Номер провадження: 22-ц/785/4623/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Гірняк Л.А.,

суддів: Процик М.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Полякової В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Київського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди та просить стягнути з ОСОБА_4 326 453,00 грн.

Зокрема посилається на те, що ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, відповідно до вироку Київського районного суду м. Одеси від 07.12.2012 року.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23.04.2013 року змінено вирок та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 119 580,00 грн. Посилаючись на те, що борг не сплачено, позивач, в порядку ст. 625 ЦК України, просив суд стягнути за прострочення виконання грошового зобов`язання індекс інфляції та 3% річних, що становить 326 453, 00 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2016 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про скасування заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2016 року з ухваленням нового, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на невиконання грошового зобов`язання, що підпадає під дію ст. 625 ЦК України.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В силу ч.2 ст. 305 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог районний суд виходив з того, що невиконання вироку суду не підлягає під дію ст. 625 ЦК України.

ОСОБА_6 з таким висновком районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч.2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Судом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Одеси від 07.12.2012 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 79125,00 грн., у відшкодуванні моральної шкоди 50000,00 грн.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.04.2013 року вирок Київського районного суду м. Одеси від 07.12.2012 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 119580,00 грн.

Відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваним ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином районний суд помилково прийшов до висновку щодо незастосування ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин.

Така правова позиція міститься у справі №113 цс 14, яка є обовязковою для застосування у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України.

Визначаючи розмір 3% річних судова колегія виходить з суми боргу 119580,00 грн. та з періоду розрахунку 24.04.2013 06.08.2015 р.р., а тому сума боргу 3% річних становить 8197,00 грн.

Визначаючи розмір індексу інфляції судова колегія враховує щомісячний розмір індексу інфляції ( що додається до матеріалів справи), розрахунку з 24.04.2013 06.08.2015 р.р., та виходячи з суми боргу 119580,00 грн., тому виходячи із розрахунку інфляційне збільшення боргу становить 89245,22 грн.

Сумуючи 3% річних та інфляційну суму боргу борг, у відповідності до ст. 625 ЦК України становить 97442,22 грн. (8197,00+89245,22=97442,22 грн.)

Виходячи з того, що позивачем невірно встановлена сума боргових зобов`язань , а саме 326453,00 грн., судова колегія приходить до висновку його позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції помилково вважав, що за невиконання вироку суду не застосовуються вимоги ст. 625 ЦК України, що свідчить про порушення вимог ст.ст. 212-214 ЦПК України та не врахував норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, а тому з підстав ч. 4 ст. 309 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 218, 303, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2016 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму богру 3% річних 8197,00 грн. та інфляційні витрати 89245,22 грн., а всього 97442,22 грн.

В інших вимогах відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржено на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_7

ОСОБА_2

ОСОБА_6