САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1828/15-ц
Провадження №2/726/24/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2016 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Байцар Л. В., при секретарях Житарь С.А., Чайка С.В., за участю представника відповідача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В позові посилається на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 16.03.2007 року уклали кредитний договір CVHMGK00000028, згідно якого банк зобов'язався надати відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі 24000 Доларів США на термін до 15.03.2027 року, а відповідач ОСОБА_2 зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Вказує на те, що відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач ОСОБА_2 повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Крім цього посилається на те, що згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач ОСОБА_2 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

В позові вказує на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 24000 доларів США. В порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строками.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_2 станом на 31.07.2015 року має заборгованість - 18216,02 доларів США.

Крім цього в забезпечення виконання зобов'язання за договором CVHMGK00000028 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

Вказує на те, що відповідно до умов договору поруки, а саме п.5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором CVHMGK00000028. Згідно з п.6 договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була пред'явлена до поручителів шодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення.

Просить стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на їхню користь заборгованість у розмірі 18 216,02 доларів США, що за курсом 21,61 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.07.2015 року складає 393 648,13 грн. за кредитним договором № CVHMGK00000028 від 16.03.2007 року та судові витрати в розмірі 5 904,72 грн.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася та подала суду клопотання про підтримання позовних вимог просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, вважає його безпідставним та необґрунтованим, підтримала подані заперечення на позов відповідачки ОСОБА_3 та надала суду пояснення згідно заперечення на позов, просить суд у задоволені позову в частині стягнення боргу в солідарному порядку з ОСОБА_3, як поручителя, відмовити за безпідставністю. Крім цього вважає, позов до ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню та стягненню заборгованості в сумі згідно висновку експерта № 28 від 15.06.2016 року у розмірі 17 997,34 доларів США, що за курсом 21,61 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.07.2015 року складає 388 922,51 грн.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково, просить зменшити суму, згідно висновку експерта № 28 від 15.06.2016 року у розмірі 17 997,34 доларів США, що за курсом 21,61 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.07.2015 року складає 388 922,51 грн.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заперечення на позов, в якому просить суд у задоволені позову в частині стягнення боргу в солідарному порядку з неї, як поручителя, відмовити за безпідставністю.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, відповідача та дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору CVHMGK00000028 від 16.03.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір CVHMGK00000028, згідно якого банк зобов'язався надати відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі 24 000 Доларів США на термін до 15.03.2027 року, а відповідач ОСОБА_2 зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору CVHMGK00000028 від 16.03.2007 року погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач ОСОБА_2 повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Судом встановлено, що у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_2 має заборгованість. Згідно висновку судово-економічної експертизи № 28 від 15.06.2016 року фактичний розмір отриманого кредиту з моменту укладення кредитного договору № CVHMGK00000028 від 16.03.2007 року по 16.02.2016 року становить 20 917 доларів США. Сума заборгованості ОСОБА_2 станом на 31.07.2015 року становить 17 997,34 доларів США в тому числі: заборгованість за кредитом 16 711,34 доларів США, заборгованість по процентам 1 086 доларів США, заборгованість по комісії 200 доларів США, пеня 2 832,66 грн. та штраф фіксована сума 250 грн.

Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язання за договором CVHMGK00000028 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, а саме п.5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором CVHMGK00000028.

Судом встановлено, що згідно з п.6 договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була пред'явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення.

Згідно ст.ст. 509, 526 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, зобовязання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог кодексу.

Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків.

У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У свою чергу під збитками законодавець у ст. 22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами.

Згідно ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Судом встановлено, що кредитор винно (умисно або з необережності) сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, не вжив заходів щодо їх зменшення, тому суд вважає зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Форма вини кредитора служить критерієм для визначення відсотка зменшення стягнення.

На підставі наведених норм законів та постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року суд вважає, що необхідно зменшити розмір нарахованого боргу.

Відповідно до вимог ст..258 ЦК України, слід стягнути з відповідача штрафні санкції за 1 рік в сумі 2 832,66 грн. (згідно експертизи) - пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Судом встановлено, що забезпечення виконання зобов'язань за даним договором є договір застави майнових прав від 16.03.2007 року та договір поруки від 16.03.2007 року.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3, виступила поручителем за отримані кредитні кошти в розмірі 24 000 доларів США, згідно Кредитного договору за відповідачку ОСОБА_5М у відповідності до підписаного нею договору поруки від 20.03.2007 року.

У заперечені на позов відповідачка ОСОБА_6 вказує на те, що їй було відомо, що позичальником кредит погашався і до неї, як до поручителя, жодних листів та вимог від банку з приводу погашення боргу не надходило, а на момент пред'явлення позову вона дізнався про той факт, що фінансова установа подала цивільний позов до суду про стягнення з неї та позичальника боргу в солідарному порядку.

Згідно ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов»язання, а також у разі зміни зобов»язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові по справі № 6-20цс 11 від 21 травня 2012 року, збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов»язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Таким чином, припинення поруки у разі зміни зобов»язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобов»язання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобов»язання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обов»язок за договором поруки повністю припиняється перестає існувати.

Зміна зобовязання щодо розміру процентної ставки за користування кредитом у кредитному договорі, забезпеченого порукою, тягне і зміни у договорі поруки та за своєю правовою природою фактично є і зміною відповідних умов договору поруки.

Згідно з ч.1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, а відповідно до ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

З розрахунку заборгованості вбачається, що з 06.10.2008 року була змінена відсоткова ставка за кредитним договором з 10.08% до 13.20% річних, а з 02.08.2010 року на 12,70%, про що поручителя повідомлено не було.

Судом встановлено, що кредитний договір відповідачка ОСОБА_3 не укладала та не підписувала і такий не може стосуватися її прав та обов'язків.

З урахуванням вищевикладеного вбачається, що таке стягнення збільшує обсяг відповідальності поручителя, без належного попередження та погодження як це передбачено п. 9, п. 10 договору поруки та п. 1, ст. 559 ЦК України.

Вищевказані обставини та факти безспірно доводять збільшення обсягу відповідальності поручителя та згідно п.1, ст. 559 ЦК України, вразі доведення, що наявних змін зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності то такий договір поруки припиняється з припиненням забезпеченого ним зобов'язання.

Судом встановлено, що згідно умов укладеного договору, який є обов'язковий для виконання кожною з сторін відповідно до ст.526 ЦК України, позивач, зобов'язаний повідомити поручителя про наявну прострочену заборгованість, і тільки тоді у поручителя виникає обов'язок виконувати відповідні дії.

Судом встановлено, що відповідно до п. 3, п.4, укладеного договору поруки, відповідач зобов'язаний попередити поручителя про наявність заборгованості за кредитним договором, а поручитель, зобов'язана вжити певних дій передбачених тим же договором.

В судовому засіданні судом встановлено, що жодного повідомлення (усного чи письмового) поручитель не отримував, та відповідно не вжив та не міг вжити жодних дій щодо такого погашення боргу.

Судом встановлено, що згідно договору строк виконання зобовязання не встановлено і якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, відповідно такий правочин.

Судом встановлено, що договір поруки укладеного 16 березня 2007 року, а позов пред'явлений 17 серпня 2015 року, тобто більш ніж через 7 (сім) років, відповідно керуючись ст. 559 ЦК України позивач втрачає право такої вимоги від відповідача ОСОБА_3, як поручителя у зв'язку з припинення договору поруки.

Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості, який міститься у матеріалах справи, видно, що перша прострочка виникла у червні 2007 року, проте позивач до поручителя, жодних вимог не направляв.

Відповідно до узагальнення судової практики Верховного Суду України розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2014 рр.), Верховний Суд України погодився з висновками судів про те, що банки пропустили строк пред'явлення вимоги до поручителів, оскільки він відповідає вимогам закону (ч.1, 4 ст. 559 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що у такому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед банком або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України.

Обставини, за яких припиняється порука, чітко визначені у ст. 559 ЦК Україні положень ст. 554 ЦК України випливає, що хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором.

Також Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 17 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-53цс14 предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Де визначено, що суд зробив правовий висновок про те, що, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки:

- протягом строку, установленого договором поруки;

- протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя;

- протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвер статті 559 ЦК України).

Враховуючи той факт, що банк звертався до суду про стягання боргу боржника, однак поручитель не був повідомлений (в усному чи письмовому порядку) про факт виникнення боргу та не був повідомлений про труднощі у реалізації свого права, та що заважало йому завчасно повідомити мене, як поручителя, про існування заборгованості, не очікувати такий великий проміжок часу та нараховувати відсотки та пеню.

Таким чином наявні правові підстави для відмови у стягненні з ОСОБА_3, як з поручителя, боргу за договором поруки, оскільки позивач втратив право такої вимоги, оскільки останній не надав належного попередження вимоги чи претензії щодо сплати такого боргу, а лише звернувся з позовом до суду з метою солідарного стягнення такого боргу, що грубо порушує умови укладеного договору де зазначено, що обов'язок відповідача ОСОБА_7 виконання зобов'язань, як поручителя, виникає з дати направлення відповідної письмової вимоги, а такої вимоги не було направлено.

Крім цього наявні правові підстави для відмови у стягненні з ОСОБА_3, як з поручителя, боргу за договором поруки, на підставі відсутності строку дії договору поруки, як однієї з істотних умов договору (203 ЦК України), що не відповідає вимогам ст.252 ЦК України. Адже згідно з цією нормою права строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Відповідно така порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, а така вимога не була пред'явлена.

На підставі викладеного та матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості підлягають до задоволення частково.

Слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № CVHMGK00000028 від 16.03.2007 року заборгованість у розмірі 17 997,34 доларів США, що за курсом 21,61 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.07.2015 року складає 388 922,51 грн.

Крім цього слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати судовий збір у розмірі 5 904,72 грн.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 251-253, 536, 551, 554, 559, 610-612, 615, 616, 623 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 152, 208, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором № CVHMGK00000028 від 16.03.2007 року заборгованість у розмірі 17 997,34 доларів США, що за курсом 21,61 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.07.2015 року складає 388 922,51 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати судовий збір у розмірі 5 904,72 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області, через Садгірський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом в 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_8