БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/4836/15-ц
провадження № 2/361/95/16
РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

21 січня 2016 р. Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Селезньової Т.В.,

при секретарі Коваль А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бровари цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на предмет іпотеки,

встановив:

Позивач просить суд в рахунок стягнення заборгованості у розмірі 920552,69 грн., в тому числі за тілом кредиту, відсотками, пенею, за кредитним договором № 49.31./02/08 НВза від 18.01.2008 р. звернути стягнення на предмет іпотеки житлову квартиру загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 43,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 18.01.2008 р. шляхом визнання права власності на вказану квартиру за ПАТ «Дельта Банк», мотивуючи тим, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідач свої зобовязання за договором не виконав, допустив прострочення в платежах і заборгованість у вказаній сумі.

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, повідомлений належним чином, завчасно, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив справу розглянути заочно у відповідності до ст.224 ЦПК України.

Позов підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом встановлено, що 18.01.2008 р. між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 49.31/02/08-НВза, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття невідновлюваної кредитної лінії у національній валюті України в межах суми 681750,00 грн. строком до 17.01.2033 р. включно, а відповідач зобовязалась до 10 числа кожного місяця погашати заборгованість за даним договором згідно із графіком щомісячних платежів.

18 січня 2008 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1, був укладений договір іпотеки № 49.12/01/141/08, зареєстрований в реєстрі за №108. Відповідно до умов іпотечного договору предметом іпотеки є житлова квартира загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 43,2 кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належатиме ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі продажу квартири, укладеного 18.01.2008 р.

27 травня 2008 р. між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 49.31/02/08-НВза від 18.01.2008 р., за яким внесено зміни до п.1.2 та п.1.5 кредитного договору, зокрема:

Пункт 1.2 викладено у такій редакції:

«1.2 для обліку виданого кредиту банк відкриває позичковий рахунок № 0002»;

Пункт 1.5 викладено у такій редакції:

«1.5 для обліку нарахованих процентів за користування кредитом банк відкриває рахунок № 0002».

25 липня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 49.31/02/08-НВза від 18.01.2008 р., за яким внесено зміни до п.2.4 кредитного договору, зокрема змінено розмір процентної ставки за кредитом до 20% річних в гривнях.

20 травня 2013 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ВАТ «Кредитпромбанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі за кредитним договором № 49.31/02/08-НВза від 18.01.2008 р. та договором іпотеки № 49.12/01/141/08 від 18.01.2008 року, укладеними між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1

Відповідно др. п.1 ч.1 ст.512, ч.1 ст.514 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.3.2.5 іпотечного договору, банк має право здійснити відступлення прав вимоги за цим договором без отримання згоди іпотекодавця за умови, що одночасно здійснюється і відступлення прав вимоги за кредитним договором.

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк», за переуступкою права вимоги як новий кредитор за кредитним договором № 49.31/02/08-НВза від 18.01.2008 р. та договором іпотеки № 49.12/01/141/08 від 18.01.2008 року набув право вимоги до ОСОБА_1 Даний договір є чинним, і відповідно ПАТ «Дельта Банк» є належним позивачем у справі і має право вимоги до боржника за вказаними кредитним та іпотечними договорами.

Так умовами кредитного договору, зокрема п. 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3 кредитного договору було визначено, що починаючи з 15.01.2008 р. позичальник зобовязався у період з 01 по 10 число включно кожного календарного місяця забезпечити погашення кредиту, відсотків за користування кредитом та забезпечити повне повернення одержаного кредиту не пізніше 17 січня 2033 року. Відповідно до п.4.6 кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів, позичальник зобовязався сплачувати банку пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п.2.4 цього договору, від суми простроченого платежу, залежно від валюти кредиту, за яким виникло таке прострочення.

Як видно з наданого суду розрахунку заборгованості - за відповідачем станом на 18.05.2015р. рахується заборгованість за тілом кредитом 563775,25 грн., в тому числі прострочена заборгованість по кредиту, а також існує заборгованість за відсотками за користування кредитом 257366,24 грн., нарахована пеня 99411,20 грн. Відповідач дані розрахунки не оспорив, вони судом приймаються до уваги як достовірні. Тобто встановлено, що позичальником умови кредитного договору порушені, зобовязання по поверненню кредиту не виконуються належним чином.

Пунктом 4.2 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно, у випадку порушення іпотекодавцем умов кредитного договору або умов цього договору.

Відповідно до п.4.3, 4.4. іпотечного договору при настанні випадків, передбачених п.4.2 цього договору, іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобовязання, забезпечені іпотекою, не будуть виконані, іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги шляхом набуття права власності на майно, продажу майна третім особам, надання згоди іпотекодавцю на реалізацію майна третім особам або іншим передбаченим чинним законодавством способом, в т.ч. на підставі виконавчого напису нотаріуса або шляхом звернення у будь який час за захистом своїх порушених прав до суду.

03 червня 2015 року позивач направив відповідачу лист вимогу про усунення порушення зобовязання погашення заборгованості за кредитним договором № 49.31/02/08-НВза від 18.01.2008 р. у сумі 920552,69 грн. у тридцятиденний строк та попередження про початок процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у разі не виконання вимоги про погашення заборгованості.

До теперішнього часу вимога банку відповідачем не виконана, борг не погашено, доказів на спростування даних обставин або заперечень проти цього, відповідачем суду не надано.

Крім того, позов з вимогою про погашення заборгованості та звернення стягнення на іпотечне майно до суду позивачем подано 10.07.2015р., з даним позовом відповідач ознайомлений, і протягом визначеного у договорі строку з дня отримання позовної заяви так само вимоги позивача не задоволені.

Відповідно до п.6.3.2 кредитного договору, у разі недотримання позичальником умов цього договору та/або іпотечного договору, банк має право вимагати дострокового повернення одержаних кредитів, сплати процентів за користування ними, відшкодування збитків, заподіяних банку невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов цього договору, а у разі невиконання позичальником цих вимог звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором та договором застави/іпотеки, що можуть бути укладені в майбутньому в забезпечення виконання позичальником зобовязань за цим договором.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно.

В іпотечному договорі міститься застереження, що умови п.4.3 договору іпотеки (щодо права іпотекодержателя задовольнити свої вимоги шляхом набуття іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки) мають силу договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом ч.1 ст.590 ЦК України та ст.39 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

Згідно із ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленомустаттею 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Як видно із звіту про оцінку незалежної експертної компанії ТОВ «Експертна компанія «Професіонал», ринкова вартість предмету іпотеки трикімнатної квартири АДРЕСА_3, станом на 16.01.2016 р. складає 776315,00 грн., тобто в межах розміру заборгованості за кредитним договором № 49.31/02/08-НВза від 18.01.2008 р. - 920552,69 грн.

За таких обставин відповідно до положень закону та умов укладених між сторонами кредитного і іпотечного договорів, вимоги банку про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки шляхом набуття права власності банком на предмет іпотеки обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.12.2013 р. у справі № 6-124цс 13, предметом якої був спір про звернення стягнення на предмет іпотеки. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив висновок, відповідно до якого, виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

При винесенні рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, судом враховано, що предмет іпотеки нерухоме майно позичальника є забезпеченням виконання її зобовязань з повернення кредиту, наданого у національній валюті, а відтак положення ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до спірних правовідносин не застосовуються.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі суд виходить з наступного.

Враховуючи, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб згідно п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору за звернення з позовом у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку за законом, чинним на час звернення до суду з даним позовом, то судові витрати у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. З урахуванням ціни позову, визначеної позивачем та враховуючи ставки судового збору, визначені ЗУ «Про судовий збір», стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 16,512, 514, 590, ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 33, 36,37, 39 ЗУ «Про іпотеку», суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити;

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за кредитним договором № 49.31/02/08-НВза від 18.01.2008 р., станом на 18.05.2015 р. у загальному розмірі 920552,69 грн., з якої: 563775,25 грн. заборгованість за тілом кредиту, 257366,24 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 99411,20 грн. пеня, звернути стягнення на предмет іпотеки житлову квартиру загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 43,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 776315,00 грн. станом на 16.01.2016 р., яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі продажу від 18.01.2008 р., реєстровий № 102, зареєстрованого у державному реєстрі правочинів за реєстраційним № 2640443, шляхом визнання права власності на житлову квартиру загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 43,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

Визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на житлову квартиру загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 43,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 776315,00 грн. станом на 16.01.2016 р.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання даної заяви.

Суддя Т.В. Селезньова