Справа № 522/5887/16-ц
Провадження № 2/522/4797/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
«14» липня 2016 року
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Погрібного С.О.
за секретаря судового засідання Грищук В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та Публічного акціонерного товариства «ДЕРЖАВНИЙ ОСОБА_2 УКРАЇНИ» про звільнення майна з-під арешту та припинення розшуку,
Судом в якості належного співвідповідача до участі у справі залучено Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», оскільки майно обтяжене в тому числі з метою забезпечення вимог цієї особи.
Представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з письмовими запереченнями проти позову, вважаючи його необґрунтованим у звязку з невірним визначенням кола відповідачів, крім того просив розглядати справу за його відсутності.
Представник позивача надав суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.
Представник Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції сповіщався належним чином, проте у судове засідання не зявився, про поважні причини такої неявки суд не повідомив.
Представник Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не зявився неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив розглянути справу за відсутності відповідачів, які не зявились, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом установлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
Підстави для звернення позивача з такими вимогами.
Позивачем 11 вересня 2008 року укладено з відповідачем ОСОБА_1 кредитно-заставний договір № OD38AA000142670, за умовами якого предметом застави банка є автомобіль ТОYОТА, модель: Land Cruiser, 1999 року випуску, кузов/шасі: JT111WСА005002330.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2012 року у справі № 2/0417/6643/2012, звернуто стягнення на предмет застави спірного автомобіля шляхом опису та передачі зазначеного автомобіля позивачу з правом продажу вказаного Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Першим Приморським відділом ДВС ОМУЮ в інтересах ВАТ «Держощадбанк» під час примусового виконання судового рішення накладені арешти від 06.08.2010 року та 25.08.2010 року оголошено у розшук автомобіль марки ТОYОТА, модель: Land Cruiser, 1999 року випуску, кузов/шасі: JT111WСА005002330, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належав на праві власності відповідачу ОСОБА_1.

Другим Приморським відділом ДВС ОМУЮ під час примусового виконання накладені арешти 22.04.2011 року в інтересах ВАТ «ОЩАДБАНК», 03.10.2011 року та 18.02.2013 року в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк» й 22.04.2011 року інтересах ВАТ «Ощадбанк», 03.10.2011 року, 18.02.2013 року та 06.10.2014 року в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк» оголошено у розшук автомобіль марки ТОYОТА, модель: Land Cruiser, 1999 року випуску, кузов/шасі: JT111WСА005002330, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1.

Також Приморським відділом ДВС ОМУЮ під час примусового виконання в інтересах ПАТ «Державний ощадний банк України» накладено арешт 21.12.2015 року на автомобіль марки ТОYОТА, модель: Land Cruiser, 1999 року випуску, кузов/шасі: JT111WСА005002330, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1.

Окрім цього, Приморським відділом ДВС ОМУЮ під час примусового виконання в інтересах ПАТ «Державний ощадний банк України» було 21.12.2015 року й 29.01.2016 року оголошено у розшук автомобіль марки ТОYОТА, модель: Land Cruiser, 1999 року випуску, кузов/шасі: JT111WСА005002330, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1.

Зазначені постанови ухвалено в межах виконавчих проваджень за виконавчими листами, відповідно до яких позивач по справі, у більшості випадків, не є стягувачем в цих провадженнях.

Згідно зі ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Таким чином, аналізуючи у сукупності наведені положення закону, суд дійшов висновку, що Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своєї вимоги до ОСОБА_1 за рахунок заставленого майна транспортного засобу автомобіля марки ТОYОТА, модель: Land Cruiser, 1999 року випуску, кузов/шасі: JT111WСА005002330, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1.

Судом враховано, що відповідно до положень ст.585 ЦК України, ст.16 Закону України «Про заставу» право позивача на заставу виникло у нього з моменту укладення договору застави починаючи з 11 вересня 2008 року, тобто до ухвалення оскаржуваних постанов.

Отже, на момент накладення арешту на спірне майно в порядку забезпечення виконання зобовязання відповідача перед третіми особами спірний автомобіль вже знаходився у заставі банку позивача.

Таким чином, враховуючи, що позивачу належить переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави, суд дійшов висновку, що арешти спірного транспортного засобу підлягають скасуванню.

Проте, суд має обґрунтовані підстави для висновку про відмову у задоволенні вимоги про скасування арешту, накладеного 06.08.2010 року Першим Приморським відділом ДВС ОМУЮ, оскільки постановою головного державного виконавця Качурка В.В. від 28.02.2014 року вказаний арешт вже скасовано.

Згідно зі ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту.

Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту.

Крім цього, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.31 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» продаж предмета обтяження є підставою для припинення всіх існуючих забезпечувальних та публічних обтяжень щодо відповідного рухомого майна, а також інших договірних обтяжень з нижчим пріоритетом.

Таким чином, з огляду на вказане й те, що спірний автомобіль знаходиться на зберіганні у Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про припинення розшуку вказаного спірного транспортного засобу й необхідності її задоволення.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача судового збору у сумі 1 378,0 гривень.

Керуючись ст. ст. 572, 589 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 88, ч.2 ст. 114, п.1 ч.1 ст.152, 212, 214-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та Публічного акціонерного товариства «Державний ОСОБА_2 України» про звільнення майна з-під арешту та припинення розшуку задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту, накладеного постановами державних виконавців 22.04.2011 року, № В-8/706 від 03.10.2011 року та № В-8/1257 від 18.02.2013 року Другим Приморським відділом ДВС ОМУЮ, автомобіль марки ТОYОТА, модель: Land Cruiser, 1999 року випуску, кузов/шасі: JT111WСА005002330, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1.

Припинити розшук автомобіля марки ТОYОТА, модель: Land Cruiser, 1999 року випуску, кузов/шасі: JT111WСА005002330, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1, який оголошено постановами 22.04.2011 року, № В-8/1158 від 03.10.2011 року, № В-8/1257 від 18.02.2013 року та ВП № 44031717 від 06.10.2014 року Другим Приморським відділом ДВС ОМУЮ.

Припинити розшук автомобіля марки ТОYОТА, модель: Land Cruiser, 1999 року випуску, кузов/шасі: JT111WСА005002330, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1, який оголошено 25.08.2010 року Першим Приморським відділом ДВС ОМУЮ.

Звільнити з-під арешту, накладеного постановою ВП № 49699866 від 21.12.2015 року Приморським відділом ДВС ОМУЮ, автомобіль марки ТОYОТА, модель: Land Cruiser, 1999 року випуску, кузов/шасі: JT111WСА005002330, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1.

Припинити розшук автомобіля марки ТОYОТА, модель: Land Cruiser, 1999 року випуску, кузов/шасі: JT111WСА005002330, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1, який оголошено постановами ВП № 49699866 від 21.12.2015 року й ВП 49699866 від 29.01.2016 року Приморським відділом ДВС ОМУЮ.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк суму судових витрат в розмірі 1 378,0 гривень за сплачений судовий збір.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: С.О. ПОГРІБНИЙ

14.07.2016