Справа № 466/4217/15 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/693/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Фідобанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_5, Шевченківського ВДВС Львівського міського управління юстиції про скасування арешту на іпотечне майно, -

встановила:

В червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (надалі ПАТ «Фідобанк») звернулося з позовною заявою до ОСОБА_5, Шевченківського ВДВС Львівського міського управління юстиції про зняття накладених арештів в частині що стосуються квартири АДРЕСА_1, та перебуває в іпотеці ПАТ «Фідобанк» відповідно до договору іпотеки № 014/3530/2/16943, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. 04.06.2008 року за р.№3986, а саме: арешт накладений відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП 44227096 від 05.01.2015 року винесеної Шевченківським ВДВС ЛМУЮ (номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 8583615); арешт, накладений відповідно до постанови про арешти майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №35343048 винесеної 23.11.2012 року Шевченківським ВДВС ЛМУЮ (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчужень об'єктів нерухомого майна 13287299) (а.с.2-3,32-33).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що в 2008 році між ОСОБА_5 та АТ «Ерсте Банк» був укладений кредитний договір. Відповідно до Договору іпотеки №014/3530/2/16943 вказана квартира передана в іпотеку банку. Взяті на себе зобов'язання відповідач ОСОБА_5 не виконав, у зв'язку з чим банк звернувся з відповідним позовом до суду. 10.11.2011 року рішенням Шевченківського районного суду м.Львова було вирішено стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь АТ «Ерсте Банк» суму заборгованості, яка становила 124858,38 дол. США. Рішення набрало законної сили. Шевченківською ДВС ЛМУЮ було відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню даного рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 10.11.2011 року. В рамках даного виконавчого провадження на майно, що перебуває в іпотеці банку, накладено арешти.

Оскільки, на даний момент квартира, що перебуває в іпотеці банку, підлягає під дію ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», таким чином, виконати рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 10.11.2011 року не видається можливим, у зв'язку з тим з позичальником ОСОБА_5 досягнуто згоди щодо врегулювання питання погашення кредитної заборгованості відповідно шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Однак, через наявність вказаних арештів, що накладені Шевченківським ВДВС на спірну квартиру, його діями порушені права ПАТ «Фідобанк» як іпотекодержателя, тому просив задовольнити позов до суду.

Оскарженим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2015 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_5, Шевченківського ВДВС Львівського міського управління юстиції про скасування арешту на іпотечне майно - відмовлено.

Рішення суду оскаржено ПАТ «Фідобанк».

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права. Вказує, що ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що після застосування позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки, будь-які права третіх осіб на предмет іпотеки, в тому числі на задоволення їх вимог за рахунок предмету іпотеки - втрачають чинність. Зазначає, що ОСОБА_5 є єдиним власником майна, яке передбачено в іпотеку, і відсутні будь-які інші права третіх осіб зареєстровані належним чином, що підтверджується відомостями з ЄДРЗВОНМ та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно доданими до позовної заяви.

Крім того зазначає, що позовні вимоги ґрунтуються на переважному праві ПАТ «Фідобанк» на задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки, що передбачено ЗУ «Про іпотеку». Іпотекодержателем (позивачем) обрано спосіб задоволення таких вимог, а саме спосіб передбачений ст.37 ЗУ «Про іпотеку». Окрім цього, сторонами визнано та не заперечується, що предмет іпотеки буде передано у власність іпотекодержателя в рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_4 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково в частині скасування судового рішення з таких підстав.

Встановлено, що 04 червня 2008 року між ОСОБА_5 та АТ «Ерсте Банк», правонаступник якого є позивач, був укладений кредитний договір №014/3530/2/16943, відповідно до якого, банком надано ОСОБА_5 кредит в сумі 110000,00 дол. США для придбання квартири АДРЕСА_1, яка передана в іпотеку банку відповідно до Договору іпотеки №014/3530/2/16943.

Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_5 не виконав, у зв'язку з чим банк звернувся з відповідним позовом до суду. Так, 10.11.2011 року рішенням Шевченківського районного суду м.Львова було вирішено стягнути з ОСОБА_5 таОСОБА_3 на користь банку 124858,38 дол. США (а.с.12-15).

Шевченківською державною виконавчою службою Львівського міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 10.11.2011 року. В рамках даного виконавчого провадження на майно, що перебуває в іпотеці банку накладено два арешти, відповідно до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження №13287299 накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №35343048 від 23.11.2012р., винесеної старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Гнатишин Н.Б. та відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Шевченківським ВДВС Львівського міського управління юстиції накладено арешт на все нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №44227096, виданої 05.01.2015року, номер запису про обтяження: 8584615.

Встановлено, що права і обов'язки у ПАТ «Фідобанк» виникли 04.06.2008 року відповідно до договору іпотеки 014/3530/2/16943, а постанови про накладення арешту було винесено 23.11.2013р. та 05.01.2015, тобто пізніше, ніж було укладено договір іпотеки. Відповідно у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер 5685783, вищий пріоритет на заставлене майно має позивач ПАТ «Фідобанк».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд з посиланням на ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» вказав, що суду не надані відомості які б підтверджували вартість предмета застави, відтак, немає правових підстав для звільнення згаданого майна з - під арешту, оскільки можуть бути порушені майнові права осіб, які не є заставодавцями у випадку, якщо вартість предмета іпотеки перевищить розмір заборгованості боржника перед заставодержателем.

При цьому суд посилався на те, що відповідно до Інструкції «Про проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15 грудня 1999 року та ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки в даній справі крім позивача не встановлено інших застоводавців, як і інших осіб, які є кредиторами ОСОБА_5, а тому суд не вправі був відмовляти з цих підстав.

Таким чином з цих підстав суд не вправі був відмовити в задоволенні позову, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судовою колегією встановлено, що позивач послався на те, що права ПАТ «Фідобанк», як іпотекодержателя, порушені діями Шевченківського ВДВС Львівського міського управління юстиції, а саме накладенням вказаних арештів на спірну квартиру.

Проте жодних неправомірних дій з сторони цього відповідача позивач не вказав і такі не встановлено.

В засіданні судової колегії представник Шевченківського ВДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 позов заперечив та вказав, що всі дії по виконанню рішення Шевченківського районного суду м.Львова 10.11.2011 року вчиненні у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 57 Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду.

Таким чином, державні виконавці діяли відповідно до вимог Закону та Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5.

Крім того в засіданні судової колегії як представник банку ОСОБА_2, так і представник ОСОБА_5- ОСОБА_3 пояснили, що в судовому порядку не оспорювались дії державних виконавців Шевченківського ВДВС по накладенню арештів на квартиру.

Вони також пояснили, що не звертались до Шевченківського ВДВСз приводу укладення мирової угоди на стадії виконання судового рішення.

Отже накладенням вказаних арештів на спірну квартиру не порушені права позивача, оскільки такі вчинені в його інтересах, що не оспорюється.Також відсутній факт реального порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання діями боржника.

Так вказані арешти накладені під час виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова 10.11.2011 року, яким стягнуто з відповідача ОСОБА_5 на користь банку 124858,38 дол. США.

Таким чином з врахуванням наведеного та того, що не встановлено порушень прав позивача, в задоволенні позову слід відмовити.

При цьому судова враховує те, що ПАТ «Фідобанк» не позбавлений захисту свого права в інший спосіб у відповідності з вимогами ст.37 Закону України «Про іпотеку».

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ПАТ «Фідобанк» - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_5, Шевченківського ВДВС Львівського міського управління юстиції про скасування арешту на іпотечне майно - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.