Справа № 539/191/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Даценка В. М.

при секретарі - Очередько Н.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката Шестакова О.В.,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубнах справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення режиму окремого проживання,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про встановлення режиму окремого проживання.

Позов мотивований тим, що 21.05.1996 року сторони уклали шлюб. До шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1, у них народилася дитина. Через зловживання відповідачем алкогольними напоями у 2003 році сторони вирішили припинити спільне ведення господарства та спільне проживання, продали сумісну квартиру. Позивач поселилася в с.Засулля Лубенського району Полтавської області, де проживала з сином, відповідач - в с.Яришівка Тиврівського району Вінницької області.

В наступному сторони примирилися та з 2008 року почали жити разом, вести спільне господарство. Однак, відповідач не зміг позбутися алкоголізму і наразі продовжує зловживати алкогольними напоями. Відповідач, як колишній військовослужбовець має значну пенсію, однак повністю її пропиває. При цьому цих грошей йому не вистачає, а тому він почав брати кредити в різних банках. Розірвати шлюб з відповідачем позивачу заважають релігійні переконання. А тому вона просить встановити режим окремого проживання, що дозволить їй в майбутньому захистити свої майнові права.

Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали. При цьому, позивач пояснила, що наразі вони з відповідачем проживають окремо через зловживання останнім алкоголем, однак шлюб вона не бажає розривати через власні релігійні переконання.

Відповідач проти задоволення позову не заперечує. Пояснив, що дійсно зловживає алкоголем, бере кошти в кредит. Наразі з позивачем разом не проживають.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та її представника, відповідача, свідка ОСОБА_4, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 21.05.1996 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу /а.с.8/

Сторони мають спільного сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с.9/

Позивач, відповідач та їх син зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.11/, яка придбана ОСОБА_1 17.06.2003 року. /а.с.10/

Однак, фактично ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживають окремо від відповідача, в орендованому житлі по АДРЕСА_2. Даний факт визнаний та підтверджений сторонами по справі.

Позивач стверджує, що спільне проживання з відповідачем неможливе через зловживання ним алкогольними напоями. Таке зловживання негативним чином впливає на добробут родини. Відповідач дану обставину в судовому засіданні не спростовує.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що сторони по справі є його батьками. Наразі батьки проживають окремо, оскільки ОСОБА_3 зловживає алкоголем, бере кошти в кредит.

Водночас, розірвати шлюб з відповідачем позивач не бажає через власні релігійні переконання.

Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом

Відповідно до ч.1 ст. 119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно.

Відповідно до ст. 120 СК України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов'язків, які встановлені шлюбним договором.

У разі встановлення режиму окремого проживання майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні положень статей 119, 120 СК України судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер.

Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим.

Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди.

Вирішуючи заяву в порядку ст. 119 СК, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Незважаючи на окреме проживання, сторони не прийняли рішення щодо неможливості зберегти сім'ю, в тому числі, позивач є «свідком Єгови» і не бажає розривати шлюб через власні релігійні переконання. Режим окремого проживання дозволить не розриваючи шлюб, захистити майнові права кожного з подружжя.

За таких підстав, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.5-12, 57, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення режиму окремого проживання задовольнити.

Встановити для подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3, шлюб яких зареєстрований 21.05.1996 року у Жовтневому відділі реєстрації актів громадського стану м.Маріуполя, актовий запис №179, режим окремого проживання подружжя з часу набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Даценко В. М.