УхвалА

іменем україни

24 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення суми за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою його представником - ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 31 жовтня 2014 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір позики, відповідно до умов якого він передав останньому грошові кошти у розмірі 30 тис. Євро, які відповідач зобов'язався повернути до 1 грудня 2014 року, про що видана розписка. Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_5 не виконав, грошові кошти не повернув.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 30 тис. Євро.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 3 березня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики у розмірі 30 тис. Євро, що згідно офіційного курсу Національно банку України станом на 11 грудня 2014 року становить 582 633 грн 60 коп., та судові витрати у розмірі 3 654 грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині визначення суми заборгованості за договором позики від 31 жовтня 2014 року змінено. Збільшено розмір суми заборгованості за договором позики з 582 633 грн 60 коп. до 835 984 грн 62 коп. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, в інтересах якого діє його представник - ОСОБА_6, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, справу передати на новий розгляд.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов та стягуючи заборгованість за договором позики (апеляційний суд збільшив суму заборгованості за договором позики на день ухвалення рішення судом першої інстанції), суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши ст. ст. 207, 1047 ЦК України, дійшли до правильного висновку про те, що між сторонами укладено договір позики, про що свідчить письмова розписка від 31 жовтня 2014 року, згідно з якою ОСОБА_5 отримав грошові кошти, які зобов'язався повернути до 1 грудня 2014 року.

При цьому суди правильно виходили з того, що договір позики є реальним, зміст розписки підтверджує зобов'язання позичальника повернути грошові кошти, справжня правова природа правовідносин сторін відповідає обставинам позики, а доводи ОСОБА_5 про написання розписки під впливом насильства чи обману він не довів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), договір позики не оспорював (ст. 204 ЦК України).

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах № 6-79 цс 14 від 2 липня 2014 року та № 6-1967 цс 15 від 11 листопада 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, поданою його представником - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик