Справа № 303/4642/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

18 жовтня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних і кримінальних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Панька В.Ф.,

суддів: Бисаги Т.Ю. і ОСОБА_1,

при секретарі: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Мукачівського міськрайонного суду від 04 серпня 2016 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за позовом ОСОБА_2 до Мукачівського відділу поліції Головного Управління поліції в Закарпатській області про усунення перешкод, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на ухвалу судді Мукачівського районного суду від 04 серпня 2016 року. Просить її скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження вирішення питання про відкриття провадження.

Вищевказаною ухвалою ОСОБА_2 було відмовлено у відкритті провадження.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 зазначає, що ухвала є незаконною. Доводить про те, що відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції обмежив право позивача на захист свого порушеного цивільного права, а саме на зняття заборони на квартиру АДРЕСА_1, який був накладений слідчим СВ Мукачівського МВ УМВС від 07.08.2008 року № 15419.

Судом першої інстанції було встановлено, що для вирішення питання про скасування заборони на нерухоме майно в заявленому позові визначений інший порядок, а тому зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.6 ст.126 КПК України в редакції від 1960 року вказано, що накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Кримінально-процесуальним кодексом України, який діє на даний час, не передбачено процедури зняття з арешту чи заборони на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ст.ст.316,317,312 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження у справі, позбавив можливості позивача захистити своє законне право володіти,користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном, а тому така ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті позовних вимог.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, 311,313,314,315,317,319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

2. Ухвалу судді Мукачівського міськрайонного суду від 04 серпня 2016 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

3. Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: