Справа № 359/8882/15-ц Головуючий у І інстанції Чирка С. С.
Провадження № 22-ц/780/1563/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 23 17.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Білоконь О.В., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди,

встановила:

У жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду із даним позовом, розмір якого збільшила у листопаді 2015 року і який обґрунтувала тим, що 08 серпня 2012 року між нею та ТОВ «Новітні будови України» укладений договір підряду №07/08 згідно якого вищевказане товариство зобовязалось виконати будівельно-монтажні роботи на території Бориспільського району с. Горобіївка.

Згідно п. 3 даного договору загальна вартість робіт становить 310833,60 грн., а саме: за роботи і матеріали, які відносяться до фундаменту, коробки будинку без вікон і дверей з дахом і черепицею.

У відповідності з п. 3.2 договору перший внесок замовником по домовленості з підрядником складає 30% від загальної вартості робіт в сумі 93250,08 грн. Оплата за матеріал на роботу проводиться по домовленості з замовником. Решту коштів замовник зобовязується виплачувати за вимогою підрядника для розрахунків з робітниками при наявності виконаних робіт та подальшої закупки матеріалу.

Договір підряду укладений між нею та ТОВ «Новітні будови України», а кошти вона передавала готівкою в розмірі 327828 грн. не товариству, а безпосередньо його директору, відповідачу ОСОБА_3

Роботи по договору були виконані не якісно з численними порушеннями будівельних норм, оскільки ні фундамент, ні стіни, ні дах не відповідають діючим нормам будівництва житлових приміщень. В даний час будинок знаходиться в непридатному для використання стані, повністю виправити вказані порушення на даний час неможливо без демонтажу та заміни окремих конструкцій та виробів.

Оскільки будівництво будинку не відповідає нормам ДБН, будівельні роботи виконані з численними порушеннями договору, то позивачка вважає, що відповідач має відшкодувати їй всі збитки, а саме: повернути їй всі грошові кошти, які він отримав від неї на підставі своєї розписки.

Добровільно повертати грошові кошти, які знаходяться у ОСОБА_3 без достатньої на те правової підстави, він відмовляється. Тому позивачка просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь безпідставно набуті ним грошові кошти у розмірі 327828,00 грн., моральну шкоду у розмірі 50000 грн. та судові витрати у розмірі 3778,36 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовити. (а. с. 235-238).

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, в обґрунтування якого послався на те, що зобовязання по вищевказаному договору ним виконано в повному обсязі та ним особисто у звязку із збитковістю підприємства було проведено оплату найманим будівельникам, які виконували будівництво в сумі 112500 грн. Саме цю суму просить стягнути з ОСОБА_2 та 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів та моральної шкоди та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди залишено без задоволення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, в іншій частині судове рішення залишити без змін. Посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, яке полягає в тому, що суд не зясував предмет позову та не взяв до уваги висновок судової експертизи, проведеної в межах даної справи.

Також судом взагалі не застосовано жодної норми матеріального права, які регулюють зобовязальне право, а саме: ст. ст. 526, 611, 623, 625, 629, 1209 ЦК України, п. 8.1 договору та не взяв до уваги ст. 10 Закону України «Про захист прав позивачів».

Крім того, рішення суду першої інстанції не відповідає ст. ст. 33, 66, 189, 213, 214 ЦПК України, оскільки суд не допитав експерта, не залучив з власної ініціативи до участі у справі ТОВ «Новітні будови України» та не дав оцінки зібраним доказам.

Вона вважає, що позов предявлено саме до тієї особи, так як предметом позову є стягнення незаконно набутих коштів ОСОБА_3, однак суд у своєму рішенні не дав цьому правої оцінки.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як убачається з позовної заяви, позивачка просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь грошові кошти у розмірі 327828,00 грн., як безпідставно набуті грошові кошти. Позов заявила з підстав, передбачених ст. ст. 1212, 1213 ЦК України.

Встановлено, що 08 серпня 2012 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Новітні будови України» укладений договір підряду №07/08, згідно п. 1 якого предметом є будівельно-монтажні роботи на території замовника за адресою: Бориспільський район, с. Горобіївка. Згідно п. 3 даного договору загальна вартість робіт становить 310833,60 грн., а саме: за роботи і матеріали, які відносяться до фундаменту, коробки будинку без вікон і дверей з дахом і черепицею.

Пунктом 8 даного договору передбачена відповідальність сторін за порушення умов договору. (а. с. 29-31).

Отже, між позивачкою та ТОВ «Новітні будови України», директором якого є відповідач ОСОБА_3, виникли правовідносини, які витікають із договору підряду, і регулюються нормами, які передбачають договірні зобовязання.

З урахуванням наведеного, між ОСОБА_2 та ТОВ «Новітні будови України», директором якого є відповідач ОСОБА_3, існують договірні відносини, які виключають можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14, відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

До таких же висновків дійшов Верховний Суд України у своїх постановах від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13 та від 3 червня 2015 року у справі № 6-100цс15.

Даний правовий висновок відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, оскілки останній одержав від позивачки кошти згідно умов договору підряду, будучи директором ТОВ «Новітні будови України».

Крім того, як убачається з оскаржуваного рішення, суд врахував те, що 08 серпня 2012 року між позивачем та ТОВ «Новітні будови України» укладений договір підряду №07/08, і дійшов вірного висновку, що відповідачем за даним позовом має бути ТОВ «Новітні будови України».

Проте, колегія суддів вважає, що суд дійшов безпідставного висновку про відмову в позові, оскільки позов предявлений до неналежного відповідача, а клопотання про залучення співвідповідача позивачем та його представником не заявлялось.

Суд першої інстанції в порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, всупереч ст. 33 ЦПК України не вирішив питання про залучення до участі у справі ТОВ «Новітні будови України» як відповідача чи співвідповідача і дійшов поспішного висновку про відмову в позові з цих підстав.

За таких обставин, встановивши порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 10, 32, 33 ЦПК України, на які позивачка посилається в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що зазначені порушення норм процесуального права не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення відповідно до вимог ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 3, 10, 33, 213-215 ЦПК України не вирішив питання заміни первісного відповідача належним відповідачем або залучення до участі у справі іншу особу як співвідповідача, а судом апеляційної інстанції на стадії апеляційного провадження вчинення таких процесуальних дій не передбачено Главою 1 Розділу V Апеляційне провадження ЦПК України, то колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді