Ухвала

іменем україни

03 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

НагорнякаВ.А., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участю прокурора Червонозаводського району м. Харкова, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Харківського державного нотаріального округу Милиця М.Л., акціонерне товариство «ОТП Банк», служба у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання договору недійним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2012 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2009 року прокуратура Червонозаводського району м. Харкова в інтересах ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу жилого будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 укладений 17 квітня 2007 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 червня 2012 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 17 квітня 2007 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2013 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2015 року скасувати, заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 червня 2012 року залишити в силі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Судами встановлено, що 17 квітня 2007 року було укладено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_5 придбав житловий будинок по АДРЕСА_1 за 50 тис. грн.

Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 268; внесено до Державного реєстру правочинів.

Вказуючи на те, що позивач при укладенні договору від 17 квітня 2007 року не усвідомлювала значення своїх дій, що підтверджується актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи, проведеної на підставі ухвали суду від 13 жовтня 2009 року, просила визнати його недійсним на підставі ст. 225 ЦК України.

Вважаючи, що ОСОБА_4 на момент укладення оспорюваного правочину не розуміла значення своїх дій, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що апеляційний суд обґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У п. 16 постанови Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

В акті амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 17 листопада 2009 року № 897 зазначено, що ОСОБА_4 виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу, за своїм психічним станом у теперішній час не спроможна розуміти значення своїх дій та керувати ними. При цьому, на запитання чи могла ОСОБА_4 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в момент підписання оспорюваного правочину, експерт відповіді не дав, зазначив, що це неможливо зробити на підставі наявних даних щодо психічного стану позивача.

З тексту цього акта вбачається, що ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікаря психіатра не перебуває. Вперше звернулася до психіатра 16 лютого 2009 року, тобто, майже через 2 роки після укладення договору; останній запис - 13 березня 2009 року.

Таким чином, суд вірно зазначив, що позивач у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України не надала належних і допустимих доказів на підтвердження свої позовних вимог, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду немає, а тому його необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Щодо оскарження ухвали апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2013 року, то колегія суддів перевіривши матеріали справи, встановила, що апеляційним судом Харківської області у даній справі ухвала від 13 червня 2013 року постановлена не була, а тому провадження у справі в цій частині необхідно закрити. Якщо скаржник мала намір оскаржити ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 червня 2013 року про відкриття апеляційного провадження, то ця ухвала відповідно до ст. 324 ЦПК України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9, який діє через представника Миронова ОлегаАнатолійовича, відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Касаційне провадження у справі ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участю прокурора Червонозаводського району м. Харкова, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Харківського державного нотаріального округу Милиця М.Л., акціонерне товариство «ОТП Банк», служба у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання договору недійним, за касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2012 року закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:В.А. Нагорняк Т.О. Писана Г.В. Юровська