У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з пропущенням строку її виплати та моральної шкоди за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка», поданою його представником Безверхою ІриноюІванівною, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 8 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, який згодом уточнив, і остаточно просив стягнути з ПАТ «Євраз Суха Балка» на його користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 3 696,97 грн та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої несвоєчасною виплатою заробітної плати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 15 червня 1998 року по 29 травня 2012 року він працював на шахті «Ювілейна» на посаді підземного кріпильника, звільнений з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію. Позивач вказує на те, що за час його роботи, у порушення вимог Законів України «Про відпустки» та «Про оплату праці», а також Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, йому невірно розраховувалася та виплачувалась заробітна плата за час щорічних відпусток. З огляду на зазначене, просив про задоволення позову.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 8 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнено з ПАТ «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_3 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 3 696,97 грн та 2 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 8 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем допущено порушення пп. 2, 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, який застосовується при наданні працівникам відпусток, що потягло неправильність нарахування заробітної плати за час відпусток і завдало позивачеві моральної шкоди, строк звернення з вимогою про стягнення якої не пропущено.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що з 15 червня 1998 року до 29 травня 2012 року ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Євраз Суха Балка», працював на шахті «Ювілейна» на посаді підземного кріпильника і звільнений з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію за віком.

Протягом перебування із підприємством у трудових відносинах позивач неодноразово знаходився у відпустці.

Частиною першою ст. 60 Закону України «Про відпустки» порядок прийняття рішень особою, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, встановлюється статутом акціонерного товариства.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про відпустки» порядок обчислення заробітної плати працівникам за час відпусток, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується при наданні працівникам відпусток (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Згідно з п. 10 Порядку, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення корегується на коефіцієнти підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях корегування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Міністерство праці та соціальної політики України в своєму листі від 3 серпня 2005 року № 18-441-1 також роз'яснило, що на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях корегування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Спільною постановою генерального директора ПАТ «Євраз Суха Балка» та профспілкових комітетів від 6 лютого 2012 року № 3, а також наказом від 16 лютого 2012 року № 295 відповідачем визнано порушення п. 10 Порядку при розрахунку заробітної плати за період відпусток працівникам ПАТ «Євраз Суха Балка» з 1 січня 1995 року до 1 березня 2010 року, постановлено провести перерахунок заробітної плати колишнім працівникам ВАТ «Суха Балка» та ПАТ «Євраз СухаБалка» за вказаний період із застосуванням формули: корегуючий коефіцієнт = 1 + розмір підвищення тарифних ставок та посадових окладів (у частках одиниці) х 0,71.

Спір щодо розміру нарахованої заробітної плати за період відпусток позивача з 1998 року по 2009 рік між сторонами відсутній.

Судами встановлено, що у лютому 2012 року на підставі письмової заяви позивача відповідачем виплачено 3 889 грн як недоплачену заробітну плату за час щорічних відпусток за період з 1998 року по 2009 рік.

Встановивши порушення строків виплати позивачеві заробітної плати, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність правових підстав для компенсації втрати її частини і обґрунтовано стягнули з відповідача 3 696,97 грн.

Висновки судів попередніх інстанцій у цій частині відповідають встановленим ними обставинам, ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та у цій частині ухвалені з додержанням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновків судів у цій частині не спростовують, тому підстав для задоволення касаційної скарги в частині оскарження судових рішень щодо вирішення позовної вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати немає.

Вирішуючи справу в частині стягнення коштів у відшкодування моральної шкоди, завданої несвоєчасною виплатою заробітної плати, суди виходили із доведеності її заподіяння, часткової доведеності розміру і додержання строків звернення до суду за захистом цього порушеного права.

Проте, вирішуючи справу у цій частині, суди не врахували зміст ст. 233 КЗпП України та рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року .

Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 117, 237-1 цього Кодексу визначено, що для звернення працівника до суду із заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок несвоєчасної виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум, встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли такий працівник дізнався або повинен був дізнатись про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Встановивши, що відповідач виплатив позивачеві у лютому 2012 року недоплачену за час щорічних відпусток заробітну плату, суди попередніх інстанцій не врахували вказані положення трудового законодавства та рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року і дійшли передчасного висновку про звернення з позовом про відшкодування моральної шкоди із вказаних позивачем підстав з додержанням строків, встановлених ст. 233 КЗпП України.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвалені у справі судові рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу вимог ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень в цій частині і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка», подану його представником Безверхою Іриною Іванівною, задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 8 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова