У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 13 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі виконавчого листа № 666/2317/13-ц, виданого 31 жовтня 2013 року Дніпровським районним судом м. Херсона, з ОСОБА_3 стягуються на її користь аліменти на утримання малолітньої онуки ОСОБА_4, у розмірі 800 грн щомісячно. В наслідок нерегулярної сплати відповідачем аліментів, за період з 17 квітня 2013 року по 19 грудня 2014 року, виникла заборгованість. Посилаючись на наведене, з уточненнями, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 15 336 грн 48 коп., суму індексації аліментів за період існування заборгованості у розмірі 786 грн 06 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 07 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 1 450 грн 20 коп., суму індексації аліментів - 94 грн 47 коп.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 13 січня 2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 07 липня 2015 року в частині стягнення пені змінено, збільшено стягнуту з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму пені за прострочення сплати аліментів з 1 450 грн 20 коп. до 2 012 грн 90 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Виходячи з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року в справі № 6-94цс15, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку, та у зв'язку з тим, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції та стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2 012 грн 90 коп., на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін та обрахував розмір неустойки (пені), що підлягає стягненню з відповідача за прострочення сплати аліментів у визначений судом період, виходячи з вимог ст. 196 СК України, та відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року в справі № 6-94цс15, яка є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Херсонської області від 13 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за прострочення сплати аліментів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов