Справа№592/8813/14-ц
Провадження №2/592/244/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2016 року м.Суми

Ковпаківський райсуд м. Суми у складі-головуючого судді Хитрова Б.В. за участю секретаря судового засідання Хоминич М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 14.08.2014 року звернувся з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння та свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Сумського районного суду Сумської області від 30.05.2014 року розірвано шлюб між позивачем та відповідачем.

В період шлюбу для позивача були придбані речі, які є речами індивідуального користування: флеш-память на 16Gb, чоловічій одяг.

Крім того у відповідача знаходиться майно, набуте позивачем під час шлюбу, але на підставі договору дарування: спальний гарнітур, стільці 4 шт., диван; крісла 2 шт., шафа в прихожу, килим 1,5 X 2,0м.

Крім того, у відповідача знаходяться особисті документи та книги, а саме:

свідоцтво про народження, свідоцтво про неповну середню освіту, диплом про закінчення медичного училища, диплом про закінчення медичного факультету СумДУ, сертифікати про проходження навчання, військовий квиток, членські квитки гаражного кооперативу «Україна-2» та «Зоря-2», книга обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_1, податкові декларації, щомісячна звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за ФОП ОСОБА_1 інші відомості про підприємницьку діяльність, книги з медицини.

Просить зобовязати відповідача повернути вказані речі та документи.

Позивач збільшив 08.04.2015 року позовні вимоги ( а.с. 42) та просив додатково зобовязати відповідача повернути технічні паспорти на майстерню з ремонту автотранспорту, дорожні листи на маршрутні автобуси, акти звірки розрахунків в яких стороною виступав позивач, як фізична особа-підприємець, паспорти автобусних маршрутів, водійську картку та ключі від автомобіля «Шкода».

В судовому засіданні позивач своє вимоги підтримав з вищенаведених підстав. Суду пояснив, що не може надати суду докази тих обставин, що вказані речі були придбані під час шлюбу та знаходяться у відповідача, доказів, що меблі, які на момент подарунку їх подружжю були у вжитку, були подаровані саме йому, а не подружжю. Відмовився від пропозиції суду та відповідача забрати вже підготовлені до транспортування меблі з місця проживання батьків відповідача в с. Сад Сумського району, не оспорював тих обставин, що фактично та юридично припинив свою діяльність в якості приватного підприємця, що надає послуги з пасажирських перевезень автотранспортом. Повідомив суд, що залишив вказані в позові документи у відповідача, але відповідних доказів тих обставин, що відповідач їх незаконно утримує у себе не має, повідомив, що не має доказів стосовно вартості майна ( чоловічого одягу, меблів, флеш-карти, книг та ін.) зазначеного у позові.

Відповідач позов не визнала, пояснила, що після розірвання шлюбу позивач забрав всі належні йому речі та документи та разом вони не мешкають. В теперішній час триває судовий розгляд спорів стосовно розділу колишнього майна подружжя, в тому числі і приміщення по вул.. Курській в м. Суми в якому проводився ремонт автотранспорту. Витребування документів на вказане приміщення є, на її думку, спробою затягнути розгляд виниклого судового спору стосовно спільного майна подружжя, зокрема щодо встановлення його дійсної вартості. Що стосується дорожніх листів на автобуси, які були у користуванні позивача та є, на думку відповідача, їх спільним майном подружжя, то дійсно частина подорожніх листів залишалася в місті їх спільного подружнього проживання, згодом позивач намагався штучно занизити вартість майна, вказані подорожні листи використовувались для визначення вартості вказаних автобусів, а потім були частково втрачені або знищені і у відповідача відсутні. Спірні спальні та інші меблі на момент їх подарунку вже були у вжитку і дарувались подружжю, а не особисто позивачу. Не дивлячись на вказані обставини вона готова передати вказані меблі позивачу, вони в розібраному стані зберігаються в господарських побудовах за місцем проживання її батьків в с. Сад і позивач у будь-який момент може їх забрати.

Судом встановлено, що сторони з 1997 року по 2014 рік перебували у зареєстрованому шлюбі в якому народилась дитина ОСОБА_3 21.08.2015 року ( а.с. 6).

Позивач займався підприємницькою діяльністю з пасажирських перевезень, яку на момент винесення судового рішення офіційно припинив. В теперішній час існують судові спори стосовно колишнього майна подружжя. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, копіює судового рішення про розірвання шлюбу та не ставились під сумнів учасниками судового розгляду.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд констатує, що за два роки судового розгляду справи ( з 10.10.2016 року по справі головує суддя Хитров Б.В.) сторона позивача не надала суду жодного доказу, що вказані в позові речі дійсно залишились після розірвання в травні 2014 року шлюбу у відповідача, певні речі були дійсно особистим подарунком позивачу та є виключно його майном. Вказані в позові особисті документи та документи повязані з діяльністю позивача в якості субєкта підприємницької діяльності дійсно на момент виникнення спору та в теперішній час знаходяться у відповідача та відсутність документів у позивача (ОСОБА_4, ОСОБА_5 РОЗРАХУНКІВ, ПАСПОРТИ АВТОБУСНИХ МАРШРУТІВ, ЩОМІСЯЧНА ЗВІТНІСТЬ, ПОДАТКОВІ ДЕКЛАРАЦІЇ ОСОБА_6), який за власними поясненнями припинив діяльність в якості субєкта підприємницької діяльності, порушує його законні права та інтереси. Позивач відмовився від пропозиції суду та сторони відповідача оголосити перерву в судовому засіданні та забрати меблі (спальні та стільці), які в розібраному стані зберігаються у батьків відповідача, не клопотав про заміну відповідача чи залучення до справи в якості третіх осіб батьків відповідача у яких знаходять спірні меблі.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та такі, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. 57 СК України, ст. 387 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський райсуд м. Суми шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 26.10.2016 р.

Суддя Б.В. Хитров