Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/8870/15-ц Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 27 Доповідач Широкова Л. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Борисюка Р.М., Галацевич О.М.,

при секретарі судового

засідання Добровольській Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 листопада 2015 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи його тим, що 28.05.2008 між банком та відповідачкою був укладений договір №ZHP0GP за умовами якого остання отримала кредит у сумі 45728,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення до 27.05.2028.

Оскільки ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала станом на 16.07.2015 утворилась заборгованість у сумі 137609,27 дол. США. Відтак, позивач просив суд стягнути з останньої вказану суму боргу.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24 листопада 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку 137609,27 дол. США, що за курсом НБУ від 16.07.2015 складає 3041164,77 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог банку.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду прийняте з порушенням норм процесуального права, з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

ОСОБА_3 вказує, що справа підсудна Богунському районному суду м.Житомира, оскільки філія «Житомирське регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк» знаходиться, а ОСОБА_2 проживає на території Богунського району м. Житомира.

Вважає, що позивач порушив норми цивільного процесуального законодавства посилаючись при цьому на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 листопада 2013 року, яким у рахунок погашення заборгованості за спірним договором звернуто стягнення на квартиру, як на предмет іпотеки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Задовольняючи позовні вимоги банку суд першої інстанції правильно виходив з того, що умови кредитного договору ОСОБА_2 не виконані.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.05.2008 між банком та відповідачкою був укладений договір № ZHP0GP за умовами якого остання отримала кредит у сумі 45728,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення до 27.05.2028 (а. с. 9-12).

Вказаним договором також передбачено, що відповідачка щомісячно у період з 25 по 30 число повинна погашати заборгованість за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Банк виконав взяті на себе зобов'язання належним чином та надав відповідачці кредит.

Як убачається з матеріалів справи, за умовами вищевказаного кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язалась здійснювати своєчасне та повне погашення кредиту, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, встановлені договором. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань, сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, визначених кредитним договором.

Проте, умови договору ОСОБА_2 належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 16.07.2015 виникла заборгованість у сумі 137609,27 дол. США, яка складається з: 39591,81 дол. США - заборгованість за кредитом, 33432,35 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 58021,51 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 11,31 дол. США - штраф (фіксована частина), 6552,28 дол. США - штраф (відсоток від суми заборгованості) (а. с. 4-7).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідачки на користь банку заборгованості за кредитним договором ZНР0GР від 28.05.2008 у розмірі 137609,27 дол. США, що становить за курсом НБУ від 16.07.2015 -3041164,77 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 39591,81 дол. США; заборгованості по процентам за користування кредитом 33432,35 дол. США, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором 58021,51 дол. США, штрафу (фіксована частина) - 11,31 дол. США, штрафу (відсоток від суми заборгованості) - 6552,28 дол. США.

При цьому колегія суддів зазначає, що складові заборгованості по кредитному договору складають у гривневому еквіваленті відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.07.2015 наступним чином: заборгованість за кредитом 874979,00 грн.; заборгованість за відсотками- 738854,94 грн.; заборгованість з пені- 1282275,37 грн.; штраф фіксована частина- 250,00 грн.; штраф процентна складова- 144805,39 грн.

Вважаючи незаконним оскаржуване рішення суду до суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 надала копію рішення Богунського районного суду м.Житомира від 27.11.2013 по справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до неї про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Із зазначеного рішення вбачається, що у зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором № ZНР0GР від 28.05.2008 утворилась заборгованість у розмірі 89847,67 доларів США, що у гривневому еквіваленті на час розгляду справи становила 717882,88 грн.

Вказаний кредитний договір був забезпечений договором іпотеки, згідно якого ОСОБА_2 передала в іпотеку належну їй квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 27.11.2013 був частково задоволений позов ПАТ КБ «ПриватБанк». У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZHP0GP від 28.05.2008 у сумі 89847,67 доларів США, що за курсом НБУ складає 717 882,88 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 29.05.2008, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 - квартиру загальною площею 44,20 кв. м., житловою площею 28,10 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності та отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, отриманням дублікатів правовстановлюючих документів у відповідних установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 3555,70 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 10.06.2016 заяву ОСОБА_2 про його перегляд було залишено без задоволення.

Вказане судове рішення на час вирішення даного спору не виконано, про що свідчать долучені до пояснень банку копії документів.

Так, заставлене майно на даний час перебуває під арештом, який банк оскаржує у судовому порядку, рішення по якому судом не ухвалене.

Дані обставини ОСОБА_2 та її представник не заперечують.

Відтак, підстав вважати, що ухваленням рішення про стягнення заборгованості буде подвійне стягнення по одному і тому ж кредиту немає. Доводи в цій частині є безпідставними.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 висновків суду не спростовують та не дають підстав для його зміни або скасування.

Можливість застосування у даній справі положень ч.3 ст.551 ЦК України, щодо зменшення розміру неустойки, колегія суддів не розглядала за відсутністю такого прохання та надходження відповідних доказів, як від ОСОБА_2 ,так і від її представника ОСОБА_3, як в апеляційній скарзі, так і при розгляді справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: