Справа № 212/2305/14-ц
Провадження № 2/211/64/16
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бардін О. С.

при секретарі Мариненко Е.П., Ширинової А.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

третьої особи Кузнецової О.С.

за відсутності представника Четвертої держнотконтори

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Кузнецової Олени Сергіївни, Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду 06 березня 2014 року з позовом про визнання заповіту недійсним, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 80 років померла мати позивача - ОСОБА_6, якій за життя належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1.

З метою прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на ? частину вказаної квартири, однак 09 серпня 2011 року він отримав постанову нотаріуса № 1496/01-16 про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з наявністю заповіту, складеного за життя ОСОБА_6 на іншого спадкоємця. В приватній бесіді нотаріус повідомила, що заповіт було вчинено 14.01.2011 р. та посвідчено приватним нотаріусом Кузнецовою О.С. на користь його сестри ОСОБА_3

15 листопада 2010 року його мати перенесла інсульт та з того часу знаходилася в безпорадному стані, вона перестала ходити та була прикута до ліжка, у неї відмовила ліва рука, тому вони з відповідачкою домовилися по черзі доглядати за нею.

ОСОБА_6 вживала різноманітні медичні препарати у вигляді пігулок: Берліприл, Індо прес, Кормагніл у вигляді ін'єкцій: Корглюкон, Еуфиллін, Пірацетам, Актовігін, Цереброзілін, які тільки підтримували її деякий час, але покращення її стану здоров'я не було, в зв'язку з чим за період з 15.11.2010 р. по день її смерті їй часто викликали швидку допомогу.

Після перенесеного інсульту у ОСОБА_6 почали спостерігатися погіршення пам'яті, зниження уваги, вона інколи не впізнавала своїх рідних, не пам'ятала деяких подій із життя родини, у деяких випадках вела незв'язану розмову, а з січня 2011 року стан її здоров'я ще більш погіршився, що підтверджується картками викликів станції швидкої медичної допомоги, тому вона за станом здоров'я не могла не тільки виявити намір вчинити заповіт, але й розуміти значення своїх дій та керувати ними, крім того померла не знала та не розуміла українську мову.

Тому позивач вважає, що відповідачка скористалася безпорадним станом матері, в той час, коли чергувала біля неї та організувала виїзд приватного нотаріуса до матері та посвідчення заповіту, оскільки за життя мати завжди висловлювала намір залишити все своє майно порівну обом дітям. Просить визнати заповіт від 14 січня 2011 року складений ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Кузнецовою О.С. недійсним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 на вимогах наполягали з підстав, викладених в позові.

Позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що відповідачка не хотіла повідомляти про інсульт, вона забрала матір із лікарні посилаючись на відсутність грошей, але мати не бажала з нею спілкуватися. 06.01.2011 року хотіли матір покласти в лікарню. Мати йому казала, що не підписувала заповіт, як того бажає сестра. Він доглядав за матір'ю. Мати лікувалася від інсульту, була гіпертоніком, психічними захворюваннями не страждала, була нормальною людиною. Після інсульту поводила себе нормально, скаржилася на сестру і просила її замінити. Про заповіт він дізнався від сестри після смерті матері, але мати не підписувала заповіт.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позов не визнали.

Відповідач ОСОБА_3 суду пояснила, що поки мати хворіла, позивач її не лікував, клізми не ставив, ліки не давав. В нього думки були тільки про гроші. Тому мати зробила на неї заповіт. Мати на обліку в ПНД не перебувала, була нормальною і після інсульту, спілкувалася з сусідами, які приходили до неї. Мати сама назвала людей, які повинні були розписатися за неї в заповіті. Про заповіт їй мати сказала в січні 2011 року. Нотаріус була в матері двічі, в день складання заповіту і до того дня. Нотаріус сказала, що спочатку подивиться на заповідача, в якому вона стані, а потім буде оформлювати заповіт. Права рука у мами тряслась, тому нотаріус сказала, що потрібні свідки, тому вони запросили свідків.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_7 суду пояснила, що до неї звернулася ОСОБА_3 і запитала, як оформити заповіт. На її запитання відповідачка сказала, що мати нормальна, але лежача. Вони поїхали на попередній виклик для бесіди, надання консультації. Вона особисто проводила бесіду з заповідачем, яка була дієздатна, сиділа на кроваті. Заповідач сказала, що у неї слабкі руки, щоб підписалася інша особа. Запросили свідків з якими проводили бесіду.

На другий день поїхали для підписання заповіту, все відбувалося в присутності свідків. Вона запитала в жінки чи вона знає для чого її викликали, та відповіла що так, щоб підписати заповіт. Це питання вона задала навмисно в присутності свідків. Заповіт читали свідки. На її запитання заповідач відповіла, що розуміє українську мову. Підписувала заповіт та особа, на яку вказала заповідач. Заповідач казала, що в неї слабкі руки, що вона не зможе підписати. Вона не запитувала у заповідача, чи знає вона українську мову, вона запитала чи розуміє та українську мову. Коли прочитали заповіт, заповідач сказала, що згодна. Другий екземпляр заповіту вона поклала на стіл біля ОСОБА_8. Вона впевнилася, що заповідач адекватна, запитувала заповідача прізвище ім'я по батькові.

Вислухавши сторони, представників сторін, третю особу, дослідивши матеріали цієї справи та справи № 2-2489/11, суд вважає, що в позові необхідно відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6 (а.с. 11 - копія свідоцтва про народження), яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла (а.с. 12 - копія свідоцтва про смерть).

Після смерті матері ОСОБА_1 подав заяву до нотаріальної контори для отримання спадщини, однак постановою державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. від 09 серпня 2011 р. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що після смерті ОСОБА_6 вчинено заповіт від її івмені на іншого спадкоємця (а.с. 14 - копія постанови).

14 січня 2011 року ОСОБА_6 було складений заповіт на користь своє дочки ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кузнецовою О.С., в зв'язку з хворобою ОСОБА_6 удома за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2, о 15 год. 30 хв. Вказаним заповітом ОСОБА_6 заповіла ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть їй на день смерті (а.с. 13 - копія заповіту).

Зі змісту заповіту вбачається, що в зв'язку з тим, що заповідач ОСОБА_6 власноруч розписатися не може на її особисте прохання та за її дорученням в її присутності, в присутності приватного нотаріуса та в присутності двох свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 після прочитання ними тексту заповіту уголос, текст цього заповіту підписано власноруч ОСОБА_12, про що засвідчили своїми підписами свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с. 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 18 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року суд визнає заповіт недійсним за позовом заінтересованої особи, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК).

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Тобто підставою для визнання правочину недійсним за ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-9цс12, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

В судовому засіданні були допитані свідки за клопотанням позивача.

Так свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що є дружиною позивача та знає відповідачку з 1981 року. Та проживала в однокімнатній квартирі часто сварилася з матір'ю. Вони з чоловіком доглядали за матір'ю, доглядали по черзі з ОСОБА_3 За життя мати казала, що спадщину будуть ділити порівну. Потім мати поскаржилася що, ОСОБА_3 вимагала заповіт на неї, скаржилася що та дала таблетки, після яких їй погано. Одного разу ОСОБА_3 не приїхала до матері коли була її черга, на її дзвінок відповіла, що не приїде. У матері погіршився стан здоров'я, стався інсульт. Після чергування ОСОБА_3 здоров'я матері погіршувалося вона іноді не розуміла де знаходиться. Лікарі рекомендували покласти матір в лікарню де догляд кращий, але та відмовлялася казала що дочка не бажає. Мати казала, що все перепише на ОСОБА_13. з 10 січня вона більше спала. Вона їй казала про день її народження 24 січня, але мати навіть не усвідомлювала це. Гроші матері забирала ОСОБА_3 Мати не знала українську мову, а заповіт складено українською мовою. Мати казала, що не підписувала заповіт.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що є онуком померлої. Бабуся не знала українську мову, завжди з ним розмовляла російською мовою Вона завжди могла підписувати документи, так як права рука у неї була діюча. Він провідував бабусю. Останній раз за тиждень до її смерті, вона впізнала його.

Суд критично відноситься до пояснень свідків, які є близькими родичами позивача та не надали обґрунтованих пояснень щодо того, що померла ОСОБА_15 склала заповіт під примусом чи будучи в безпорадному стані.

Судом досліджено матеріали справи № 2-2489/11 за позовом ОСОБА_16 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, який ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 жовтня 2012 року залишено без розгляду.

Згідно акту № 222 посмертної судово-психіатричної експертизи від 07.08.2012 р., комісія робить висновок про те, що в зв'язку з відсутністю відомостей у наданій на експертизу медичної документації (оригінал карти амбулаторного хворого Д-1 сер. № 315742 міської поліклініки Довгинцево) і показань лікарів як свідків, які спостерігали ОСОБА_6: ОСОБА_17, ОСОБА_13, ОСОБА_22, що характеризують психічний стан ОСОБА_6 в період часу, що цікавить суд, а саме 14.01.2011 року, а також з огляду на суперечливість свідчень, заяв позивача, відповідачки, нотаріуса, що характеризують психічний стан ОСОБА_23, в зазначений період часу, оцінити її психічний стан на період часу, що цікавить суд, 14.01.2011 року та дати відповіді на поставлені експертний питань неможливо (а.с.121-128 - експертиза).

Крім того, досліджені та оголошенні в судовому засіданні пояснення свідків, дані ними при розгляді справи № 2-2489/11.

Так свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що знає позивача та відповідача вони по сусідству проживають. Вона була присутня при підписанні заповіту. 13 січня 2011 року ОСОБА_3 звернулася до неї з проханням, щоб вона була свідком при підписанні заповіту ОСОБА_15. Вона прийшла 13 січня, щоб віддати паспорт, оскільки 14 січня 2011 року повинен був прийти нотаріус. Вона залишила ОСОБА_3 паспорт, ввечері вона його їй повернула. 14 січня 2011 року на 15-00 годину вона підійшла до них, почекала нотаріуса. ОСОБА_19 була при пам'яті, казала, що заповідає квартиру дочці, коли нотаріус зачитувала заповіт, виявили, що там була помилка - неправильно вказано її по-батькові. Нотаріус поїхала перероблять заповіт. Коли повернулась, зачитувала заповіт. Вона, свідок, теж зачитувала заповіт. ОСОБА_6 була лежачою, її впізнала, коли нотаріус запитала, на кого заповіт, вона відповіла, що на доньку. ОСОБА_6 не зачитувала заповіт, оскільки погано бачила, вона казала, що довіряє нотаріусу. У заповіті ОСОБА_19 підпис не ставила, оскільки погано себе почувала, була лежачою. До підписання заповіту вона вдома у ОСОБА_19 не була. Другий свідок, ОСОБА_11, теж їх сусідка, ОСОБА_19 впізнавала всіх - вона була при пам'яті, психіка у неї була нормальна. ОСОБА_6 казала, що дочка добре за нею доглядала, заповіт на неї, підписи ми всі ставили у заповіті (справа № 2-2489/11 а.с.114-114-зворот.).

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, щоОСОБА_19 була її сусідкою, дочку її вона часто бачила, а сина рідко. До неї прийшла ОСОБА_3 та сказала, що мати просить її зайти. Вона прийшла до них додому, там була сусідка ОСОБА_10. ОСОБА_6 сказала, що хоче на дочку заповіт написати. Вона віддала їм свій паспорт. На наступний день вона прийшла до них, приїхала нотаріус. Коли нотаріус зачитувала заповіт, у ОСОБА_10 було неправильно по-батькові вказано. Нотаріус поїхала переправляти, а вони хвилин 20 сиділи спілкувалися, чекали нотаріуса. Заповіт читала нотаріус, а потім вона, як свідок. ОСОБА_19 не читала, оскільки погано бачила, їй важко було читати. ОСОБА_6 розуміла мову, була згодна з усим, нотаріус останньою читала заповіт. ОСОБА_20 не поставила підпис вона не пам'ятає, не звернула уваги, вона просто поставила підпис як свідок. ОСОБА_12 теж була свідком і читала заповіт. Ніхто за ОСОБА_20 не підписував заповіт, мабуть нотаріус сказав поставити підпис, це ж документ. Вона не пам'ятає, чи брала ОСОБА_20 ручку підписувати заповіт. ОСОБА_6 була в нормальному стані, проблем з мовленням та мовою не було, їй допомогли сісти - руками вона рухала, піт витирала, просила їй поправити так як їй незручно було сидіти. До заповіту вона заходила до ОСОБА_20 як сусідка, та все розуміла, розмовляла з нею. ОСОБА_6 розуміла, що заповіт був, це її воля була. Вона двічі до заповіту приходила і після заповіту заходила до ОСОБА_20, але не було часу розмовляти, чула, як ОСОБА_20 у доньки питала, хто прийшов, так що ОСОБА_20 була в нормальному стані (справа № 2-2489/11 а.с.114-зворот. - 115).

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що позивач та відповідачка їй знайомі, вона проживала в одному будинку з їх мамою. Позивача вона бачила декілька разів. 13 січня 20111 року вона за проханням доньки прийшла до ОСОБА_19, віддала свій паспорт для складання заповіту. ОСОБА_6 лежала, вона привіталася до неї, та впізнала її і сказала, що хоче скласти заповіт на дочку. На наступний день 14.01.2012 р. вона прийшла до ОСОБА_19 додому о 15-00 годині, приїхала нотаріус. Нотаріус у ОСОБА_19 спитала, хто вона, ОСОБА_19 відповіла, що нотаріус і що приїхала скласти заповіт. ОСОБА_3 прала у ванній, коли нотаріус зачитувала заповіт, у ОСОБА_10 неправильно в заповіті було вказано по-батькові, тому нотаріус поїхала переробляти. Коли переробили заповіт, нотаріус запитала у ОСОБА_19 чому саме на доньку заповіт та відповіла, що дочка добре за нею доглядає. Зачитали заповіт, вони зі свідками підписали його, вона була присутня як особа, яка підписувала замість ОСОБА_19 заповіт. У ОСОБА_19 тряслись руки, вона погано себе почувала, не могла підписати, потрібна була допомога. Вона заповіт зачитувала, при цьому також були присутні ОСОБА_11 і ОСОБА_10, нотаріус теж зачитувала заповіт. ОСОБА_6 пропонували зачитати заповіт, вона прочитала як могла, мова у неї була не дуже хороша, але вона зачитувала, в окулярах була. Її довго не захотіли мучити, у неї руки тряслись, вона не могла розписатися (справа № 2-2489/11 а.с. 115).

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема того факту, що оскаржуваний заповіт не відповідав волі заповідача чи був складений під впливом фізичного або психічного тиску.

При цьому оспорюваний заповіт за формою та змістом відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Керуючись ст.ст.203,215,1233,1234,1247,1257 ЦК України, ст.ст.10,60,88,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О. С. Бардін