У х в а л а

іменем україни

28 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 9 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 3 листопада 2013 року близько 17 год. по вул. Ф. Матвієнка у м. Полтаві автобус «Рута 20 СПГ», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, який на перехресті з

вул. Красіна скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай-Туксон», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який належить на праві власності ОСОБА_1

Унаслідок зіткнення автомобіль «Хюндай-Туксон» отримав технічні ушкодження, в результаті чого завдано майнової шкоди на суму 151 343 грн 53 коп.

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від

25 листопада 2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено стягнення в розмірі 340 грн.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 також зазначила, що ОСОБА_2, не будучи власником автобуса «Рута 20 СПГ», є його володільцем, а тому майнова шкода підлягає стягненню саме з неї, а тому, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з ПП ОСОБА_2 на її користь майнову шкоду в розмірі 101 343 грн

53 коп., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн та судові витрати.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27 січня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 67 236 грн 56 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 9 липня 2015 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 січня 2015 року в частині стягнення майнової шкоди, відмови у відшкодуванні моральної шкоди і розподілу судових витрат скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 101 343 грн 53 коп. у відшкодування майнової шкоди та 5 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 9 липня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах із ПП ОСОБА_2 та володів транспортним засобом - автобусом «Рута 20 СПГ», державний номерний знак НОМЕР_1, на підставі трудового договору, виходив із того, що ОСОБА_3 під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди не виконував трудових обов'язків, пов'язаних із роботою у ПП ОСОБА_2, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди він відхилився від визначеного маршруту, тому майнова шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, не може бути стягнута з роботодавця у порядку, передбаченому ст. 1172 ЦК України, та підлягає стягненню на підставі ч. 2

ст. 1187 ЦК України з ОСОБА_3, який під час керування транспортним засобом мав посвідчення водія і реєстраційний документ на автобус

«Рута 20 СПГ», державний номерний знак НОМЕР_1.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, однак не погодився з висновком суду першої інстанції щодо розміру завданих збитків, скасував рішення в частині відшкодування майнової та моральної шкоди, а також у частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, та ухвалив у цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

При цьому апеляційний суд виходив із того, що відповідно до висновку

№ 010714 додаткового експертного автотоварознавчого дослідження від 8 липня 2014 року, який є належним доказом у справі, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай-Туксон», д.н.з. НОМЕР_2, становить 151 343,53 грн, страховою компанією відшкодовано майнову шкоду у розмірі 49 000 грн, отже із ОСОБА_3 на користь позивача стягненню підлягає різниця між вартістю відновлювального ремонту та сумою страхової виплати.

Визначаючи розмір завданої позивачеві моральної шкоди, апеляційний суд, керуючись положеннями ст. 1167 ЦК України, врахував ступінь душевних страждань, яких ОСОБА_1 зазнала внаслідок пошкодження її майна, виходив із принципів розумності та справедливості.

Такі висновки апеляційного суду відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 9 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
О.І. Євтушенко О.М. Ситнік