У Х В А Л А

17 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року та заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_5 про захист прав споживача шляхом визнання недійсними кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки,

в с т а н о в и л а :

Броварський міськрайонний суд Київської області заочним рішенням від 2 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року, відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 16 грудня 2015 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі − ЦПК України).

У серпні 2016 року до Верховного Суду України звернулась ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року та заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 червня 2015 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 11, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження своїх вимог заявниця надала ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної й касаційної інстанцій, установив, що кредитний договір відповідає нормам цивільного законодавства та положенням Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору містять всю необхідну інформацію про права і обов'язки його сторін, порядок отримання і повернення кредиту, розмір платежів, відповідальність сторін; позивачка не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про недійсність оспорюваних договорів та підтверджували здійснення нечесної підприємницької практики з боку банку під час укладення кредитного договору.

Наданою для порівняння ухвалою від 25 травня 2016 року суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про недійсність оспорюваного кредитного договору, оскільки він не відповідає вимогам статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому суди врахували висновок експерта про невідповідність кредитного договору вимогам чинного законодавства в частині надання інформації позичальнику про сукупну вартість кредиту й невідповідність процентної ставки, зазначеної у договорі реально сплачуваній, та дійшли висновку про те, що зазначена у договорі сума кредиту не відповідає його умовам і вартості кредиту, а орієнтовна сукупна вартість кредиту становить значно більшу суму, проте така сума в договорі відсутня, як і будь-які посилання на неї.

Зазначене судове рішення, надане заявницею для порівняння та судове рішення, про перегляд якого подано заяву, постановлені у справах з різними фактичними обставинами, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права у подібних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_5 про захист прав споживача шляхом визнання недійсними кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року та заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк