Справа № 204/6898/16-ц
Провадження № 2-о/204/124/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Рибак К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за заявою Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», заінтересована особа - ОСОБА_1 про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року Комунальний заклад «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» звернувся до суду з заявою, в якій просив примусово госпіталізувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, без постійного місця проживання, до туберкульозного відділення на ко-інфекцію легеневий туберкульоз/ВІЛ Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», м.Дніпро, вул.Богданова, 2-а.

В обґрунтування заяви, заявник вказав на те, що хворий ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на диспансерному обліку в диспансерно-поліклінічному відділенні №1 Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» з 04.09.2015 року. З 09.09.2015 р. по 19.10.2015 р. лікувався на умовах стаціонару туберкульозного відділення на ко-інфекцію легеневий туберкульоз/ВІЛ Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради». Виписаний з відділення за порушення лікарняного режиму самовільного покинув відділення. Діагноз: інший туберкульоз (10.08.2015) легень (дисемінований), дестр.+, МБТ+, М+, МГ 0, Р 0, К 0, Г 0, кат.2, ког.2 (2015). З 10.11.2015 р. по 16.12.2015 р. лікувався амбулаторно. 16.12.2015 р. лікування перервав. 25.01.2016 р. в телефонній розмові з лікарем-фтизіатром повідомив, що лікування перервав у звязку з виїздом на проживання до тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим. В звязку з вибуттям за межі міста Дніпро, хворий ОСОБА_1 був знятий з обліку. 29.08.2016 р. ОСОБА_1 звернувся на прийом до лікаря-фтизіатра диспансерно-поліклінічного відділення №1 Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», з його слів переїхав на проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. 01.09.2016 р. рішенням Центрально-консультативної комісії Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_1 встановлено діагноз: лікування після перерви (01.09.2016) легень (дисемінований), дестр.+, МБТ+, М+, МГ+, ріф.-, К+, рез. І+(Н), гіст.0, кат.2, ког. 3(2016). 02.09.2016 р. на прийомі у лікаря-фтизіатра хворий ОСОБА_1 тимчасово відмовився від госпіталізації за сімейними обставинам. Після цього, до лікарів впродовж двох тижнів не зявлявся. 14.09.2016 р. ОСОБА_1 письмово відмовився від стаціонарного лікування. Того ж дня, 14.09.2016 р., приступив до амбулаторного лікування , проте 16.09.2016 р. лікування перервав. На телефонні дзвінки не відповідає. 29.09.2016 р. при виході медичних працівників за вказаною хворим адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що ОСОБА_1 там не проживає. У звязку з чим, заявник вимушений звернутись до суду із зазначеною заявою.

У судове засідання представник заявника не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує, просив її задовольнити.

Розгляд справи проведено за відсутності ОСОБА_1, оскільки за даними КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» ДОР» останній становить загрозу розповсюдження хвороби.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 12 ч.1 ст.1 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз, визначено, що туберкульоз це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.

Хворий на заразну форму туберкульозу хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують, що зазначено в п.13 ч.1 ст.1 Закону України Про протидію захворюванню на туберкульоз.

Встановлено, що ОСОБА_1 є бактеріовиділювачем, розповсюджувачем інфекції туберкульозу, не дотримується протиепідемічного режиму та становить епідемічну загрозу для суспільства, порушує права громадян на безпечні умови життя.

Згідно висновку лікарської консультативної комісії Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» №26 від 24.10.2016, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на обліку в диспансерно-поліклінічному відділенні №1 Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» з 29.08.2016 року; хворий відмовляється від госпіталізації; становить загрозу для суспільства та підлягає примусовій госпіталізації до стаціонару строком на три місяці.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», медична допомога хворим на туберкульоз надається амбулаторно або в умовах стаціонару протитуберкульозного закладу відповідно до галузевих стандартів надання медичної допомоги та стандарту інфекційного контролю за захворюванням на туберкульоз.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.286 ЦПК України розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Рішення про задоволення заяви про примусову госпіталізацію підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» та примусово госпіталізувати ОСОБА_1 до туберкульозного відділення на ко-інфекцію легеневий туберкульоз/ВІЛ Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», м.Дніпро, вул.Богданова, 2-а, на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Відповідно до норми п.7 ч.1 ст.367, ч.2 ст.286 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», ст. ст. 10, 15, 57-61, 209, 212-215, 283-286 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», заінтересована особа - ОСОБА_1 про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу- задовольнити.

Примусово госпіталізувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (мешкає: БПМП) до туберкульозного відділення на ко-інфекцію легеневий туберкульоз/ВІЛ Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», м.Дніпро, вул.Богданова, 2-а, на строк три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Токар