БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/7299/15-ц
провадження № 2/361/315/16
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2016 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді:Петришин Н.М.,
за участю секретаря: Масловської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, до ОСОБА_6, третя особа служба у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради Київської області про, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою, незавершеним будівництвом житлового будинку та вселення, -

в с т а н о в и в:

До суду звернулася ОСОБА_3, яка діє також в інтересах малолітніх дітей, із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 17 серпня 2001 року нею та ОСОБА_6 було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №325. За час шлюбу у сторін народилося двоє доньок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На протязі останніх 2,5 років в сім'ї сторін почали виникати конфлікти та негаразди внаслідок дій чоловіка ОСОБА_6, який постійно вчиняє сварки та скандали, забирає хтозна-куди спільні речі та зникає на декілька місяців, потім знов повертається і через один-два місяці знов покидає сім'ю напризволяще.

Під час знаходження позивачки на лікуванні, 29 вересня 2015 року відповідач вигнав із спільного будинку матір позивача ОСОБА_7, а 01.10.2015 року відповідач вигнав із будинку позивача разом із дітьми. Щодо таких подій позивач зверталась із заявою до міліції. Також позивач замінив замки на вхідних дверях та хвіртки, змінив пароль сигналізації в будинку, що не дає можливості користуватись будинком. Земельна ділянка по АДРЕСА_1, на якій знаходиться спірний будинок, належить на праві власності позивачці та її чоловіку згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.02.2008 року за №415.

У зв'язку з викладеним позивач просить зобов'язати відповідача не чинити перешкоди позивачу та своїм малолітнім дітям - ОСОБА_4, та ОСОБА_5, щодо користування житловим будинком із прибудинковою територією, які знаходяться по АДРЕСА_1 шляхом надання ключів від хвіртки воріт та дверей будинку, а також паролів від сигналізації в будинку; вселити позивача разом із малолітніми дітьми до житлового будинку із прибудинковою територією, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Після уточнення позовних вимог, позивач просить зобов'язати відповідача не чинити перешкоди позивачу та своїм малолітнім дітям - ОСОБА_4, та ОСОБА_5, щодо користування земельною ділянкою, яка знаходиться по АДРЕСА_1, шляхом надання ключів від хвіртки, воріт та дверей паркану, а також паролів від сигналізації, зобов'язати відповідача не чинити перешкоди позивачу та малолітнім дітям щодо користування незавершеним будівництвом житлового будинку ( стадія готовності 100%) із прибудинковою територією, які знаходяться по АДРЕСА_1 шляхом надання ключів від хвіртки воріт та дверей будинку, а також паролів від сигналізації в будинку; вселити позивача разом із малолітніми дітьми в незавершене будівництво житлового будинку ( стадія готовності 100 %) із прибудинковою територією.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_8 доводи позову підтримали та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_9 заперечував проти доводів позовних вимог, посилаючись на те, що згідно чинного законодавства позивач не є власником «житлового будинку» чи «об'єкта незавершеного будівництва», то відповідно не підлягають задоволенню її вимоги про усунення перешкод у користуванні незавершеним будівництвом житлового будинку ( стадія готовності 100%) із прибудинковою територією, які знаходяться по АДРЕСА_1. Також вважає недоведеними доводи позовних вимоги про вчинення перешкод відповідачем щодо користування земельною ділянкою, що також підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із виконанням ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2015 року. Крім того, зазначає, що чинним законодавством заборонено користування об'єктами будівництва, не прийнятими в експлуатацію, тому вимоги про вселення позивача із дітьми в спірний об'єкт незавершеного будівництвам є безпідставними. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Представник відповідача ОСОБА_10 також позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Представник Служби у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради Київської області у судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, де також просила підтримати позовні вимоги.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 вбачається, що 17 серпня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, після укладення шлюбу прізвище дружини «ОСОБА_3» (а.с. 5).

Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилося двоє дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_4, про що свідчать наявні у матеріалах справи копії свідоцтв про їх народження (а.с. 6-7).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2016 року шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 лютого 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 придбали земельну ділянку, площею 0, 10 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.( а.с. 11)

Із копії технічного паспорта, виготовленого на замовлення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 29 червня 2015 року, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться збудований самочинно житловий будинок з прибудовами та гараж-л.кухня. ( а.с. 60-66).

До матеріалів справи також додано Акт допуску №10 на підключення до електричної мережі електроустановки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, копію договору про користування електричною енергією за вказаною адресою від 06.08.2010 року та копію договору з постачання природного або скрапленого газу до приватного будинку опалювальною площею 148 кв.м. за вищезазначеною адресою. ( а.с. 126, 136)

Із копії паспорта ОСОБА_3 вбачається, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. Матеріалами справи встановлено, що за даною адресою також зареєстровані: ОСОБА_6 та діти - ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Матеріалами справи, зокрема, висновком ДІМ Броварського МВ від 11.10.2015 року про результати перевірки за заявою ОСОБА_7 від 29.09.2015 року, ОСОБА_3 від 01.10.2015 року та від 07.10.2015 року, показами свідків встановлено, що 29.09.2015 року відбувся конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, в результаті якого останній вигнав із житлового будинку ОСОБА_7 Також 01.10.2015 року приїхавши до будинку ОСОБА_3, побачила, що замки на вхідних дверях поміняні та ОСОБА_6 повідомив їй, що не хоче щоб дружина до розподілу спільного майна проживала у будинку.

02 листопада 2015 року проведено працівниками служби у справах дітей та сім'ї обстеження житлово-побутових умов проживання дитина за адресою: АДРЕСА_2, де встановлено, що помешкання не облаштоване для проживання дітей, відсутні продукти харчування. На даний час діти проживають по АДРЕСА_3, у бабусі.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2015 року у справі № 361/7130/15ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, вжито заходів забезпечення позову, в тому числі, шляхом заборони ОСОБА_6 перешкоджати ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою та незавершеним будівництвом житловим будинком (100 % готовності), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. ( а.с. 105 ).

Згідно висновку ДІМ Броварського МВ від 06.11.2015 року за результатами розгляду зави ОСОБА_3 від 05.11.2015р. та заяви ОСОБА_6 від 05.11.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 прибула до спірного домоволодіння, проте у неї відсутні ключі від домоволодіння, тому вона перелізла через паркан, з метою потрапити до будинку, але він був зачинений. До органів внутрішніх справ звернулась із метою фіксації даної події. Водночас ОСОБА_6 дізнався від охорони, що дружина ОСОБА_3 перелізла через паркан на територію домоволодіння, тому звернувся до органів внутрішніх справ із метою фіксації даної події.

11.11.2015 року державним виконавцем ВДВС Броварського МУЮ прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанні ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2015 року у справі № 361/7130/15ц.

01.12.2015 року державним виконавцем ВДВС Броварського МУЮ прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч. 1 ст. 49. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із виконанням ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2015 року у справі № 361/7130/15ц - у повному обсязі. ( а.с. 179-180)

Допитана в якості свідка позивач ОСОБА_3 пояснила, що перебувала у шлюбі із відповідачем з 2001 року, у 2008 році придбали спірну земельну ділянку та у 2010 році почали будувати житловий будинок, однак ремонтні роботи розпочаті у 2012 році. У березні 2013 року сторони разом із дітьми почали проживати у будинку АДРЕСА_1, де вже зроблений ремонт, є вода, газ, світло, меблі та ін. Повідомила, що під час її перебування в санаторії, 29 вересня 2015 року відповідач вигнав із будинку матір позивача, та 01.10.2015 року вигнав також позивача із будинку та не впустив туди спільних дітей. Вони навіть не змогли забрати дитячі речі. Після вказаних подій свідок із дітьми проживала у матері по АДРЕСА_3, однак на даний час проживає у квартирі АДРЕСА_4, яка належить ОСОБА_6. Спочатку там не було належних умов проживання, однак, відповідач передав кошти для придбання необхідних речей побуту.

Свідок ОСОБА_7, матір позивача, пояснила, що її дочка із чоловіком та дітьми почали проживати у спірному будинку у 2013 році, і вона також інколи проживала там, бо була із дітьми. 29 вересня 2015 року ОСОБА_6 з'явився до будинку, був дуже агресивним накинувся на свідка та «випхав» її із будинку, не пояснюючи при цьому жодних причин такої поведінки. Діти залишились у будинку. Свідок викликала дільничного, однак побої не фіксувала. Свідок більше не приходила до будинку, однак знає, що колишній зять не впускає її дочку та дітей до будинку.

Свідок ОСОБА_12, є кумою сторонам по справі, пояснила, що їй відомо те, що ОСОБА_3 переїхали до будинку весною 2013 року. Свідок бувала у будинку, де зроблений ремонт, дорогі меблі, будинок повністю придатний до проживання. Двічі вони приїжджали із ОСОБА_3, однак не могли потрапити до будинку.

З огляду на викладені обставини суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею ст. 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Згідно ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: право власності, право власності на об'єкт незавершеного будівництва.

За змістом ст. 311 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ч.8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію заборонено.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорт, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Відповідно до п.6 ч.2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації: об'єктів ІІ-ої категорії складності у розмірі 45 (сорока п'яти) мінімальних заробітних плат.

До суду не надано жодних доказів того, що за позивачем зареєстроване право власності на незавершене будівництво житлового будинку ( стадія готовності 100%) за адресою: АДРЕСА_1.

Матеріалами справи встановлено, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться самочинно побудований, без будь-якої дозвільної документацію на здійснення будівництва, будинок, який не введений в експлуатацію, тому згідно вимог чинного законодавства, позивач на даний час може бути лише власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) та відповідно може звертатись за захистом свого порушеного права саме щодо такого предмету спору.

За таких обставин, доводи позивача щодо вчинення позивачу та її дітям перешкод у користуванні незавершеним будівництвом житлового будинку ( стадія готовності 100%) є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а обраний спосіб захисту порушеного права щодо зобов'язання відповідача не чинити перешкоди позивачу та малолітнім дітям щодо користування незавершеним будівництвом житлового будинку ( стадія готовності 100%) із прибудинковою територією, які знаходяться по АДРЕСА_1 не відповідає способам захисту порушеного права, передбаченого ст. 16 ЦК України в системному зв'язку із ст.ст. 331, 182 ЦК України.

Крім того, законом встановлено заборону користування (експлуатація) будь-яким об'єктом будівництва, який не прийнятий в експлуатацію, що відповідно є підставою для відмови позивачу в задоволенні позовної вимоги щодо її вселення разом із дітьми та усунення перешкод у користуванні незавершеним будівництвом житлового будинку не введеним в експлуатацію.

Вищевказаних висновків не спростовують доводи позивача про те, що сторони проживали у спірному будинку з 2013 року, надані фотографії будинку, і те, що на думку, позивача та свідків, будинок придатний для проживання.

При пред'явленні позову на підтвердження факту вчинення перешкод ОСОБА_6 стороною позивача до суду надано висновки Броварського MB ГУ МВС України в Київській області про результати перевірки заяв ОСОБА_3 та її пояснення.

Разом з тим, з даних доказів не вбачається, що відповідач чинить позивачці перешкоди у користуванні земельною ділянкою, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться по АДРЕСА_1, у наданих документах, йдеться про житловий будинок, а не земельну ділянку.

Крім того, як встановлено вище, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2015 року у справі № 361/7130/15ц вжито заходів забезпечення позову, в тому числі, шляхом заборони ОСОБА_6 перешкоджати ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою та незавершеним будівництвом житловим будинком (100 % готовності), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

01.12.2015 року державним виконавцем ВДВС Броварського МРУЮ прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із виконанням ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2015 року у справі № 361/7130/15ц - у повному обсязі.

Постанова ВДВС Броварського МРУЮ від 01.12.2015 року свідчить про відсутність перешкод з боку ОСОБА_6 у користуванні ОСОБА_3 земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Жодних належних та допустимих доказів про вчинення відповідачем перешкод у користуванні земельною ділянкою, зокрема, після 01.12.2015 року до суду не надано.

Так, до матеріалів справи додано копії подання державного виконавця Броварського МРУЮ щодо примусового проникнення до житла, датовані 21.12.2015 року та 18.01.2016 року, однак дані подання стосуються вчинення виконавцем виконавчих дій щодо проведення опису та арешту рухомого та нерухомого майна в порядку виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.1.2015 року. ( а.с. 115-117).

Із витягу з кримінального провадження №0004705, внесеного до ЄРДР 17.12.2015 року, вбачається, що 16 грудня 2015 року на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1, невідома особа завдала тілесних ушкоджень ОСОБА_3.( а.с. 114 )

Разом з тим, даний доказ не свідчить про вчинення перешкод відповідачем у користуванні земельною ділянкою.

Водночас, покази позивача, в якості свідка, суд оцінює критично, оскільки вони повинні узгоджуватись із іншими доказами по справі.

Згідно із ст. 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних у зв'язку з тим, що вони не ґрунтуються на вимогах закону та їх недоведеністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин