Провадження № 2/369/825/16
РІШЕННЯ

Іменем України

22.02.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчко А.Я.,

за участю секретаря Раситюк М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЖЕО ПЕТРОПАВЛІВСЬКА ЕКСПЛУАТУЮЧА КОМПАНІЯ» про визнання дії правомірними та зобов»язання укласти договір та за зустрічним позовом ТОВ «ЖЕО ПЕТРОПАВЛІВСЬКА ЕКСПЛУАТУЮЧА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 про визнання договорів укладеними , -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ТОВ «ЖЕО ПЕТРОПАВЛІВСЬКА ЕКСПЛУАТУЮЧА КОМПАНІЯ» про визнання дії правомірними та зобов»язання укласти договір.

22 лютого 2016 року позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «ЖЕО ПЕТРОПАВЛІВСЬКА ЕКСПЛУАТУЮЧА КОМПАНІЯ» про визнання дії правомірними та зобов»язання укласти договір була залишена без розгляду, в зв»язку з тим, що позивач двічі не з»явилася в судове засідання на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України.

18 грудня 2015 року ТОВ «ЖЕО ПЕТРОПАВЛІВСЬКА ЕКСПЛУАТУЮЧА КОМПАНІЯ» звернулось з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання договорів укладеними.

Свої вимоги позивач мотивували тим, що Товариство «ЖЕО ПЕТРОПАВЛІВСЬКА ЕКСПЛУАТУЮЧА КОМПАНІЯ» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, водопостачання та вововідведення у багатоквартирних будинках за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, буд. 28 А та 30-А.

ОСОБА_2 є власником квартири № 7 у багатоквартирному будинку № 28-А та квартири у багатоквартирному житловому будинку № 30-А по вул. Борщагівська в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району, Київської області.

Первісний позивач надав ОСОБА_1 18 серпня 2015 року для підписання Проекти наступних договорів:

1.2 примірника договору про відшкодування витрат пов»язаних з наданням послуг з водопостачання та водовідведення АДРЕСА_1 а ;

2.2 примірника договору про надання послуг з утримання будинківі споруд та прибудинкових територій № 2/28 АДРЕСА_2 а;

3.2 примірника договору про відшкодування витрат пов»язанихз наданням послуг з водопостачання та водовідведення АДРЕСА_3 а;

4.2 примірники договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 1/7 АДРЕСА_4 а;

Ці договори разом із листом відповіддю вих. № 184 від 04.08. 2015 року направлені первісному позивачу цінним листом з описом вкладення № 023 від 06.08. 2015 року. Цей лист був відправлений колишнім виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та водопостачання та водовідведення у багатоквартирних будинках за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, буд. 28 а та 30 а.

03.09. 2015 року первісний позивач звернувся до відповідача з заявою про незгоду укласти запропоновані первісним відповідачем договори через невідповідність його умов особливостям обслуговування багатоквартирного будинку, в якому знаходяться квартири первісного позивача. Просив прийняти запропоновані зміни та підписати договори.

В заяві первісного позивача визнається, що подані первісним відповідачем договори підготовані на основі типових договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України.

17.09. 2015 року первісний відповідач підготував відповідь на заяву від 03.09. 2015 року вих. № 227 від 17.09.2015 року, в якому аргументовано частково прийняв та відмовив у прийнятті умов договорів, що були запропоновані первісним позивачем.

Разом з відповіддю вих. № 227 від 17.09.2015 року, первісний відповідач надіслав примірники договорів з урахуванням прийнятих правок, що підтверджується первісним позивачем в позовній заяві.

Редакції договорів від 18.08. 2015 року та 17.09. 2015 року додані до зустрічного позову.

Договори про надання житлово-комунальних послуг, які повторно надані первісному позивачу з частковим урахуванням його зауважень відповідає змісту типових договорів затвержених Постановою КМУ від 20.05. 2009 року за № 529 та постановою КМУ від 21 липня 2005 року за № 630.

У вищевказаних договорах визначено відповідальність за дотримання його умов згідно з типовим договором, його умови не обмежують прав споживача та не зменшують обсяг обов»язків виконавця та його умови були погоджені зі сторони виконавця протягом одного місяця.

Також первісний позивач 27.10. 2015 року звернувся до первісного відповідача з заявою про отримання пільги, в якій визнав, що послуги надаються та просив застосувати пільги щодо оплати наданих послуг.

Первісний позивач здійснював оплату наданих послуг у такі періоди: 28.10. 2015 року за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій кв. 7 буд. 28 а 1011 грн. 84 коп., 30.11. 2015 року за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій кв. 7 буд. 28 а 1011 грн. 84 коп.

Просили суд визнати укладеними договори про: відшкодування витрат, пов»язаних з наданням послуг з водопостачання та водовідведення АДРЕСА_5 а від 18.08. 2015 року; про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 2/28 АДРЕСА_6 а від 17.09. 2015 року; відшкодування витрат, пов»язаних з наданням послуг з водопостачання та водовідведення АДРЕСА_3 а від 18.08. 2015 року; надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 1/7 АДРЕСА_7 а від 17.09. 2015 року;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЖЕО ПЕТРОПАВЛІВСЬКА ЕКСПЛУАТУЮЧА КОМПАНІЯ» витрати по сплаті судового збору.

У судове засідання представник відповідача за первісним позовом направив листа про слухання справи у їх відсутності. Просив зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач за первісним позовом в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена, причини своєї неявки та позицію щодо позову суду не повідомила.

У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 є власницею квартир № 7 у багатоквартирному будинку № 28-А та квартири у багатоквартирному житловому будинку № 30-А по вул. Борщагівська в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району, Київської області. Їй було запропоновано укласти 2 примірника договору про відшкодування витрат пов»язаних з наданням послуг з водопостачання та водовідведення АДРЕСА_1 а ; 2 примірника договору про надання послуг з утримання будинківі споруд та прибудинкових територій № 2/28 АДРЕСА_2 а; 2 примірника договору про відшкодування витрат пов»язанихз наданням послуг з водопостачання та водовідведення АДРЕСА_3 а; 2 примірники договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 1/7 АДРЕСА_4 а;

Ці договори разом із листом відповіддю вих. № 184 від 04.08. 2015 року направлені первісному позивачу цінним листом з описом вкладення № 023 від 06.08. 2015 року. Цей лист був відправлений колишнім виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та водопостачання та водовідведення у багатоквартирних будинках за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, буд. 28 а та 30 а.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми.

У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятоїстатті 13 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

З огляду на ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

У п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України визначено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом.

З огляду на ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положення статті 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття: цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Зважаючи на ч. 1 ст. 644 ЦК України, якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття.

У ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

За правилами ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на ч. 1 ст. 904 ЦК України за договором про безоплатне надання послуг замовник зобов'язаний відшкодувати виконавцеві усі фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням проаналізованих правових норм в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до наступних висновків.

З наданих суду доказів не можливо беззаперечно встановити: чи взагалі між сторонами мали місце переговори щодо укладання оплатного договору про надання послуг; чи досягнули позивач і відповідач на умовах свободи договору всіх істотних умов такого правочину, в тому числі і щодо розміру плати за послуги, порядку її здійснення, компенсації фактичних витрат чи включення їх до вартості послуги.

Встановлення зазначених обставин є необхідним для об'єктивного та справедливого вирішення даного спору, проте, всупереч ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх вимог.

У зв'язку з викладеним у суду відсутні підстави вважати, що укладення оплатного договору про надання послуг мало місце між сторонами і саме на тих умовах, про які вказує позивач, на цій підставі суд не може стягнути з відповідача на користь позивача також судовий збір у розмірі 1218 грн. 00 коп, а отже, позов слід залишити без задоволення.

Більш того, з огляду на вимоги законодавства та те, що спірний договір про надання послуг не являється публічним або типовим, визнання такого правочину укладеним не являється допустимим способом судового захисту порушеного та невизнаного права позивача.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 202, 205, 206, 208, 525. 526, 611, 625-627, 638, 640, 644, 901, 903, 904 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 15, 60, 209, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні зустрічного позову ТОВ «ЖЕО ПЕТРОПАВЛІВСЬКА ЕКСПЛУАТУЮЧА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_3 про визнання договорів укладеними - відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ А.Я.Волчко