Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

20 квітня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Сербіної Н. Г. ,

при секретарі - Ковальчук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та володінні квартирою шляхом виселення,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право власності від 15.01.2003 року серія НОМЕР_1, виданого Головним управлінням житлового забезпечення КМДА, квартира АДРЕСА_1 загальною площею 65,4 кв.м., належить в рівних частках їй та її батьку ОСОБА_3. Зазначила, що у 2013 році її батько, ОСОБА_3, незаконно вселив свою співмешканку (відповідача по справі) у вищевказану квартиру без жодного погодження з нею. Відповідач постійно чинить перешкоди позивачу у здійсненні законного права на володіння, розпорядження та користування майном, у зв'язку з чим вона не може у повному обсязі реалізовувати свої законні права на квартиру.

Позивач зазначила, що неодноразово зверталась до правоохоронних органів з вимогою про захист своїх законних прав та інтересів, як співвласника помешкання щодо реалізації її права на квартиру. Відповідач постійно лається, не впускає позивача в помешкання, запрошує невідомих людей у квартиру, разом з ними розпиває алкогольні напої, систематично ображає, висловлюється нецензурними словами, вчиняє чвари та наголошує на тому, що позивач ніхто у вищевказаній квартирі, користується без дозволу речами позивача (кухонним приладдям, речами особистої гігієни, одягом та іншим).

Також, зазначила, що спільне проживання з відповідачем є неможливим та практично позивач позбавлена можливості користуватися своєю квартирою, оскільки відповідач поміняла дверні замки і доступу до квартири у позивача немає. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням виселитися із займаної квартири. Відповідач на контакт не іде та робить усе можливе для того, щоб позивач не проживала у своїй квартирі та не могла реалізовувати права законної власниці на оселю.

Просить усунути перешкоди у її праві користування та володіння квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, шляхом виселення відповідача з вищевказаної квартири без надання іншого жилого приміщення.

В судове засідання позивачка не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти постановлення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини поважності неявки суду не повідомила.

3-тя особа у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності статті 157 Житлового кодексу України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках передбачених частиною 1 статті 116 цього кодексу.

Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15.01.2003 року квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_1 та її батьку, ОСОБА_3 в рівних частках. (а.с. 9).

Згідно довідки КП «Галицьке» від 23.05.2014 року, квартира АДРЕСА_3 є двокімнатною квартирою, в якій зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 10).

Як вбачається з рішення Подільського районного суду м.Києва від 02 липня 2014 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод в здійсненні права власності на квартиру було задоволено, вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_4, а також зобов'язано ОСОБА_3 не чинити позивачці ОСОБА_1 перешкод у здійсненні права власності на вказану квартиру (а.с. 13).

Відповідно акту державного виконавця від 20.10.2014 року, на підставі вищевказаного рішення суду, ОСОБА_1 була вселена в квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 14).

Позивачка в позовній заяві зазначає, що в спірній квартирі проживає відповідачка, яка поселилась в квартиру у 2013 році, як дружина іншого співвласника, ОСОБА_3, але без її, позивачки , дозволу.

Позивачка також вказує, що відповідачка постійно чинить їй перешкоди у здійсненні законного права на володіння, розпорядження та користування майном, у зв»язку з чим вона не може у повному обсязі реалізовувати свої законні права на квартиру.

Спільне проживання з відповідачкою вважає не можливим, оскільки остання систематично ображає її, висловлюється нецензурними словами, вчиняє чвари та наголошує на тому, що вона ніхто в даному помешканні, користується без дозволу її речами. Також відповідачка не впускає її в помешкання. Проживання з відповідачкою в одній квартирі суперечить її інтересам.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

В підтвердження позовних вимог, позивачка посилається на докази, а саме: акт про неможливість потрапляння в квартиру через заміну дверних замків від 11.12.2014 року, підписаний позивачкою та ОСОБА_6, який є другом позивачки, акт про чинення перешкод у користуванні помешканням від 10.12.2014 року, підписаний ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_8, які є друзями позивачки, акт щодо підтвердження розпивання алкогольних напоїв у квартирі гр.. ОСОБА_2 від 01.11.2014 року, підписаний ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є відповідно мамою та сестрою позивачки ( а.с.15-17).

Вказані докази суд не приймає до уваги, оскільки вони не є належними доказами, складені ці акти позивачкою, її рідними та друзями, які зацікавлені у вирішенні справи.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів того, що відповідачка проживає без законних підстав у спірній квартирі та чинить позивачці перешкоди у користуванні та володінні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в м.Києві, позивачкою суду не надано.

З урахуванням наведеного, суд вважає що позов не доведений, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, ст. ст. 317, 321, 369, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 116, 157 Житлового кодексу України, керуючись ст. ст. 10,11, 57,61, 209, 213, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та володінні квартирою шляхом виселення - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. Г. Сербіна