Справа № 456/2613/15-ц
Провадження № 2/456/148/2016
РІШЕННЯ

іменем України

18 березня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Янко Б. Я. ,

при секретарі Стасів О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» про захист прав споживача,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3, уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» на користь позивача ОСОБА_1 суму невиплачених відсотків у розмірі 3 332, 00 гривень та пеню в розмірі 149 841, 22 гривень.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 10.11.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено строковий договір № 300131/130269/3-14 про банківський строковий вклад в національній валюті 40 000, 00 гривень строком на 3 місяці. Відповідач неодноразово звертався до Банку із заявою про повернення вкладу у звязку із закінченням строку договору, проте жодної відповіді та пояснення не отримував і повернення вкладу відповідно також не було.

26.01.2016 року через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відповідачу було виплачено суму вкладу в розмірі 40 360, 96 гривень. Де-факто договір продовжував діяти до моменту предявлення позову до суду , але відсотки та пеня не були нараховані та виплачені, а тому вони змушені були звернутись до суду із даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив той факт, що 10.11.2014 року між ним та ПАТ «Банком «ОСОБА_2 та Кредит» було укладено договір банківського вкладу. 26.01.2016 року ОСОБА_2 повернув йому суму вкладу - 40 360, 00 гривень, однак вважає, що ОСОБА_2 повинен ще повернути відсотки та пеню, оскільки договір фактично не був розірваний на момент предявлення позову до суду. Уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Представник ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду письмове заперечення щодо позову в якому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» N 2121-III від 07.12.2000 р. вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

В судовому засіданні встановлено, що 10.11.2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» було укладено строковий договір № 300131/130269/3-14 про банківський строковий вклад в національній валюті 40 000, 00 гривень строком на 3 місяці.

25.02.2015 року, 31.03.2015 року та 05.05.2015 року позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою про повернення вкладу у звязку із закінченням строку договору, проте жодної відповіді та пояснення не отримав і відповідно повернення вкладу також не було здійснено.

В судовому засіданні також встановлено, що 26.01.2016 року через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, позивачу ОСОБА_1 було виплачено суму вкладу у розмірі 40 360, 96 гривень.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи та пояснень позивача і його представника вбачається, що відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо повернення суми вкладу та нарахованих відсотків і після подачі позову до суду, оскільки повернення вкладу та відсотків було здійснено у січні 2016 року.

В силу ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Приймаючи до уваги, що на час розгляду справи боржник - відповідач по справі, прострочив виконання грошового зобов'язання, оскільки на момент предявлення позову до суду, а саме 12.06.2015 року суму банківського вкладу позивачу повернуто не було, а отже де-факто договір не було розірвано, він продовжував діяти, а тому позовна вимога позивача про стягнення з ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» на його користь відсотків за 4 (місяці), тобто з дня, коли договір мав би закінчитись до моменту предявлення позову до суду 12.06.2016 року у розмірі 3 332 (три тисячі триста тридцять дві) гривні 00 копійок підлягає до задоволення.

Що ж стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» на користь позивача ОСОБА_1 пені за прострочення виконання договору, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи, зокрема із письмового заперечення відповідача щодо позову вбачається, що ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію з 18.09.2015 року.

Відповідно до п.6 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, повязаних з виконанням банку, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Зокрема, згідно з підпунктами 1,2 частини 5 статті 36 вищенаведеного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на майно та кошти банку. Відповідно до ч.2 статті 46 цього ж закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінчення технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Таким чином, взявши до уваги норми вищенаведеного Закону, суд приходить до переконливого висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 146 509, 22 гривень є безпідставною, а тому не підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного, взявши до уваги той факт, що на момент предявлення позову до суду банківський вклад у сумі 40 000, 00 гривень позивачу не було повернути та не було виплачено суму відсотків, а тому позов в частині стягнення відсотків в розмірі 3 332, 00 гривень на користь ОСОБА_1 є підставним та підлягає до задоволення, а також враховуючи той факт, що з 18.09.2015 року в ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» введено тимчасову адміністрацію - в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 526, 1058, 1060 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» на користь ОСОБА_1 суму невиплачених відсотків за договором № 300131/130269/3-14 про банківський строковий вклад у сумі 3 332 (три тисячі триста тридцять дві ) гривні 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_4