Справа № 523/7026/15-ц
02 березня 2016 року Суворовський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Гудіної Н.І.,
при секретарі Мельніченко Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просила вселити її в належну їй на праві приватної власності частину житлового будинку № 14-б по вул.Крилова в м.Одесі та зобовязати відповідачів не чинити їй перешкод в користуванні зазначеним будинком. В обґрунтування вимог посилалася на те, що їй на праві приватної власності належить 3/8 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарчих споруджень за адресою м.Одеса, вул.Крилова, 14-б. Проживати в належній їй власності вона не може, так як співвласники частини житлового будинку, відповідачі по справі, перешкоджають у вселені. Звернення до правоохоронних органів з приводу перешкоджання в здійсненні права власності, позитивного результату не дали, оскільки виниклі правовідносини розглядаються за правилами цивільного судочинства.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися без поважних причин. Згідно повідомлення служби курєрської доставки, від отримання судового виклику відмовилися. В звязку з чим, згідно до ч.8 ст.76 ЦПК України, вважається, що вони повідомлені належним чином по час та місце розгляду справи.
За письмової згодою представника позивача справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши наявні у справі докази, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.
Як убачається з матеріалів справи, житловий будинок № 14-б по вулиці Крилова в м.Одесі перебуває в спільній частковій власності в наступних частках: 3/8 частини житлового будинку належать позивачці ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 31 серпня 1992 року; 1/16 частина житлового будинку належить ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 16.08.2013 р.; 1/16 частина житлового будинку належить ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 16.08.2013 р.; 1/2 частина належить ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування.
Слід зазначити, що 1/2 частина житлового будинку, яка належить на праві власності ОСОБА_4 є відокремленою частиною з облаштованим окремим входом у будинок.
Інша 1/2 частина належить сторонам по справі та складається з частини житлового будинку під літ.А, який в свою чергу, згідно до інвентаризаційних даних, відображених у технічному паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від
25.07.2013 р., складається з житлової кімнати (2-2), площею 12,4 кв.м., житлової кімнати (2-1), площею 10,3 кв.м., коридору (2-3) площею 6,8 кв.м., ванної кімнати (2-4) площею 3,7 кв.м., загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 22,7 кв.м.
Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом.
В силу ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ч.2 ст.317 ЦК України).
Відповідно до статті 9 Житлового кодексу Української РСР, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно зі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно зі ст. 311 Цивільного кодексу України, житло фізичної особи є недоторканним. Фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.
За змістом зазначених норм права співвласник майна, яке знаходиться у спільній частковій власності без виділення часток у натурі, має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 є власником 3/8 частин житлового будинку № 14-б по вулиці Крилова в м.Одесі, вона має право користуватися своєю власністю.
Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позбавили ОСОБА_1 права користуватися належною їй власністю, позивач в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, суд має усі підстави для задоволення позову.
Оскільки право власності є абсолютним правом, що включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник, у даному випадкуАлексєєнко ОСОБА_5, на підставі ст. 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України може захистити своє порушене право шляхом вселення до спірної квартири, що відповідає ст. 16 ЦК України і є способом, що відповідає встановленому встановленому порушенню.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги про усунення перешкод в здійсненні права власності та вселення ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.311, 316, 317, 358, 383, 391 ЦК України, ст.ст.10,11,58,60,61,212-215 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення та зобовязання в не перешкоджанні користуванню власністю задовольнити.
Зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у здійсненні права власності на 3/8 частини житлового будинку № 14-б по вулиці Крилова в м.Одесі.
Зобовязати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 у здійсненні права власності на 3/8 частини житлового будинку № 14-б по вулиці Крилова в м.Одесі.
Вселити ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1) до частини житлового будинку № 14-б по вулиці Крилова в м.Одесі, яка складається з частини житлового будинку під літ.А : житлова кімната, площею 12,4 кв.м., житлова кімната, площею 10,3 кв.м., коридор, площею 6,8 кв.м., ванна кімната, площею 3,7 кв.м., загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 22,7 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції.
У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя-