Справа № 445/584/15 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/783/2418/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Івановій О.О.,

за участю ОСОБА_3 представника ОСОБА_4;

ОСОБА_5 представника ПАТ КБ „ПриватБанк,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 04 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (в подальшому „Банк), у якому просила суд стягнути з Банку на її користь кошти в сумі 69 302 грн. 18 коп.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що позивачці у Банку було відкрито картковий рахунок, який обслуговується карткою № 4627 0550 0303 7859 Visa platinum в ПАТ КБ «ПриватБанк». На картковому рахунку, який використовується для споживчих потреб, знаходяться її власні кошти в сумі 69 302 грн. 18 коп., однак з 17 січня 2015 року позивачка не може отримати ці кошти, оскільки Банком було накладено обмеження щодо здійснення видаткових операцій.

На звернення позивачки щодо зясування причин обмеження видаткових операцій по картковому рахунку, Банк пояснив їй, що у випадку, якщо валюта операції відрізняється від валюти картрахунку, сума операції конвертується у валюту картрахунку за обмінним курсом ПАТ КБ «Приватбанк», що діє на дату проведення операції. Однак, внаслідок технологічного збою в системі, який мав місце під час проведення операцій, остання проводилася за значно заниженим курсом, внаслідок чого виникла дебіторська заборгованість, яку клієнт зобовязаний погасити протягом 30 днів з моменту її виникнення.

11 лютого 2015 року позивачка повторно звернулася до Головного управління ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою надати їй інформацію щодо підстав виникнення заборгованості в розмірі 148 830 грн. 50 коп. та детальний розрахунок такої заборгованості, а також навести причини блокування видаткових операцій по картці, відповіді на яку вона не отримала, що і змусило її звернулася до суду за захистом своїх прав (а.с. 1-3).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з Банку в користь ОСОБА_4 кошти в сумі 69 302 грн. 18 коп.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 88-90).

Дане рішення оскаржив Банк.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що позивачка скористалася не передбаченим способом захисту своїх прав, оскільки зняття коштів можливе виключно з платіжної карти і позивачка не наділена правом вимоги про стягнення коштів з Банку за обраного способу обслуговування за допомогою платіжної карти (а.с. 93-96, 129-131, 144-148).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивачки, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

За змістом частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

По версії Банку, заборгованість позивачки перед Банком виникнула у період з 15 по 28 грудня 2014 року, результатом чого і було блокування коштів позивачки, які знаходились на її платіжній картці Visa platinum № 4627 0550 0303 7859 в сумі 69 302 грн. 18 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка 22 січня 2015 року та 11 лютого 2015 року у письмовій формі зверталася до Банку з приводу надання їй письмових пояснень з приводу виникнення вище згаданої заборгованості (по версії Банку), розміру цієї заборгованості та його розрахунку (а.с. 7, 9-10).

У відповіді Банку від 28.01.2015 року на звернення позивачки міститься посилання на те, що „внаслідок технологічного сбою в системі, який мав місце під час проведення операцій (за змістом таких, як оплата товарів і послуг, зняття готівки у валюті за гривневими картками) курс було відображено некоректно, а саме: при встановленому комерційному курсі для валютно-обмінних операцій по карткам, операція фактично проводилась за курсом значно занижченним, а також на те, що відповідно до п. 1.1.2.1.11 Умов та правил, у разі виникнення заборгованості власника по картрахунку „в результаті курсової різниці, технічних помилок у роботі обладнання ... Клієнт зобовязується погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення (а.с. 8).

В той же час, у вище згаданій відповіді Банку на звернення позивачки не наведено розрахунку заборгованості, який (згаданий розрахунок) був поданий до суду лише 05.04.2016 року (а.с. 133) на стадії апеляційного розгляду справи, хоча за наведених обставин саме на Банк покладається обовязок доведення наявності такої заборгованості та її розміру.

Статтею 123 ЦПК України встановлено, що відповідач має право предявити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті (ч.1), який приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (ч.2).

Після відкриття судом провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Банку останній не скористався своїм право та не предявив зустрічний позов до ОСОБА_4 з приводу ніби-то наявної заборгованості перед Банком: будь-яких пояснень з цього приводу Банком до суду подано не було.

За змістом ст. 128 ЦПК України, відповідач має право подати суду письмове заперечення проти позову.

Як вбачається з Заперечень на позов, поданих Банком до суду лише 21.09.2015 року (через більш, ніж 5-ть з половиною місяців після подачі до суду позову ОСОБА_4С.), суть цих Заперечень ... полягає у тому, що позивач обрав спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів, який не передбачений чинним законодавством. При цьому згадані Заперечення ... не містять доводів про наявність у позивачки заборгованості перед Банком, розмір цієї заборгованості та його розрахунку (а.с. 51).

За вище наведених обставин в їх сукупності, а саме: відсутності зустрічного позову Банку до ОСОБА_4 з приводу ніби-то наявної заборгованості перед Банком, а відтак - відсутності будь-яких доказів, які можна було б визнати належними та допустимими, щодо наявності у позивачки заборгованості, яка ніби-то виникла внаслідок конвертації валюти за неправильним (заниженим) курсом, та розміру цієї заборгованості, у суду першої інстанції були відсутніми правові підстави для визнання дій Банку по блокуванню коштів позивачки, які знаходились на її платіжній картці Visa platinum № 4627 0550 0303 7859 в сумі 69 302 грн. 18 коп., правомірними, оскільки лише визнання таких дій Банку правомірними могло бути правовою підставою для відмови позивачці у задоволенні її позовних вимог.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити та залишити рішення Золочівського районного суду Львівської області від 04 лютого 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: