Дата документу 28.01.2016
Провадження № 2/320/742/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Дараган Л.В.

за участю секретаря: Данчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, розташованого в м. Мелітополі Запорізької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» про захист прав споживачів та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ЗОКС «Довіра» про захист прав споживачів та стягнення коштів.

В позові зазначено, що 08 січня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання фінансової послуги залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 27707. Відповідно до умов договору позивачем були внесені грошові кошти в загальному розмірі 6000 гривень, з терміном внесення вкладу на строк 13 місяців, до 08 лютого 2014 року, і процентною ставкою (платою) за внеском у розмірі 20% річних. Однак, після закінчення строку дії договору грошові кошти позивачу в повному обсязі повернуті не були, внаслідок чого утворилась заборгованість по договору, яка до теперішнього часу не погашена. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором в розмірі 5400 гривень 00 копійок та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 487 гривень20 копійок.

В судове засідання позивач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просять ухвалити рішення на підставі наявних у справі матеріалів, жодних заперечень щодо заявлених вимог не зазначено.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633цього Кодексу).

Відповідно до ч.ч. 1 3 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Як встановлено в судовому засіданні, 08 січня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання фінансової послуги залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 27707. Відповідно до умов договору позивачем були внесені грошові кошти в розмірі 1200 гривень, з терміном внесення вкладу на строк 13 місяців, до 08 лютого 2014 року, і процентною ставкою (платою) за внеском у розмірі 20 % річних.

При укладенні договору позивач прийняла на себе зобов'язання внести грошові кошти, а відповідач прийняв на себе зобов'язання прийняти внесок і повернути його вкладникові та виплатити проценти на внесок в розмірах та у строки, які передбачені умовами договору.

Отже, належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення внеску та сплати нарахованих процентів в розмірах та у строки, які передбачені умовами договору.

На виконання договору позивач внесла грошові кошти (внесок) в сумі, визначеній у договорі, у повному обсязі, тим самим позивач повністю виконала свої зобов'язання перед відповідачем за договором.

За умовами п.п. 1.2, 2.4 договору, договір укладено строком на 13 місяців. Днем початку строку дії договору є 08 січня 2013 року. Днем закінчення строку дії договору є 08 лютого 2014 року. Договір укладено без можливості продовження строку його дії. Якщо вкладник не вимагає повернення суми внеску у зв'язку із закінченням строку, встановленого п. 1.2 договору, то договір вважається припиненим з дати, вказаної у п. 1.2 договору.

Підпунктом 2 п. 2.1.2 договору передбачено, що внесок внесено на строк 13 місяців.

Згідно п. 3.2.5 договору, спілка зобов'язана повернути вкладнику внесок та нараховані проценти у строки та в розмірах, які передбачені умовами цього договору.

Крім того, 31 січня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання фінансової послуги залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 27707 від 08 січня 2013 року. Відповідно до умов додаткової угоди позивачем було доповнено суму вкладу і внесені грошові кошти в розмірі 600 гривень, на дату підписання цієї додаткової угоди загальна сума вкладу за договором становить 1800 гривень (1200 гривень + 600 гривень), інші умови договору залишаються без змін.

12березня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання фінансової послуги залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 27707 від 08 січня 2013 року. Відповідно до умов додаткової угоди позивачем було доповнено суму вкладу і внесені грошові кошти в розмірі 2400 гривень, на дату підписання цієї додаткової угоди загальна сума вкладу за договором становить 4200 гривень (1800 гривень + 2400 гривень), інші умови договору залишаються без змін.

16 липня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансової послуги залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 27707 від 08 січня 2013 року. Відповідно до умов додаткової угоди позивачем було доповнено суму вкладу і внесені грошові кошти в розмірі 1800 гривень, на дату підписання цієї додаткової угоди загальна сума вкладу за договором становить 6000 гривень (4200 гривень + 1800 гривень), інші умови договору залишаються без змін.

Зазначені додаткові угоди є невід'ємною частиною вищевказаного договору про надання фінансової послуги залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, набирають чинність з моменту їх підписання та діють на протязі дії договору.

Разом із цим, зі змісту договору та додаткових угод вбачається, що строк дії договору про надання фінансової послуги залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 27707 від 08 січня 2013 року закінчився.

Однак, в порушення умов договору відповідач не виконав належним чином зобов'язання по поверненню вкладнику внеску в повному обсязі, має заборгованість з виплати належних позивачу грошових коштів, що згідно вимог ст. 610 ЦК України є порушенням зобов'язань.

В зв'язку із закінченням строку дії договору, позивач звернулася до відповідача з приводу повернення належних їй грошових коштів.

Згідно повідомлення від 24 листопада 2015 року, направленого відповідачем на адресу позивача, останню повідомлено, залишок грошових коштів на її особовому рахунку становить 5400 гривень. На даний час ЗОКС «Довіра» не має змоги повернути належні позивачу кошти з незалежних від спілки причин, а саме: через фінансову та економічну обстановку, яка склалася в країні протягом останнього року.

Проте, зазначені обставини не звільняють відповідача від обов'язку виконувати свої зобов'язання за договором.

Отже, вказана позивачем сума заборгованості підтверджується повідомленням відповідача, наданого позивачем.

Таким чином, в зв'язку з тим, що відповідач порушив умови договору, взяті на себе зобов'язання виконує неналежним чином, тому, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов договору, суд вважає необхідним суму заборгованості стягнути з відповідача.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором в розмірі 5400 гривень00 копійок.

Відповідно до ст. 88 ЦК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 487 гривень 20 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 509, 510, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 1058, 1060 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57, 59, 60, 88, 107, 197, 208, 212 215 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» про захист прав споживачів та стягнення коштів задовольнити.

Стягнути із Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання фінансової послуги залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 27707 від 08 січня 2013 року в розмірі 5400 (п'ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути із Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: