АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2090/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Смоляр А. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівДемченка В. А., Пономаренка В. В.
при секретаріГаджієвій Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01 серпня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на дії та бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції України, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції.

Свою скаргу обґрунтовуючи тим, що в провадженні Центрального ВДВС з 25.01.2016 року знаходяться виконавчі провадження згідно виконавчих листів № 2314/9019/12, виданих Придніпровським районним судом м. Черкаси від 12.02.2015 р. про виселення осіб ОСОБА_6, ОСОБА_8, неповнолітньої ОСОБА_9

19.02.2016 р. було здійснено вихід державного виконавця до житлового приміщення вище зазначених осіб - боржників.

Але до 19.02.2016 р. жодної постанови державного виконавця, зокрема: про відкриття виконавчого провадження, про надання строку на добровільне виконання органом державної виконавчої влади, надіслано боржникам не було, що є грубим порушенням прав сторін виконавчого провадження, хоча вихід здійснювався з представниками стягувача, про що значено в Акті державного виконавця 19.02.16р., тобто стягувач був повідомлений про хід виконавчого провадження.

03.03.2016 р. представником ОСОБА_6 до Начальника відповідного ВДВС подано Заяву з вимогою здійснення перевірки виконавчих проваджень у порядку ст. 83 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо виселення та повернення виконавчих листів стягувачу без виконання з урахуванням встановленої заборони на звернення стягнення на іпотечне майно боржника.

Жодних дій щодо захисту прав боржників начальником ВДВС та його підлеглими здійснено не було, не зважаючи на безліч рішень судів не на користь ДВС щодо визнання їх дій при виселенні неправомірними.

23.05.2016 року ОСОБА_6 у відділенні «Укрпошти» було отримано Вимогу державного виконавця від 19.05.2016 № 08-01-36/17378 про виселення до 26.05.2016 р.

01.06.2016 року ОСОБА_6 у відділенні «Укрпошти» було отримано вимогу державного виконавця від 01.06.2016 року за № 08-01-36/19901 про виселення до 10.06.2016 року.

08.06.2016 року ОСОБА_6 виселилась у добровільному порядку, про що повідомила Центральний відділ ДВС, виконавши чергові вимоги державного виконавця від 01.06.2016 року.

Позивач зазначила, що дії та бездіяльність державних виконавців є неправомірними, у зв'язку з тим, що 07.06.2014 року вступив в силу ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304 - VI від 03 06.2014 року, яким чітко встановлена заборона на вчинення будь-яких дій щодо звернення стягнення на майно, яке було надано як забезпечення валютного кредиту, що стосується вище зазначених виконавчих проваджень та виконання щодо виселення вище зазначених осіб - боржників.

Також вона вказувала на те, що 09.06.2016 року письмово до ВДВС було подано заяву з проханням здійснити подання державного виконавця щодо виправлення помилок у виконавчих листах, проте державний виконавець продовжував здійснювати незаконні дії шляхом надіслання вимог державного виконавця від 14.06.2016 року з вимогою надати доступ до власного помешкання скаржника.

Заявник просив суд визнати дії державних виконавців Центрального відділу ДВС Черкаської міської ради неправомірними та незаконними.

Ухвалою Придніпровського районного суду Черкаської області від 01 серпня 2016 року скаргу ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 - задоволено частково.

Визнано бездіяльність державного виконавця в ненаданні акту опису і арешту майна від 21.06.2016 року; акту державного виконавця про примусове виселення від 21.06.2016 року ОСОБА_6 та інших осіб та акту державного виконавця від 21.06.2016 року про складання акту опису арешту на майно, відповідно до заяви ОСОБА_6 від 11.07.2016 року та зобов'язав видати вказані документи.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_7, в інтересах ОСОБА_6, звернулася з апеляційною скаргою.

Свої вимоги обґрунтовуючи тим, що судом першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали було допущено наступне:

- проігноровано Правову позицію, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 3 лютого 2016, року у справі № 6-2947цс 15, що є грубим порушенням суду нижчої інстанції;

- не вірно надано оцінку та не взято до уваги відсутність доказів, на які посилається державний виконавець та стягувач;

- рішення ґрунтувалось не на законі, а на бажаннях стягувана за змовою з державним виконавцем незаконно заволодіти нерухомим майном скаржника, що підтверджується електронним записом судових засідань;

- проігноровано офіційну відповідь НБУ, яка спростовує твердження стягувача про заборгованість скаржника та має преюдиційне значення для даної справи;

- не застосовано закон, який суд в обов'язковому порядку зобов'язаний був застосувати при здійсненні судочинства;

- умисно допущено прийняття рішення, яке суперечить нормам процесуального та матеріального права;

- надані особою представником стягувача копія Довіреності, що оформлені неналежним чином, прийнято судом як належні докази та допущено таку особу до участі у даній справі, однак не були досліджені судом;

- порушено принцип добросовісності, розумності та змагальності сторін, оскільки питання, зазначене судом, про небажання ОСОБА_6 здійснювати розрахунок з кредитором, не було предметом спору і не доводилось та не вирішувалось у даному судовому процесі;

- не здійснено захист прав власника нерухомого майна, повноваження на що надані суду державою, що свідчить про очевидну упередженість суду;

- в оскаржуваному рішенні судом викладено обставини та подій з перекручуванням та підміною понять, не обґрунтовано, не вмотивовано тому не здійснено справедливого судочинства;

- судом не надано належної оцінки фактам, що свідчать на користь позивача та спростовують твердження державного виконавця відносно неодноразового письмового звернення до начальника відповідного ВДВС з проханням здійснити перевірку виконання виконавчого провадження;

- суд першої інстанції не відобразив у оскаржуваному рішенні прямий зв'язок між заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04 жовтня 2013 року, яким позовні вимоги задоволено та виселено ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УMBС України м. Черкаси, та рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 лютого 2011 року по справі № 2-53/2011 про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартири АДРЕСА_1, на яке посилався стягувач при подачі позову про виселення, як-на підставу для виселення, оскільки без отримання попереднього рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, подання позову про похідне від нього про виселення було б безпідставним.

Апелянт просить суд скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.08.2016 р. та постановити нове рішення, яким скаргу ОСОБА_6 задовольнити у повному обсязі - визнати дії державних виконавців Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції неправомірними та незаконними.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

У п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз'яснено, що скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК і ГПК, та містити відомості, перелічені в пунктах 3-5 ч. 3 ст. 85 Закону № 606-XIV.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК і ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема: ст. 5 ЦПК - про порушення цивільної справи в загальному суді; статей 98, 99 і гл. 14 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статей 90, 93 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; гл. 20 ЦПК - про судовий розгляд; глав 40, 41 ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження рішень суду першої інстанції; статей 2,18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 64, розділів ХI, XII, XII1 ГПК тощо.

П.17 даної Постанови передбачено, що сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

У п.13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах, крім того також роз'яснено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України Про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Але цих роз'яснень не врахував суд першої інстанції, та, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, помилково залишивши без руху скаргу у зв'язку з несплатою судового збору, хоча судовий збір по даній категорії справ не сплачується /а.с.18/, суд залишив поза увагою, що в порушення вимог ч.7 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.2 ст.119 ЦПК України заявником у поданій скарзі на дії та бездіяльність Центрального ВДВС Черкаського МУЮ не було зазначено зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено і які конкретно дії та яких державних виконавців Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції представник за довіреністю ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просила визнати неправомірними та незаконними. Оскільки у вступній частині особою «на яку подано скаргу» зазначено державного виконавця Сагайдак С.В., а в прохальній частині заявник просить визнати неправомірними і незаконними дії державних виконавців Центрального ВДВС Черкаського МУЮ без зазначенні конкретних осіб та їх прізвищ, при цьому не конкретизовано в цій частині скарги, які саме дії оскаржуються, враховуючи, що протягом часу з моменту відкриття виконавчого провадження (25.01.2016 року) і до подання вказаної скарги ( 17.06.2016р.) державним виконавцем вчинялися виконавчі дії, строк, підстави і порядок оскарження яких відповідно до Закону є різним /а.с.3/.

Не були судом усунуті ці недоліки і під час розгляду справи, що призвело до неповноти розгляду питання за вказаною скаргою та порушення принципу диспозитивності цивільного процесу, передбаченого ст.11 ЦПК України, оскільки суд фактично на власний розсуд визначив межі розгляду справи.

Указану неповноту, яка є перешкодою для об'єктивного і правильного розгляду скарги, неможливо усунути на стадії апеляційного розгляду справи, оскільки відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Тому, враховуючи встановлені обставини та допущені судом першої інстанції порушення, оскаржувана ухвала має бути скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для повторного розгляду питання згідно поданої скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01 серпня 2016 року - задовольнити частково.

Ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01 серпня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на дії та бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції України - скасувати.

Передати питання на новий розгляд до Придніпровського районного суду м.Черкаси.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :