АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія
03 березня 2016 року У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2016 рік березень 03 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :
головуючого - Бараннік О.П.,
суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,
при секретарі - Самокиша О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Дніпропетровської області про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання дій противоправними та зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди і судових витрат, -
В С Т А Н О В И Л А :
У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до прокуратури Дніпропетровської області з позовною заявою про захист часті, гідності та ділової репутації, посилаючись на те, що 16.10.2014 року в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі (dnipr.gp.gov.ua), заснованому прокуратурою Дніпропетровської області, в розділі «Новини та публікації» було розміщене офіційне повідомлення під назвою «ОСОБА_1 із нападників на прокурора області колишній правоохоронець», в якому зазначалось, що «Серед найактивніших учасників нападу на прокурора Дніпропетровської області Романа Федика 30 вересня колишній правоохоронець, громадянин ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований у м. Севастополі. Вказаний громадянин працював оперуповноваженим у міліції Севастополя не більше року, звідки його було звільнено з органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни. На теперішній час він є обвинуваченим у кримінальній справі за вчинення злочинів, передбачених частиною 1 статті 129 (погроза вбивством), частиною 1 статті 263 (незаконне зберігання вогнепальної зброї), частиною 1 статті 262 (крадіжка вогнепальної зброї) Кримінального кодексу України (Далі-КК), що перебуває на розгляді у Ленінському районному суді м. Дніпропетровська. В ході досудового розслідування встановлено, що даний громадянин перебуває на обліку у психіатра в Севастопольській міській психіатричній лікарні з діагнозом «Розлад адаптації у вигляді демонстративно-шантажної суїцидальної спроби». Відповідна експертиза визнала його осудним у цій справі. Крім того, у квітні поточного року даного громадянина притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого статтею 173 (дрібне хуліганство) Кодексу України про адміністративні правопорушення (Далі-КУпАП), за фактом нападу у приміщенні районного суду на прокурора прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська, яке він скоїв у приміщенні Кіровського районного суду». «Прес-служба прокуратури області».
Посилаючись таким чином на зазначені обставини, а також на те, що поширення через засіб масової інформації прокуратурою Дніпропетровської області офіційного повідомлення під назвою «ОСОБА_1 із нападників на прокурора області колишній правоохоронець», порушує його особисті немайнові права, недоторканість яких спеціально охороняється статями 28,32,62 Конституції України, пунктом 2 статті 6 та статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, статтями 286,297,299,301 ЦК України, статтею 40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя», статтею 6 Закону України «Про психіатричну допомогу», статтею 11 Закону України «Про інформацію», зокрема право вважатися невинним, доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, право на особисте життя та його таємницю, право на таємницю про стан здоровя, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості одержані при медичному обстеженні, право на повагу до гідності та честі, право на недоторканість ділової репутації, позивач вимушений був звернутись з даним позовом до суду.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до прокуратури Дніпропетровської області про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання дій противоправними та зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди і судових витрат відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, не повне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, просив його скасувати і ухвалити нове рішення по суті заявлених ним позовних вимог.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом постановив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.
Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року , при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин : а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб ; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності ; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
В той же час, як видно з матеріалів справи, а саме з тексту повідомлення, розміщеного на офіційному сайті прокуратури області 06.10.2014 року, мова йде не про позивача ОСОБА_2, а про «одного з нападників на прокурора області», без зазначення прізвища, імя та по-батькові цієї особи.
За викладених обставин, а також з причин відсутності будь-яких обєктивних доказів на підтвердження того, що поширена інформація стосується саме позивача та порушує його особисті немайнові права, не можуть бути підставою для скасування рішення суду і самі по собі посилання позивача на існування постанови заступника прокурора Ленінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_3 від 29.05.2013 року, копії листа начальника третього слідчого відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 22.12.2014 року, копії ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2014 року, якими встановлено, що саме відповідач бере участь у кримінальних та адміністративних справах, обставини яких, на його думку, поширено відповідачем шляхом публікації спірного повідомлення, та на те, що його знайомі по сукупності поширених в цьому повідомленні персональних даних його ідентифікували.
З огляду на те, що прокуратура Дніпропетровської області стверджує, що поширена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі dnipr.gp.gov.ua в розділі «Новини та публікації» інформація була розміщена не прокуратурою Дніпропетровської області, яка таку інформацію в дійсності на її інформаційному ресурсі не подавала, а за пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК), не можуть бути підставою для скасування рішення суду в цій частині і доводи позивача про необхідність спростування зазначеної вище інформації саме прокуратурою області.
Надані позивачем до матеріалів справи лише дві ксерокопії розпечаток поширеного спірного інформаційного матеріалу, за таких обставин, належним та допустимим доказом його авторства, у відповідності до положень статей 58 59 ЦПК України, бути не можуть.
Оскільки, вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення яке відповідає зібраним доказам по справі, не можуть бути підставою для скасування рішення і посилання позивача на відсутність в оскаржуваному ним судовому рішенні даних про зясовані обставини та обґрунтувань доводів сторін по суті заявленого позову.
Таким чином, приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2016 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.
Головуючий :
Судді :