Номер провадження: 22-ц/785/917/16
Головуючий у першій інстанції Виноградова Н. В.
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Варикаші О.Д.

- Ступакова О.А.

при секретарі - Желєзнові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного говариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційними скаргами представника Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2015 року, -

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 16571,65 грн., моральної шкоди у розмірі 80000 грн. та витрат за надання правової допомоги у розмірі 1000 грн.

06.07.2015 року позивачем було уточнено позову заяву в якій просив стягнути з ОСОБА_4 та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» матеріальну шкоду у розмірі 16571,65 грн., моральну шкоду у розмірі 80000 грн. та витрат за надання правової допомоги у розмірі 1000 грн.

16.09.2015 року позивачем надано уточнену позовну заяву в якій просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» матеріальну шкоду у розмірі 16571,65 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та стягнути з ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 75000 грн. та витрат за надання правової допомоги у розмірі 1000 грн.

29.09.2015 року позивачем зменшено розмір матеріальної шкоди, яку просив позивач стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» у розмірі 14234,65 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 04.10.2013 року приблизно о 20.50 год. ОСОБА_6, керуючи технічно справним автомобілем «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер НОМЕР_2, здійснюючи рух по лівій смузі проїзної частини вул. Приморська з боку Газового провулку в напрямку спуска Марінеска, не вжив заходів для зупинки керованого ним транспортного засобу в зазначеному місці, продовжив рух, в'їхав на пішохідний перехід, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3, який перетинав проїзну частину на зелений сигнал світлофору, рухаючись зліва направо по ходу руху вказаного автомобілю. Дії водія ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України.

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 02.09.2014 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень в доход держави з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання на підставі ст. 1 п. «в» Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року. Після ДТП позивача було направлено до Одеської міської клінічної лікарні №1, однак згодом було переведено до Одеської клінічної лікарні №11 в якій була проведена операція по усуненню отриманої травми та вживлена металічна пластина.

Витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 документально підтверджені квитанціями та довідкою КУ "Одеська клінічна лікарня №11", що знаходяться в матеріалах справи. 13.11.2014 року ОСОБА_3 в Одеській клінічній лікарні №11 була зроблена повторна операція по видаленню металічної пластини, в результаті чого позивачем також були понесені витрати у розмірі 1878,23 грн. ОСОБА_3 рекомендовано в 2015 р. пройти санаторно-курортне лікування, як реабілітація після травм отриманих після ДТП.

Згідно рахунку фактури №147 від 17.09.2015 року дане лікування коштує 10410 грн.

Позивач та його представник підтримали уточнені позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні.

ОСОБА_6 та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог.

Представник ПАТ HACK «Оранта» частково визнав позовні вимоги, про що зазначив в своїх запереченнях (а.с.165-167).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволений частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_3 суму матеріальної шкоди у розмірі 14 234,65 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 кошти на правову допомогу у розмірі 1 000 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь держави судовий збір у розмірі 974,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

На вказане рішення представник Публічного акціонерного говариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» ОСОБА_5 та ОСОБА_4 подали апеляційні скарги.

Представник Публічного акціонерного говариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду в частині стягнення з НАСК «Оранта» матеріальної шкоди.

ОСОБА_4 просить рішення суду змінити в частині стягнення з нього моральної шкоди та витрат на правову допомогу і відмовити в задоволенні цих позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

У ч. 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межax доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах оскарження рішення суду в частинах зазначених в апеляційних скаргах.

Судом встановлено, що 04.10.2013 року приблизно о 20:50 год. ОСОБА_6, керуючи технічно справним автомобілем «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснюючи рух по лівій смузі проїзної частини вул. Приморська з боку Газового провулка напрямку спуска Марінеска, наближався до регульованого світлофорним об'єктом пішохідного переходу, розташованого поблизу будинку № 64 «а» (вул. Приморська), був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та допустив порушення вимог п.п. 2.3 «б», 8.10, 8.7.3 «г», «є», 12.3 «Правил дорожнього руху» України.

При включенні червоного сигналу світлофору в його напрямку руху, ОСОБА_4 не вжив заходів для зупинки керованого ним транспортного засобу в зазначеному місці, продовжив рух, в'їхав на пішохідний перехід, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3, який перетинав проїзну частину на зелений сигнал світлофору, рухаючись зліва направо по ходу руху вказаного автомобілю.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 337 від 25.02.2014 року у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому хірургічної шийки правої плечевої кістки зі зміщенням уламків.

Дії водія ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 02.09.2014 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень в доход держави з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання на підставі ст. 1 п. «в» Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року, (а.с.5-10).

Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України).

Після ДТП позивача було направлено до Одеської міської клінічної лікарні № 1, згодом було переведено до Одеської клінічної лікарні № 11 в якій була проведена операція по усуненню отриманої травми та вживлена металічна пластина.

Витрати у розмірі 1946,42 грн. на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 в період з 04.10.2013 р. по 29.10.2013р. документально підтверджені квитанціями та довідкою КУ «Одеська клінічна лікарня № 11", що знаходяться в матеріалах справи.

13.11.2014 року ОСОБА_3 в Одеській клінічній лікарні №11 була зроблена повторна операція по видаленню металічної пластини, в результаті чого позивачем також були понесені витрати у розмірі 1 878,23 грн.

ОСОБА_3 рекомендовано в 2015 р. пройти санаторно-курортне лікування, як реабілітація після травм отриманих після ДТП (23).

Згідно рахунку-фактури № 147 від 17.09.2015 року дане лікування коштує 10 410 грн.

Майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи майну фізичної юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала (ч .І ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. І ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана майну одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України (254к/96-ВР), Цивільним кодексом України (435-15), Законом України "Про страхування" (85/96-ВР), цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно ст. З Закону метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 24.1. статті 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням потерпілого, відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

При таких даних суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення вимоги позивача про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія Оранта» матеріальної шкоди у розмірі 3 824,65 грн., оскільки зазначені витрати здійснені на проведення потерпілому операцій.

Між тим суд першої інстанції стягнув з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія Оранта» на користь позивача також і витрати на санаторно-курортне лікування, як реабілітації після травм отриманих після ДТП в розмірі 10 410 грн.

В матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_6 проходив санаторно-курортне лікування, як реабілітацію після травм отриманих після ДТП та витратив на це вказану суму.

Факт того, що йому було рекомендовано пройти санаторно-курортне лікування, як реабілітацію після травм отриманих після ДТП не підтверджують понесених ним витрат, а тому правових підстав для стягнення витрат на санаторно-курортне лікування, як реабілітацію після травм отриманих після ДТП в розмірі 10 410 грн. не має, а тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Крім матеріального збитку позивачу була заподіяна також і моральна шкода.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі правомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної шкоди» № 4 від 31.03.95 р. встановлене Конституцією та законами України на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

Пункт 3 вказаної Постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичні особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральний переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових трат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, суд враховує стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

В момент ДТП людина відчуває фізичні та моральні страждання, факт спричинення людині моральної шкоди. Після ДТП кожній людині необхідно відновлення фізичного та психічного здоров'я.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей особи.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру - немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» визнала позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ на користь ОСОБА_3В моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та не оскаржувало рішення суду першої інстанції в цій частині.

Судом встановлено, що у результаті злочину позивачу була заподіяна моральна шкода, оскільки у зв'язку неправомірними діями відповідача, позивач тривалий час відчував фізичний біль, перебував на стаціонарному лікуванні, переніс дві операції. У зв'язку з отриманими травмами та необхідністю тривалого часу для відновлення стану здоров'я, було порушено нормальні життєві зв'язки позивача, останній був позбавлений можливості вести активний спосіб життя.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позивачем доведено, що в результаті неправомірних дій відповідача, він отримав моральну шкоду, яка проявилась в отримані фізичного болю, душевних стражданнях та хвилюваннях, порушені звичайного стану життя та визначив розмір відшкодування з урахуванням обставин справи та засад розумності, виваженості та справедливості.

Між тим суд першої інстанції вважав необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн.,

Однак відповідно до ст. 84 ЦПК витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ.

Додатком до цієї постанови встановлено, що розмір компенсації витрат, пов'язаних із правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється відповідно до того, що зазначеній особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Відповідно до аналізу статей 84, 88 ЦПК, судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права підчас вирішення цивільної справи.

В матеріалах справи відсутні дані про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги ПП «Сєнов», що саме було зроблено по даній справі, тобто будь-яких доказів про те, що позивач на користь якого ухвалене рішення, поніс витрати на правову допомогу в матеріалах справи не має.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, з ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат з оплати юридичної допомоги в розмірі 1000 грн.

Відповідно до ч. З ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки колегія суддів вважала необхідним скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 з витрат на правову допомогу, і з НАСК «Оранта» витрат на санаторно-курортне лікування, як реабілітації після травм отриманих після ДТП в розмірі 10 410 грн. та відмовила в задоволенні цих вимог, то колегія вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 та з НАСК «Оранта» виходячи з суми, яку необхідно було сплатити позивачу при подачі позову на користь держави судового збору зменшив розмір стягнення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційні скарги представника Публічного акціонерного говариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія Оранта» на користь ОСОБА_3 витрат на санаторно-курортне лікування, як реабілітації після травм отриманих після ДТП в розмірі 10 410 грн. та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 кошти на правову допомогу у розмірі 1 000 грн. скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь держави судового збору змінити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2015 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія Оранта» на користь держави судового збору змінити. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія Оранта» на користь держави судовий збір у розмірі 223,52 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков