Справа № 477/2531/15-ц
Провадження № 2/477/119/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі - Федоровській Л.А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,44 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за цією ж адресою, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті батька ОСОБА_4 залишилося вищевказане спадкове майно. Він та відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги. На час смерті батька ОСОБА_2 був із ним зареєстрований, тому вважається таким, що спадщину прийняв, однак останній такого бажання та наміру не мав, при цьому з відповідною заявою до нотаріуса не звернувся, що нині перешкоджає позивачу в оформленні спадкових прав на вказане майно в цілому. Більш того, оформленню спадкових прав перешкоджає втрата оригіналів правовстановлюючих документів щодо цього майна, через що за захистом своїх спадкових прав він був змушений звернутися до суду із цим позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та пояснив про вищевикладене.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення вказаних позовних вимог не заперечував, пояснив, що дійсно не бажав приймати спадщину після смерті батька, але не був обізнаний про необхідність звернення із заявою про це до нотаріуса.

Відповідач Михайло-Ларинська сільська рада Жовтневого району свого представника до суду не направила.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що за даними свідоцтва про смерть НОМЕР_1, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про що М-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 13 від 28.03.205 року (а.с. 19).

Згідно копії договору купівлі-продажу від 6 жовтня 1971 року ОСОБА_4 придбав житловий будинок в с. М-Ларине Жовтневого району Миколаївської області (а.с. 21).

За даними Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 05.11.2015 року, станом на 28.12.2012 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с. 24).

Відповідно до копії державного акту НОМЕР_2, ОСОБА_4 також належала земельна ділянка в АДРЕСА_1 площею 0,44 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 22).

Згідно даних М-Ларинської сільської ради, на час смерті ОСОБА_4 із ним був зареєстрований його син - ОСОБА_2 (а.с. 23), за чого, останній вважається таким, що спадщину фактично прийняв.

Підстави, з яких позивач був змушений звернутися до суду із цим позовом, та про які він вказує у своїй позовній заяві підтверджуються письмовим роз'ясненням нотаріуса від 23.10.2015 року № 435/02-14/95-2015 (а.с. 28 )

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Однак відповідач ОСОБА_2, не маючи наміру приймати спадщину, належним чином від неї не відмовився, що на даний час також перешкоджає позивачу нотаріально оформити свої спадкові права на спадкове майно в цілому.

Поновлення в судовому порядку строку на подання заяви про відмову від спадщини закон не передбачає.

За даними копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 54-67).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

До складу спадщини відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець іншої можливості захистити своє право на майно не має можливості через неподання вчасно іншим спадкоємцем до нотаріальної заяви про відмову від спадщини.

Враховуючи, що прийняття спадщини є правом спадкоємця, а не його обов'язком, та відповідач ОСОБА_2 заявив про відсутність наміру вступу у спадкові права після смерті батька, суд дійшов висновку про захист спадкових прав ОСОБА_1 як єдиного спадкоємця, який прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_4.

Щодо належності спірного майна до спадкової маси, то останнє підтверджується дослідженими судом письмовими доказами.

Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі (п. 3.1) від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" наголосив, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує право власності.

Враховуючи наведене, приписи ст. 1218 ЦК України, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, що, відповідно до вимог ст.ст.1261 Цивільного кодексу, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця ОСОБА_4, який спадщину прийняв, та відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України його право на спадщину гарантовано державою, однак можливість оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку вичерпана, тому, на підставі до ст.16 ЦК України, суд вважає що цивільне право ОСОБА_1 підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 209, 212- 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на:

-житловий будинок АДРЕСА_1;

-земельну ділянку площею 0,44 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована по АДРЕСА_1 (згідно Державного акту НОМЕР_2, що виданий 22.12.1994 року).

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення або отримання копії вказаного рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21 березня 2016 року.

Суддя Л.М. Семенова