АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/3584/15-ц Номер провадження 22-ц/786/615/16Головуючий у 1-й інстанції Фадєєва С. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Мартєва С.Ю., Чічіля В.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 грудня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визначення часток у спільній сумісній власності, встановлення порядку користування квартирою, усунення перешкод у користуванні майном,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визначити розмір часток співвласників квартири АДРЕСА_1 у рівних частках по 1/3 частки кожному; встановити порядок користування квартирою, виділивши в його користування кімнату № 3, площею 11,5 кв.м.; ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - кімнату № 2, площею 16,7 кв.м., при цьому коридор «1», кухню «4», вбиральню «5» та ванну кімнату «6» загальною площею 21,1 кв.м. залишити у спільному користуванні співвласників; усунути перешкоди з боку відповідачів в користуванні квартирою шляхом вселення його у вищевказані приміщення та передачі йому комплекту ключів від вхідних дверей.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що у 1998 році ним, його колишньою дружиною ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_5 була приватизована квартира АДРЕСА_1.

Вказував, що шлюб з ОСОБА_2 розірваний у 1996 році, проте він проживав у квартирі та користувався нею до січня 2015 року, коли відповідач забрала документи на квартиру, змінила замки на вхідних дверях, чим створила йому перешкоди у користуванні власністю та виселила його.

Зазначав, що спір щодо спільного користування житловим у добровільному порядку з відповідачами вирішити не вдалось.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності, встановлення порядку користування квартирою, усунення перешкод у користуванні майном, в частині зобовязання відповідачів передати позивачу комплект ключів від вхідних дверей залишено без розгляду.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 грудня 2015 року з урахуванням ухвали про виправлення описи від 11 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Визначено розмір часток співвласників квартири № 101 по вул. Генерала Манагарова, б. 19 в м. Кременчуці, що належить ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, у рівних частках по 1/3 частці кожному із співвласників.

Встановлено порядок користування квартирою № 101 по вул. Генерала Манагарова, б. 19 в м. Кременчуці, виділивши в користування ОСОБА_4 кімнату № 3, площею 11,5 кв.м.; ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - кімнату № 2, площею 16,7 кв.м., з балконом площею 1 кв.м. Коридор «1», кухню «4», вбиральню «5» та ванну кімнату «6» загальною площею 21,1 кв.м. залишені у спільному користуванні співвласників.

Додатковим рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 січня 2016 року вирішено питання про судові витрати.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 грдуня 2015 року в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, просила скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.01.1998 року, на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1. Право власності належним чином зареєстроване в Кременчуцькому бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 599.

Сторонами по справі підтверджено, що ними не досягнуто згоди щодо спільного користування спільною власністю.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та у користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності; у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовом про захист приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення порядку користування квартирою не позбавляє співвласників права власності на належну їм частку у спільній власності, а запропонований позивачем варіант порядку користування житлом є допустимим з огляду на незначне відхилення від ідеальних часток співвласників.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до технічного паспорту квартири АДРЕСА_1 (а.с.5-6) загальна площа квартири становить 50,3 кв.м., з яких житлова площа становить 28,2 кв.м.

Враховуючи, що сторонами не заперечується рівність їхніх часток у праві спільної часткової власності на спірну квартиру, то частка кожного із співвласників у праві власності на житло становить 28,2 кв.м. /3 = 9,4 кв.м. житлового приміщення та 21,1 кв.м. / 3 = 7,03 кв.м. приміщення загального користування.

Колегія суддів не може погодитися з доводами ОСОБА_2 про порушення її права на житло, оскільки відхилення при встановленні порядку користування квартирою на 1,76 кв.м. від ідеальної частки у праві власності на квартиру не позбавляє її співвласників права власності на належне їм нерухоме майно.

Посилання апелянта на ст. 47 ЖК України щодо встановлення норм житлової площі в Українській СРСР є неспроможним, оскільки вказана норма врегульовує норматив забезпечення житловою площею в громадському та державному житловому фонді. Таким чином, положення вказаної статті не поширюють свою дії на спірні правовідносини, які повязані із правом користування приватним житлом.

Доводи апеляційної скарги щодо недопустимості висновку будівельно-технічного дослідження №67-15 від 03 серпня 2015 року як доказу не спростовують правильність висновків місцевого суду.

Так, законодавство не передбачає обовязкового проведення експертизи для визначення порядку користування житлом, а надані позивачем докази в обґрунтування своїх вимог були достатніми для ухвалення справедливого рішення.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість, ОСОБА_2 не надано.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.Ю. Мартєв

ОСОБА_6

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1