Категорія 50 Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Зайцева А.Ю., Нікушина В.П., секретар - Торбасюк О.І., за участі: представника відповідача ОСОБА_2 та представника апелянта ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів, -

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_6 з позовом, в якому просив стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_5, який є батьком відповідача, 56 років, є інвалідом третьої групи загального захворювання, потребує сторонньої допомоги, і вважається непрацездатною особою. Пенсія по інвалідності складає 1 948 грн., що недостатньо для забезпечення життєвих потреб. В нього є проблеми із здоров'ям, у зв'язку з чим є потреба в ліках. Відповідач самостійно надавати допомогу не бажає, хоча має таку можливість, тому позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області позов задоволено. Ухвалено стягувати з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на його утримання у розмірі ? частини всіх видів заробітку ОСОБА_6 щомісячно, починаючи з 09.10.2015 року. Вирішено питання судових витрат.

Дізнавшись про дане судове рішення, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення в частині розміру аліментів на утримання ОСОБА_5 із ? частини всіх видів заробітку на 15% (2/13) всіх видів заробітку.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що 07 серпня 2015 року вона подала позов до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини. Рішення суду про стягнення аліментів на користь батька суттєво впливає на інтереси їх сина. Апелянт вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Так, судом не досліджено питання наявності інших виплат по аліментам відповідача, зокрема рішення суду про стягнення аліментів на неповнолітнього сина від першого шлюбу в розмірі ? частки від заробітку. Суд першої інстанції не врахував норми Закону України «Про виконавче провадження», в яких є ліміт стягнення з боржника в розмірі 70 % від зарплати. Крім того, суд не врахував, що у позивача і його дружини у власності є будинок та дві машини.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено наступні факти.

Згідно свідоцтва про народження від 29.09.2015р. серія НОМЕР_2 виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмільнику реєстраційної служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_5 ( а.с. 6).

Відповідно до довідки №1807 від 29.09.2015 року ОСОБА_5 отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання як інваліду ІІІ групи у розмірі 1948,66 грн. (а.с.7).

Враховуючи вищезазначені факти, а також приймаючи до уваги те , що відповідач визнав позовні вимоги позивача, суд першої інстанції прийшов до висновку, про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_5

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України,повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішення питання про стягнення аліментів на утримання батьків, повинні існувати разом дві умови вказані у ч. 1 ст. 202 СК України - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі з боку дітей.

Отже, непрацездатним і таким, що потребують матеріальної допомоги батькам, надається право звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів зі своїх дітей.

Основними мотивами (підставами) позовних вимог є наявність інвалідності, наявність проблем із здоров'ям та потребування в лікуванні (закупівля ліків), а отже, дані обставини є підтвердженням потреби у матеріальній допомозі з боку сина.

Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування") непрацездатні громадяни, крім інших випадків, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами.

Позивач є інвалідом третьої групи загального захворювання, що підтверджено копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1, виданого 03.09.2015 року.

Інші обставини, як підстава вимог позову, не заслуговують на увагу з декількох причин.

По-перше, судом встановлено, що підтверджено відповідними доказами, що позивач двічі протягом 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні, по закінчення яких, ОСОБА_5 лікарями рекомендовано лікування певними медичними засобами (а.с. 9-11).

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, як доказ надав суду довідку, видану ТОВ «Фармавін» (а.с. 8) про вартість медичних препаратів : «нектон» - 2576 грн., «актове гін» - 544 грн. та «кортексин» - 581 грн.

Дана довідка була прийнята до уваги судом першої інстанції, але не було надано аналізу та оцінці їй.

Так, згідно виписки з історії хвороби №7683 (а.с. 9), ОСОБА_5 знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні церебро-васкулярної патології ВОНПНЛ ім.. акад. О.І. Ющенка з 01.07.2015 року по 14.07.2015 року.

Встановивши діагноз, лікар рекомендував наступні ліки: таб. Фінлепсін - приймати постійно; таб. Аріфон ретард - постійно; таб Вазар - постійно, таб. Серетід - постійно.

Із виписки з історії хвороби № 3589 (а.с.10) вбачається, що з 23.03.2015 року по 14.04.2015 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у 22 відділенні ВОПНЛ ім.. акад. Ющенка.

Після проходження лікування, ОСОБА_5 було рекомендовано наступні ліки: Серміон 30 мг - приймати один місяць, Фінлепсін - постійно, Прамістар - один місяць.

Отже, медикаменти вказані у довідці ТОВ «Фармавін» не рекомендувались лікарями позивачу. В судовому засіданні не доведено позивачем, що медикаменти, вказані у довідці аптеки є заміщенням тим лікам, які рекомендовані.

Крім того, позивач не довів, що він купував, як ліки рекомендовані лікарями так і ліки вказані в довідці з аптеки позивачем з моменту їх призначення.

По друге, твердження позивача про його непрацездатність та неможливість забезпечити своє життя є безпідставною, оскільки, не довівши факту придбання ліків, рекомендованих лікарями, ОСОБА_5 отримує пенсію в розмірі 1948 грн., одружений та проживає з ОСОБА_9 (копія паспорту (а.с. 4)), яка має свої доходи.

Також, в суді позивачем не доведено ще одну обставину викладену в позові - потребування в сторонній допомозі.

Інших підстав для підтвердження необхідності в матеріальній допомозі з боку відповідача позивачем не зазначено, хоча встановлено що у позивача у власності є ще нерухомість, яку потрібно утримувати.

По друге, суд першої інстанції вирішуючи спір та задовольняючи вимоги в розмірі 1/4 всіх видів заробітку відповідача, не взяв до уваги ч. 2 ст. 205 СК, в якій вказано, що при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків

Як встановлено, у відповідача, крім сина, є повнолітня дочка (35 років), яка теж працює, і позивач не звертався до суду з вимогами до неї, і не позбавлений такої можливості.

Суд першої інстанції неправильно застосував норму процесуального закону - ст. 174 ЦПК України, якою передбачена можливість ухвалити рішення про задоволення позовних вимог в разі визнання позову відповідачем, оскільки суд не повністю встановив та дослідив обставини у справі. Оскільки, в даному випадку, визнання позову відповідачем на думку колегії судів порушує права його неповнолітніх дітей, у суду першої інстанції були всі підстави для відмови у прийнятті визнання позову.

В силу частини першої статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін (отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, працевлаштування батьків наявність в батьків майна, що може приносити дохід, тощо), що не досліджувалось судом першої інстанції.

Приймаючи до уваги мотиви позову та докази, якими, позивач обґрунтовує свої вимоги, беручи до уваги факт визнання ОСОБА_6 вимог ОСОБА_5 (тобто згода сплачувати аліменти на утримання батька), приймаючи до уваги, що апелянт просить рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши розмір стягуваних аліментів, а представник ОСОБА_5 в свою чергу в судовому засіданні визнав частково апеляційну скаргу, погодившись на зменшення розміру стягуваних аліментів, колегія суддів вважає, що розмір, аліментів, визначений рішенням суду, повинен бути зменшений.

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню, колегія суддів бере до уваги, наступне: позивач є пенсіонером та інвалідом третьої групи; одружений та спільно проживає з дружиною, яка теж має доходи; у нього є повнолітня дочка, яка працевлаштована; позивачем не доведено необхідність матеріальної допомоги; ОСОБА_6 на час розгляду апеляційної скарги звернувся до Хмельницького міськрайонного суду про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі з 1/4 на 1/8 частки заробітку та приймаючи до уваги, те, що аліменти на неповнолітніх осіб мають пріоритетний характер по відношенню до аліментів на утримання батьків, а також те, що апелянт просить стягувати з відповідача 15% (2/13 частки) від заробітку, що в перерахунку приблизно складає 1/7 частки.

Також, колегія суддів, бере до уваги ту обставину, що позов про стягнення аліментів на батьків поданий в період розгляду справи за позовом апелянта до цього ж відповідача про стягнення аліментів на їх неповнолітню дитину, і твердження апелянта, про то, що даний позов подано з метою зменшити рішенням суду розмір аліментів на їх неповнолітню дитину, яка має приоритетне право на аліменти порівняно з правом позивача - ОСОБА_5

Приймаючи все вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі 1/8 частки від заробітку.

Виконавчий документ, виданий на підставі оскаржуваного рішення суду, який наданий суду представником ОСОБА_5 на підтвердження того, що звернення до суду та рішення суду не має фіктивного характеру, колегія суддів не бере до уваги, оскільки боржник у виконавчому провадженні наділений широким колом прав, в т.ч. подати заяву про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа. (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини у справі, що потягло за собою неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, рішення суду першої інстанції в силу вимог ст.309 ЦПК України підлягає зміні

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 жовтня 2015 року в частині розміру стягуваних аліментів на утримання ОСОБА_5 змінити.

Стягувати з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на його утримання у розмірі 1/8 частки від всіх видів заробітку ОСОБА_6 щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у розмірі 535,90 грн. за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/ /підпис/

Згідно з оригіналом: