Справа № 155/1645/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Шмідт С.А.
Провадження № 22-ц/773/498/16 Категорія: 5 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Подолюка В.А., Шевчук Л.Я.,

секретар Вергун Т.С.,

з участю:представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення твердої межі земельної ділянки, відшкодування майнової та моральної шкоди за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 04 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 04 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення твердої межі земельної ділянки, відшкодування майнової та моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечив.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що жодних доказів порушення відповідачем ОСОБА_3 меж належної позивачу ОСОБА_2 земельної ділянки стороною позивача не надано. Також позивачем не надано суду доказів і про те, що він є власником чи землекористувачем суміжної із відповідачем земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст.106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ст.107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що договором дарування земельної ділянки, посвідченим 25 жовтня 2008 року приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу Волинської області Волошиним С.А. (а.с.34), стверджується, що ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,10 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 04 листопада 2008 року управлінням Держкомзему у Горохівському районі Волинської області (а.с.16), на підставі вищевказаного договору дарування ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,10 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1.

Із технічної документації із землеустрою по складанню документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_3, яка знаходиться АДРЕСА_1 (а.с.28-39), вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є суміжними землекористувачами. Разом з тим будь-яких документів на підтвердження права володіння чи права власності на земельну ділянку позивачем не надано.

Із висновку за матеріалами розгляду звернення громадян, складеного 15 вересня 2015 року працівниками Горохівського РВ УМВС України у Волинській області (а.с.7), вбачається, що ОСОБА_6, а не позивач ОСОБА_2, зверталася в органи міліції з приводу пошкодження відповідачем огорожі біля її будинковолодіння і подальший розгляд звернення ОСОБА_6 щодо даного інциденту припинено у зв'язку з відсутністю в даній події ознак кримінального правопорушення.

З акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 000525, складеного 19 листопада 2015 року державним інспектором Державної інспекції сільського господарства у Волинській області Батюком І.Ф. (а.с.41), вбачається, що в порушення вимог ст.ст.15, 188, 211 ЗК України було самовільно зайнято частину належної ОСОБА_3 земельної ділянки розміром 0,01 га., яка розташована в АДРЕСА_1. На зайнятій земельній ділянці насаджено ягідні культури.

На підставі вищевказаного акту перевірки державним інспектором Державної інспекції сільського господарства у Волинській області Батюком І.Ф. 19 листопада 2015 року було складено відносно особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_9 протокол про адміністративне правопорушення № 000180 та винесено припис № 000323 щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки (а.с.43-44). Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок підтвердив факт самовільного зайняття частини належної ОСОБА_3 земельної ділянки розміром 0,01 га.

Таким чином, відповідач ОСОБА_3, звільняючи належну йому земельну ділянку, зняв огорожу з даної земельної ділянки, при цьому належність огорожі позивачу ОСОБА_2 не було встановлено під час розгляду справи, так само не встановлено і будь-яких пошкоджень цієї огорожі.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вірно визначив характер існуючих між сторонами спірних правовідносин та з додержанням вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в даному випадку передбачених законом підстав для задоволення позову.

Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наведені в апеляційній скарзі доводи позивачів були предметом дослідження суду першої інстанції і спростовуються вищенаведеними обставинами справи та вимогами законодавства.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 04 лютого 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: