АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2325/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 02 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_9 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_8 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку з надвірними спорудами № 77 по вул. Українській в с. Талалаївка, Христинівського району, Черкаської області, а також земельних ділянок за вказаною адресою: площею 0,098 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, та площею 0,25 га - з цільовим призначенням для ведення будівництва і обслуговування житлового будинку. По сусідству за адресою вул. Українська 79, с. Талалаївка Христинівського району Черкаської області проживають відповідачі, з якими виник спір.

У вересні 2012 року відповідачі на земельній ділянці за адресою вул. Українська 79 с. Талалаївка Христинівського району Черкаської області збудували деревяну споруду гаража з порушенням державних будівельних норм. Дане будівництво розташоване на межі земельних ділянок сторін, проте дах зазначеного гаража на 50 см виступає на земельну ділянку ОСОБА_8, зумовлюючи тим самим стікання стічних вод з даху гаража на ділянку позивача.

Окрім того в кінці земельної ділянки ОСОБА_8 відповідачі облаштували гноярку, яку добровільно не хочуть прибрати.

Позивачка вважала, що такими діями відповідачів порушуються її права як власника земельної ділянки, а також завдають їй моральної шкоди.

Тому позивачка просила суд:

зобовязати ОСОБА_6 та ОСОБА_9 не чинити ОСОБА_8 перешкоди в користуванні земельними ділянками які перебувають у її власності; зобовязати відповідачів привести у відповідність до ДБН будівлю гаража шляхом демонтажу частини гаража на відстань 1 метра від межі земельної ділянки за вказаною адресою та прибрати належної їй на праві власності земельної ділянки гноярку; стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 02 серпня 2016 року позов задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_6, ОСОБА_9 привести у відповідність до ДБН будівлю гаража шляхом демонтажу частини гаража на відстань 1 метра від межі земельної ділянки по вул. Українській, 79, та 77, с.Талалаївка Христинівського району Черкаської області з їх рахунок.

Зобовязано ОСОБА_6, ОСОБА_9 прибрати з належної ОСОБА_8 на праві власності земельної ділянки за вказаною адресою гноярку.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_6, ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_6, ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 судові витрати а саме: 243,60 грн. державного мита, 4338,20 грн. за проведену судової будівельно-технічної експертизи, 3600 грн. за проведену топографічну зйомку, 3500 грн. витрати на правову допомогу. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено за необґрунтованістю вимог.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 вказав, що рішення є незаконним та необґрунтованим, норми матеріального права застосовані неправильно, неповно зясовано обставини по справі. Тому просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначене рішення не відповідає у повній мірі вказаним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане виконавчим комітетом Талалаївської сільської ради від 15 серпня 2008 року є власником житлового будинку, господарських будівель та споруд по вулиці Українській 77, с.Талалаївка, Христинівського району, Черкаської області.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане реєстраційною службою Христинівського районного управління юстиції у Черкаській області 16 травня 2013 року, вона є власницею земельної ділянки площею 0,25 га за вказаною вище адресою, цільове призначення якої: для ведення будівництва і обслуговування житлового будинку.

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно видане реєстраційною службою Христинівського районного управління юстиції у Черкаській області 16 травня 2013 року, також підтверджується, що вона також є власницею земельної ділянки площею 0,098 га за цією ж адресою, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства.

По сусідству із позивачкою в будинковолодінні № 79, по вулиці Українській с.Талалаївка, Христинівського району, Черкаської області, власником якого згідно запису в по господарській книзі є ОСОБА_10, який помер 04.01.2004 року, проживають та користуються ним відповідачка ОСОБА_9 та члени її сімї - відповідач ОСОБА_6, їх діти донька Валерія та син ОСОБА_11.

У вересні місяці 2012 року відповідачі на земельній ділянці, яка закріплена за будинком 79, по вулиці Українській с.Талалаївка Христинівського району та перебуває у їх користуванні збудували деревяну споруду гаража, яка зовні оббита хвилястим шифером довжиною 8,70 м. Дана обставина підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 14.09.2012 року (а.с. 13) та Актом обстеження від 27.04.2015 року (а.с.14). Цим же Актом підтверджується наявність на території земельної ділянки ОСОБА_8 гноярки, яка належить відповідачам.

Як вбачається з Висновку судової будівельно-технічної експертизи №1-05/2016 (а.с. 139) під час будівництва гаражу на земельній ділянці по вулиці Українській, 79 в с. Талалаївка, Христинівського району, Черкаської області, який згідно копії Акту обстеження від 27.04.2015 року побудовано ОСОБА_6, недодержано норми п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», а саме: не дотримано відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни, яку треба приймати не менше 1,0 м. (фактично 0,02 м.), яка необхідна для догляду за спорудою і здійсненню її поточного ремонту, а також не забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель будівель на територію земельної ділянки позивачки.

Невиконання вказаних норм ДБН обмежує її в можливості повноцінного користування (садіння садових культур та ін..), перешкоджає в користуванні земельною ділянкою по вул. Українській 77 с. Талалаївка, Христинівського району, Черкаської області, і негативно впливає на поверхню ґрунту та будівлі поряд, власником якої є ОСОБА_8.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прибудований гараж та гноярка на земельній ділянці позивачки дійсно порушують її права, а тому рішення в цій частині законне і обґрунтоване.

Посилання апелянта на відсутність доказів побудови спірного гаража відповідачами, їх необізнаності з межами земельної ділянки ОСОБА_8 спростовуються наявними у справі доказами.

Що стосується стягнення моральної шкоди, то суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як вбачається з п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"( з наступними змінами) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до переконання, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту завдання їй моральної шкоди, яка б полягала у фізичному болю та інших стражданнях, яких вона зазнала безпосередньо у зв'язку з діями відповідачів. Фактів приниження та образ позивачки також не доведено. Сам спір виник у звязку з непорозуміннями при визначенні меж суміжних земельних ділянок.

Тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Прийшовши до такого висновку, колегія суддів, керуючись ч. 1 ст. 88 ЦПК України, змінює розподіл судових витрат. Оскільки позов майнового характеру задоволенню не підлягає тобто позов ОСОБА_8 задовольняється частково, судові витрати позивачеві присуджується відповідно до розміру задоволених позовних вимог (50 %).

Крім того судові витрати стягуються з кожного з відповідачів окремо.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 02 серпня 2016 року змінити.

Скасувати рішення в частині стягнення солідарно із ОСОБА_6, ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди, відмовивши в задоволенні позову в цій частині.

Абзац шостий резолютивної частини рішення стосовно судових витрат викласти в такій редакції:

Судові витрати по справі в сумі 5 840 грн. 90 коп. стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 в рівних частинах по 2 920 грн. 45 коп. з кожного.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :