УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, державного підприємства «Київське лісове господарство» до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_3, Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання недійсними розпоряджень і державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк», за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича на рішення Обухівського районного суду Київської області від 3 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, державного підприємства «Київське лісове господарство» звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що під час проведення перевірки було встановлено, що розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 29 грудня 2003 року № 746 з постійного користування державного підприємства «Київське лісове господарство» було вилучено земельну ділянку лісогосподарського призначення площею 9,003 га і передано у приватну власність громадянам. ОСОБА_4 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1 га серії НОМЕР_1 від 30 грудня 2003 року; ОСОБА_5 - державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,001 га серії НОМЕР_2 від 30 грудня 2003 року; ОСОБА_6 - державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1 га серії НОМЕР_3 від 30 грудня 2003 року; ОСОБА_7 - державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1 га серії НОМЕР_4 від 30 грудня 2003 року; ОСОБА_8 - державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1 га серії НОМЕР_5 від 30 грудня 2003 року; ОСОБА_9 - державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1 га серії НОМЕР_6 від 30 грудня 2003 року; ОСОБА_10 - державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1 га серії НОМЕР_7 від 30 грудня 2003 року; ОСОБА_11 - державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1 га серії НОМЕР_8 від 30 грудня 2003 року; ОСОБА_12 - державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,001 га серії НОМЕР_9 від 30 грудня 2003 року. Зазначені громадяни за договорами купівлі-продажу відчужили земельні ділянки на користь ОСОБА_3, якому видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 9,003 га для ведення особистого селянського господарства серії НОМЕР_10. Рішенням Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області від 18 серпня 2006 року № 93 змінено цільове призначення вказаної земельної ділянки на землі для будівництва та обслуговування житлового будинку та видано державний акт серії НОМЕР_11 від 25 жовтня 2006 року. Посилаючись на те, що вказані земельні ділянки незаконно вибули із володіння державного підприємства «Київське лісове господарство», просив задовольнити позов.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 3 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2015 року, позов задоволено. Визнано недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 29 грудня 2003 року № 746 «Про передачу земельних ділянок у власність» в частині передачі у власність земельних ділянок загальною площею 9,003 га ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 Визнано недійсним підпункт 2 додатку до пунктів 1-3 рішення Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області від 18 серпня 2006 року № 9 «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок громадянам на території села Старі Безрадичі Старобезрадичівської сільської ради». Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_11 від 25 жовтня 2006 року, виданий на ім'я ОСОБА_3, кадастровий номер НОМЕР_12. Витребувано на користь державного підприємства «Київське лісове господарство» з незаконного володіння ОСОБА_3 земельну ділянку площею 9,0030 га, що розташована в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_12 вартістю 958 500 грн. Визнано за державним підприємством «Київське лісове господарство» право постійного користування на земельну ділянку площею 9,003 га, кадастровий номер НОМЕР_12. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «Європейський газовий банк» Оберемко Р.А. звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 29 грудня 2003 року № 746 з постійного користування державного підприємства «Київське лісове господарство» було вилучено земельну ділянку лісогосподарського призначення площею 9,003 га і передано у приватну власність громадянам. ОСОБА_4 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1 га серії НОМЕР_1 від 30 грудня 2003 року; ОСОБА_5 - державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,001 га серії НОМЕР_2 від 30 грудня 2003 року; ОСОБА_6 - державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1 га серії НОМЕР_3 від 30 грудня 2003 року; ОСОБА_7 - державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1 га серії НОМЕР_4 від 30 грудня 2003 року; ОСОБА_8 - державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1 га серії НОМЕР_5 від 30 грудня 2003 року; ОСОБА_9 - державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1 га серії НОМЕР_6 від 30 грудня 2003 року; ОСОБА_10 - державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1 га серії НОМЕР_7 від 30 грудня 2003 року; ОСОБА_11 - державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1 га серії НОМЕР_8 від 30 грудня 2003 року; ОСОБА_12 - державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,001 га серії НОМЕР_9 від 30 грудня 2003 року.

Вказані громадяни за договорами купівлі-продажу від 9 березня 2006 року відчужили земельні ділянки на користь ОСОБА_3, якому видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 9,003 га для ведення особистого селянського господарства серії НОМЕР_10.

Рішенням Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області від 18 серпня 2006 року № 93 змінено цільове призначення вказаної земельної ділянки на землі для будівництва та обслуговування житлового будинку та видано державний акт серії НОМЕР_11 від 25 жовтня 2006 року.

Згідно із ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.

До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, і землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 56 ЗК України згідно якої громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств.

Частиною 1 ст. 57 ЗК України передбачено, що земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Інших випадків, які б передбачали можливість передачі земель лісогосподарського призначення у власність громадянам та юридичним особам, законодавством не встановлено.

Судами встановлено, що Київським обласним управління лісового та мисливського господарства та ДП «Київське лісове господарство» погодження про можливість вилучення та зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення загальною площею 9,0030 га в кварталі НОМЕР_13 Козинського лісництва, виділах НОМЕР_14 ДП «Київське лісове господарство» ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, не надавались.

Суди, встановивши, що з державної власності незаконно вибули вказані земельні ділянки, які заборонено передавати у приватну власність та змінювати їх цільове призначення із земель лісогосподарського призначення на землі сільськогосподарського призначення, правильно задовольнили позов у частині визнання незаконним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 29 грудня 2003 року № 746 та підпункту 2 додатку до пунктів 1-3 рішення Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області від 18 серпня 2006 року № 9 «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок громадянам на території села Старі Безрадичі Старобезрадичівської сільської ради».

У цій частині судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

У судових рішеннях наведені мотиви, з яких суди дійшли висновку, що позовна давність на час звернення до суду з позовом не спливла.

Доводи касаційної скарги цих висновків судів не спростовують.

Крім того, про застосування позовної давності може бути заявлено стороною у спорі (. ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Однак, дані про те, що про застосування позовної давності було заявлено стороною у спорі, відсутні.

Згідно заяви про застосування позовної давності така була подана публічним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» (а. с. 222 т. 1), яке брало участь у розгляді справи як третя особа, а не сторона.

Задовольняючи позов в частині визнання недійсним державного акта на земельну ділянку, виданого ОСОБА_3, та витребування її на користь державного підприємства «Київське лісове господарство», суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що спірні земельні ділянки вибули з власності держави поза волею користувача та в порядку безоплатної приватизації відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України, а в подальшому незаконно відчужені за договорами купівлі-продажу ОСОБА_3

Однак в цій частині із судовими рішеннями погодитися не можна.

Частиною першою статті 116 ЗК України визначено правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 118 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно із частиною першою статті 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При вирішенні спору суди на вказані положення закону уваги не звернули, не врахували, що державні акти, на підставі яких земельні ділянки вибули із власності держави і передані громадянам, не оспорено, без визнання їх недійсними, витребування земельних ділянок від інших осіб, які набули їх у власність, зокрема, за цивільно-правовими угодами, неможливо, оскільки не оспорення первісного переходу права власності від власника до іншої особи і визнання незаконною правової підстави цього переходу не відновлює право власності такого власника, а відтак унеможливлює захист його порушеного права у спосіб, передбачений ст. 388 ЦК України.

При цьому суд касаційної інстанції виходить також із правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судових рішень в порядку Глави 3 Розділу V ЦПК України у справі № 6-14цс13 від 24 квітня 2013 року.

Вказані висновки щодо застосування норм права, відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм.

Порушення судами норм процесуального права (ст. ст. 10, 60 , 179 ЦПК України), унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуваннюз направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «Європейський газовий банк» Оберемка РоманаАнатолійовича задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 3 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2015 року в частині вирішення прозову про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук