, а також відповідач не була позбавлена можливості уповноважити іншу особу на представлення своїх та дітей інтересів в суді, тож суд вважає причини неявки неповажними.

Керуючись ст. 224 ч. 1 ЦПК України, яка вказує, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд, враховуючи думку представників позивача з цього приводу, розглянув справу заочно.

Орган опіки та піклування - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району до суду представника не направили, відповідно до надісланою на адресу суду заяви просили прийняти рішення на розсуд суду, вказуючи на те, що неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають батьків, які уповноважені на представлення їх інтересів в суді.

При вивченні матеріалів справи судом встановлено наступне.

11.02.2008 року між ПАТ «МетаБанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір 32-11-08/0013-К, за яким ОСОБА_6 отримав кредит в сумі 1500000 гривень строком до 07.08.2009 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 11.02.2008 року між ПАТ «МетаБанк» та ОСОБА_7 був укладений іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок надвірними та побутовими будівлями та спорудами, розташований у АДРЕСА_1, а саме: жилий будинок, ворота, паркани, хвіртка, замощення, навіс, вольєр, належні ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 24.04.2004 року (а.с. 4-7), а також інше майно, яке не являється нерухомим, а саме: металопластикові вікна та двері, броньовані двері, підлога з підігрівом, камін, кондиціонери, імпортна сантехніка, в тому числі душові кабіни, газовий котел, супутникове обладнання, система відеонагляду, сигналізація, ворота з дистанційним керуванням.

На час укладення іпотечного договору в будинку не було зареєстровано проживаючими жодних осіб (а.с. 8), а відповідно до пункту 3.1.7 іпотечного договору іпотекодавець був зобов'язаний не здійснювати реєстрацію і не надавати згоду на проживання в житловому приміщенні, яке є предметом іпотеки, будь-яких осіб без отримання попереднього письмового погодження іпотекодержателя.

Як вбачається з заяви іпотекодавця ОСОБА_7 на час укладення договору іпотеки він вказував на відсутність дітей, які б мали право власності чи користування будинком, в тому числі і право користування житлом, передбачене ст. 405 ЦК України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2012 року за позовом ПАТ «МетаБанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки позов ПАТ «МетаБанк» задоволено, в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором № 32-11-08/0013-К від 11.02.2008 року в сумі 3586329,22 гривень звернуто стягнення на предмет іпотеки - належний ОСОБА_7 житловий будинок, розташований у АДРЕСА_1 з іншими надвірними спорудами, а також інше рухоме майно, зазначене в договорі іпотеки, а також на земельну ділянку площею 0,0496 га за цією ж адресою, що належить ОСОБА_8, шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною реалізації в розмірі 19096 гривень. Також вказаним рішенням суду з житлового будинку АДРЕСА_1 виселено ОСОБА_7

За повідомленням Шевченківського районного відділу у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області від 07.11.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 9 зворот).

Згідно довідкам Обласного адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області (а.с. 26-28) на липень 2015 року ОСОБА_3 зареєстрована проживаючою у АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за вказаною адресою зареєстрованим не значаться.

Як зазначено в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на ухвалу суду про відкриття провадження у справі, поданій відповідачем в своїх інтересах, а також інтересах її неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, заяви про усунення недоліків апеляційної скарги, а також заяв ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи в якості адреси свого, а також неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживання, ОСОБА_3 вказує саме будинок АДРЕСА_1.

20.02.2015 року ПАТ «МетаБанк» на адресу проживання ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було направлено вимогу 17.02.2015 року про виселення з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15, 16). Зазначене повідомлення було надіслано ПАТ «МетаБанк та отримане відповідачем ОСОБА_3 26.02.2015 року, що підтверджено реєстром поштових відправлень та поштовим повідомленням про вручення поштової кореспонденції (а.с. 15 на звороті, 16).

З копії повідомлення ТОВ «Експрес Мото Україна» від 02.10.2015 року вбачається, що від отримання кореспонденції від ПАТ «МетаБанк» мешканці будинку в телефонній розмові відмовляються, а при виході кур'єра ніхто не відчиняє двері.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Стаття 109 ч. 1, 3 ЖК України вказує, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Стаття 109 ч. 3 ЖК зазначає, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до статті 40 ч. 1 Закону України «Про іпотеку» № 898 від 05.06.2003 року звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного суду України від 18.03.2015 року № 6-39цс15, про яку відповідач ОСОБА_3 згадувала у заявах про відкладення розгляду справи, вказано, що за змістом статей 39, 40 Закону України "Про іпотеку" та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Підстави та порядок надання громадянам іншого житлового приміщення визначені ЖК України.

Так, стаття 132-2 ч. 1 ЖК України вказує, що жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються громадянам за умови, що для них таке житло є єдиним місцем проживання і їх сукупний доход недостатній для придбання або найму іншого жилого приміщення.

З копії довідки ТОВ «ЗМБТІ» від 15.11.2012 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 має у своїй власності частку квартири за адресою: АДРЕСА_2, а також житловий будинок АДРЕСА_3.

Відповідно до ст. 160 ч. 1 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_3 має у власності інше житло, а малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть проживати разом із нею, тож суд вважає, що при виселенні їх з будинку не будуть порушені їх права в тій мірі, яка б давала підстави для відмови у захисті прав позивача.

При цьому суд також враховує, що незважаючи на умову іпотечного договору, якою прямо заборонено власнику будинку надавати згоду на проживання інших осіб без дозволу іпотекодержателя та надавати згоду на реєстрацію інших осіб в будинку, ОСОБА_3 зареєстрована проживаючою в будинку лише 08.09.2012 року, тобто вже після звернення стягнення на цей будинок за рішенням суду, тож реєстрація та вселення як її, так і неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відбулись всупереч умовам іпотечного договору.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» судовий збір в сумі 243,60 гривень (двісті сорок три гривні 60 коп).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк