Справа №565/407/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Ковбасюк А.О.,

- позивачки - ОСОБА_1,

- представника позивачки - адвоката ОСОБА_2,

- представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

- третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Кузнецовськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області про визнання незаконним рішення органу опіки та піклування щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

30 березня 2016 року в суд звернулась ОСОБА_1 в із позовом до виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області з вимогами: визнати незаконним рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року. В обґрунтування вказаних позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вказаним рішенням, яке нею оспорюється, відповідач визначив спосіб участі батька дитини - ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_6, та дозволив йому бачитися з дочкою три дні під час осінніх канікул, чотири дні під час зимових канікул, три дні під час весняних канікул, один місяць під час літніх канікул в межах України без присутності матері. Вказане рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року позивачка вважає незаконним з огляду на те, що воно перешкоджатиме нормальному вихованню дитини тому, що прийняте без врахування інтересів малолітньої дитини, реального ставлення батька до виконання батьківських обовязків і особистої прихильності дочки до нього. Окрім того, у своєму позові ОСОБА_1 зазначила, що всупереч вимогам ч.3 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» щодо обовязкової участі батьків під час вирішення органами опіки і піклування питання щодо участі одного з батьків, який проживає окремо у вихованні дитини, позивачка не брала участі у визначенні порядку участі батька дитини - ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_6, так як не була повідомленою відповідачем про те, що таке питання буде вирішуватись. Згідно з твердженнями позивачки рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року вона отримала лише 26 березня 2016 року. У позовній заяві ОСОБА_1 також зазначила, що ОСОБА_5 який є батьком їх спільної малолітньої дочки ОСОБА_6 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, на утримання дитини за рішенням суду сплачує аліменти в розмірі лише 300 (триста) грн., хоча має постійну роботу і є фінансово спроможним надавати малолітній дитині матеріальну допомогу в більшому розмірі. Згідно з доводами позивачки відповідач не перевірив вказаних обставин щодо свідомого і вольового ухилення ОСОБА_5 від виховання малолітньої дитини, нехтування своїми обовязками, небажання малолітньої дитини спілкуватися з батьком та допустив порушення вимог ст.157 СК України. З наведених підстав, ОСОБА_1 просить суд визнати незаконним рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька ОСОБА_5, який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_6, у вихованні та спілкуванні з нею».

11 квітня 2016 року виконавчий комітет Кузнецовської міської ради Рівненської області надав суду письмові заперечення проти позову ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення органу опіки та піклування щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні малолітньої дитини. Зміст даних письмових заперечень вказує на те, що відповідач не визнає позовних вимог ОСОБА_1 і вважає заявлений нею позов безпідставним і необґрунтованим. Згідно з доводами відповідача, рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька ОСОБА_5, який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_6, у вихованні та спілкуванні з нею» було прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та є законним. У поданих запереченнях виконавчий комітет Кузнецовської міської ради Рівненської області ствердив, що відповідно до п.73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року, працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області проведено бесіду з батьками малолітньої дитини ОСОБА_5 і ОСОБА_1 та бабусею по лінії батька малолітньої дитини ОСОБА_7 Окрім того, відповідач зазначив, що згідно з інформацією навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа І ступеня» №10 від 07 грудня 2015 року, ОСОБА_5 04 грудня 2015 року зустрічався та спілкувався з дитиною ОСОБА_6 в присутності практичного психолога ОСОБА_8, цікавився життям дочки, її успіхами в начанні, друзями. При цьому, як вказав відповідач, на зустріч з дитиною ОСОБА_5 прийшов з подарунком, а після зустрічі з дочкою повідомив працівникам служби у справах дітей виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області про те, що він неодноразово телефонував колишній дружині ОСОБА_1, цікавився життям дочки та сплачував аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 Згідно з твердженнями виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області, викладеними у письмових запереченнях, питання щодо визначення способу участі батька ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_6 неодноразово розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кузнецовської міської ради Рівненської області, а саме: 09 грудня 2015 року і 26 січня 2016 року, на яких була присутня мати дитини позивачка ОСОБА_1, а батько дитини ОСОБА_5 на засідання комісії не зявлявся з поважних причин та надав письмову згоду про розгляд даного питання без його участі. Комісією було розглянуто матеріали справи ОСОБА_5, з яких вбачається, що будь-які обставини, які створювали б перешкоди та/або унеможливлювали побачення батька ОСОБА_5 з його дитиною ОСОБА_6 відсутні. В обґрунтування законності винесеного рішення, відповідач зазначив про те, що ОСОБА_5 на даний час є громадянином ОСОБА_9 Білорусь, працює слюсарем 5 розряду у філії «Брестські теплові мережі» Республіканського унітарного підприємства електроенергетики «Брестенерго», за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, скарг від сусідів на нього не надходило, заборгованості з оплати комунальних послуг немає, на обліку у Брестському наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, судимості не має. Відповідач вказує, що при винесенні оскаржуваного рішення, комісією враховано, що ОСОБА_5 та його малолітня дитина ОСОБА_6 проживають в різних державах, тому рекомендовано побачення батька з дочкою в межах України. З огляду на вищенаведене, відповідач просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволені її позовних вимог про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька ОСОБА_5, який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_6, у вихованні та спілкуванні з нею».

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 повністю підтримала свої позовні вимоги заявлені до виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області про визнання незаконним рішення органу опіки та піклування щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні малолітньої дитини. ОСОБА_1 пояснила, що таке рішення відповідача є незаконним з огляду на те, що у малолітньої дитини ОСОБА_6 виникло негативне ставлення до батька ОСОБА_5, після досягнення чотирьох років ОСОБА_6 не підтримує жодних стосунків із ОСОБА_5 ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_5 жодним чином не проявляє ініціативи щодо спілкування з дитиною, хоча вона завжди повідомляла про місце її проживання і не створювала жодних перешкод. Позивачка зазначила, що коли її дочці виповнилося чотири роки ОСОБА_5 зателефонував їй та обіцяв надіслати подарунок, однак цього не зробив, в подальшому на дні її народження не вітав, внаслідок чого у малолітньої дитини ОСОБА_6 виникла глибока образа до свого батька і небажання з ним спілкуватись. ОСОБА_1 ствердила, що малолітня дитина ОСОБА_6 не цікавиться життям свого батька, не сумує за ним. Зі сторони ОСОБА_5 не має ініціативи та прояву піклування про свою малолітню дитину ОСОБА_6 ОСОБА_5 не дбає про матеріальне забезпечення малолітньої дитини, нехтує своїми батьківськими обовязками, що спричинило відчуженість у ставленні малолітньої дитини до нього. Позивачка пояснила суду, що з огляду на вказані обставини вона звернулась у службу у справах дітей для вирішення питання про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_6 І лише після того, як вона поставила до відома ОСОБА_5 про дану обставину, останній почав вчиняти активні дії щодо вирішення питання про його участь у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1, зазначивши, що рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька ОСОБА_5, який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_6, у вихованні та спілкуванні з нею» є незаконним, так як прийняте було не в інтересах малолітньої дитини. Зокрема, адвокат ОСОБА_2 зазначив, що попри небажання дитини спілкуватися з батьком, відповідач визначив спосіб участі ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_6 таким чином, що без присутності матері ОСОБА_1 дитина повинна проводити час із батьком, який не має постійного місця проживання в Україні, при цьому без визначення місця їх зустрічей та місця перебування дитини. Представник позивачки наголосив на тому, що з огляду на те, що ОСОБА_5 є громадянином іншої держави, постійного місця проживання в Україні не має, то за таких обставин безпечність перебування з ним малолітньої дитини протягом цілого місяця у невідомому місці та при невідомих умовах на території України викликає обґрунтований сумнів. Таким чином, згідно з доводами адвоката ОСОБА_2 відповідачем не зясовано усіх необхідних обставин, що стосуються питання визначення участі батька ОСОБА_5 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_6 та спілкуванні з нею, та незаконно визначено спосіб такої участі без врахування інтересів дитини та її особистого небажання спілкуватися з батьком, тим більше без присутності матері позивачки ОСОБА_1

Представники відповідача ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю заперечували проти позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення органу опіки та піклування щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні малолітньої дитини. Зокрема, ОСОБА_3 зазначила, що підтримує доводи, викладені відповідачем у письмових запереченнях, вважає дане рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області законним та не вбачає підстав для його скасування, так як відповідачем було дотримано всі вимоги чинного законодавства та порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини.

Окрім цього, представник відповідача ОСОБА_4 за її згодою відповідно до ст.62 ЦПК України в судовому засіданні надала показання в якості свідка. Із показань, наданих суду ОСОБА_4, слідує, що у листопаді 2015 року в службу у справах дітей звернулась позивачка ОСОБА_1 для вирішення питання про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_6 04 грудня 2015 року ОСОБА_5 приніс у службу у справах дітей письмову заяву про визначення способу його участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_6 і пояснення. Вказані звернення розглядались 09 грудня 2015 року спільно у присутності позивачки та у відсутності ОСОБА_5 Під час перевірки всіх обставин з даних питань було зясовано спочатку наявність у ОСОБА_5 заборгованості зі сплати аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 в розмірі приблизно 22000 (двадцять дві тисячі) грн. При цьому, як вказала ОСОБА_4, в подальшому ОСОБА_5 повідомив, що він погасив заборгованість по аліментах на утримання малолітньої дитини, однак ОСОБА_1 заборонила йому спілкуватись із малолітньою дочкою та чинить перешкоди у спілкуванні з нею. Вказані питання щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини та виконання ним батьківських обовязків також розглядалось 21 січня 2016 року з участю ОСОБА_5, під час чого були заслухані його пояснення і пояснення його матері ОСОБА_7 і 26 січня 2016 року з участю ОСОБА_1, під час чого були заслухані її пояснення. У наданих суду показаннях ОСОБА_4 підтвердила, що при особистому спілкуванні при відвідуванні сімї малолітня дитина ОСОБА_6 пояснила, що тата вона не знає і не памятає як він виглядає. Даючи показання, ОСОБА_4 вказала, що в усній та в письмовій формі ОСОБА_5 скаржився, що він не має можливості спілкуватись із малолітньою дочкою, так як у неї заблокований телефон і контакти в соцмережах. Разом з цим, ОСОБА_4 пояснила, що під час спілкування із ОСОБА_1 було зясовано, що позивачка не заперечує проти спілкування ОСОБА_5 із малолітньою дитиною, але сама дитина не виявляє бажання мати будь-які контакти із ОСОБА_5 ОСОБА_1 не пропонувалось надати письмові пояснення, на засідання виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області її не викликали, оскільки це не передбачено регламентом. ОСОБА_4 підтвердила, що при спілкуванні з ОСОБА_6 було встановлено, що дитина має образу на батька, і сама особисто розповіла про те, що ОСОБА_5 забув про неї, не телефонує, не вітає її з днем народження, нічого не дарує, що дуже її ображає. Разом з цим, ОСОБА_4 зазначила, що за даними психолога дитина повністю не розкривається, проте образ і ляку в неї не виявлено, жодної небезпеки у спілкуванні із батьком не встановлено. Обґрунтовуючи законність рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька ОСОБА_5, який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_6, у вихованні та спілкуванні з нею», ОСОБА_4 вказала, що приймаючи дане рішення відповідачем було враховано вік ОСОБА_6, працевлаштованість ОСОБА_5, відсутність у нього негативних характеристик з місця роботи і проживання та визначено можливість побачень і спілкування батька з малолітньою дитиною у її вільний від навчання час у канікулярний період. За таких обставин, ОСОБА_4 вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та необґрунтованими, а оспорюване рішення відповідача таким, що відповідає усім вимогам чинного законодавства.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він вважає незаконним рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька ОСОБА_5, який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_6, у вихованні та спілкуванні з нею», та неефективним в дії, оскільки побачитись із малолітньою дочкою йому не вдається. Згідно з доводами ОСОБА_5 позивачка чинить перешкоди йому у спілкуванні з малолітньою дитиною, змінює номер телефону, не дозволяє йому бачитись з нею. Один раз ОСОБА_1 не відкрила йому дверей за місцем свого проживання, хоча йому відомо про те, що вона в цей час була вдома. Другий раз, як повідомив ОСОБА_5, при його побаченні з малолітньою дочкою ОСОБА_6 за місцем її проживання позивачка ходила слідом і здійснювала запис на телефон про те, що малолітня дитина не бажає бачитись із ним. ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив, що проживав спільно із малолітньою дитиною ОСОБА_6 до березня 2008 року, в подальшому до вересня 2011 року підтримував з нею стосунки, бачився та спілкувався в м.Кузнецовськ Рівненської області, у 2011 року він виїхав у Білорусію, у цей період часу звязок із ОСОБА_6 перервався, оскільки протягом 1,5 роки вона проживала у Луганській області і він не знав її адреси та не знав куди відправляти аліменти на її утримання, впродовж цього часу мав з нею розмову по телефону лише один раз протягом 1-2 хвилин. ОСОБА_5 також повідомив, що йому було відомо про подальший переїзд і проживання ОСОБА_6 у м.Кузнецовськ Рівненської області протягом останніх 2 років, проте до неї не приїжджав, так як ОСОБА_1 не дозволяла йому бачитися з малолітньою дитиною, про що повідомляла йому при розмові по телефону. Про наявність заборгованості по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_6 дізнався у вересні 2015 року та на даний момент вирішив це питання в добровільному порядку. З моменту проживання у Білорусії до прийняття виконавчим комітетом Кузнецовської міської ради Рівненської області оспорюваного рішення №55 від 03 березня 2016 року фактично бачився з ОСОБА_6 лише один раз у грудні 2015 року після того, як ОСОБА_1 звернулася до відповідача з питання позбавлення його батьківських прав стосовно ОСОБА_6 Однак вказана його зустріч із малолітньою дитиною, що відбулася у навчальному закладі, в якому вона навчається, була нетривалою, лише впродовж 10 хвилин. Їх спілкування було перервано, так як після телефонного дзвінка ОСОБА_6 вийшла і назад не повернулася. Згідно з доводами ОСОБА_5 його зустрічі та спілкування із малолітньою дитиною не несуть для неї жодної загрози для життя чи здоровя, він має бажання спілкуватись із дочкою та брати участь у її вихованні постійно, однак їх окреме віддалене проживання, його зайнятість на роботі та перешкоди з боку ОСОБА_1 унеможливлюють це зробити. Фактично з своєї сторони він має змогу приїжджати до малолітньої дитини лише 1 раз на рік під час відпустки, яка не завжди надається у літній період часу, а також у вихідні дні. Коли саме у ОСОБА_6 канікули ОСОБА_5 не знає. За таких обставин, як пояснив ОСОБА_5, на момент судового розгляду даної справи рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька ОСОБА_5, який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_6, у вихованні та спілкуванні з нею» не було ним реалізоване жодного разу. У наданих суду поясненнях ОСОБА_5 зазначив, що з приводу вирішення питання участі у вихованні малолітньої дитини та виконання батьківських обовязків він чотири рази в грудні 2015 року звертався в службу у справах дітей виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області, у звязку з травмою (перелом пальця руки) подані ним заяви на його прохання з його слів писали інші особи, зміст яких він підтримує і підтверджує, про що свідчать вчинені ним особисто підписи. Заяву від 20 січня 2016 року писав особисто. Питання про надання дозволу на побачення та спілкування з ОСОБА_6 без присутності її матері ОСОБА_1 у своїх зверненнях до органу опіки та піклування не ставив, оскільки вважає, що з врахуванням викладених ним фактичних обставин та віку малолітньої дитини для неї буде некомфортно бачитися і спілкуватися з ним без присутності матері. ОСОБА_5 також пояснив суду, що бачитися і проживати із малолітньою дитиною він може за місцем проживання своїх знайомих або на базі відпочинку «Біле озеро», так як особистого житла в Україні він не має.

Свідок ОСОБА_7, даючи показання в судовому засіданні пояснила, що її син ОСОБА_5 всіляко намагається брати участь у спілкуванні із малолітньою дочкою ОСОБА_6, однак позивачка ОСОБА_1 чинить йому перешкоди, не дозволяє малолітній дочці спілкуватись із батьком. ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_5 має постійне місце роботи, йому складно відпрошуватись із роботи, щоб приїжджати на побачення із дочкою, так як працює він не в Україні і має відпустку, тривалістю 28 днів. Свідок ОСОБА_7 підтвердила, що після того, як ОСОБА_5 дізнався про те, що позивачка ОСОБА_1 має намір вирішити питання про позбавлення його батьківських прав стосовно ОСОБА_6, то неодноразово приїжджав в м.Кузнецовськ Рівненської області для того, щоб налагодити стосунки із дочкою. Свідок вказала, що стосунки між її сином ОСОБА_5 і її онукою ОСОБА_6 є напруженими через те, що дитина уникає спілкування із батьком з невідомих причин. Згідно з показаннями свідка ОСОБА_7 вона як бабуся і ОСОБА_5 як батько дитини прагнуть спілкування із ОСОБА_6 та мають намір брати активну участь у її вихованні і утриманні.

Свідок ОСОБА_8, даючи показання у судовому засіданні, вказала про те, що вона працює практичним психологом у навчально-виховному комплексі «Дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа І ступеня» №10 і під час спілкування із малолітньою ОСОБА_6, яка є ученицею даного навчального закладу, відмітила наступне. Під час особистої зустрічі малолітньої дитини ОСОБА_6 із її батьком ОСОБА_5, яка відбулась 04 грудня 2015 року в навчальному закладі у присутності психолога, взаємного контакту між батьком і дитиною встановлено не було. Їх спілкування було напруженим, дитина сиділа спиною до батька. ОСОБА_8 зазначила, що спосіб участі ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні із малолітньою ОСОБА_6, що визначений рішенням виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька ОСОБА_5, який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_6, у вихованні та спілкуванні з нею» є некоректним, адже даним рішенням визначено, що спілкування батька з дитиною має відбуватись без присутності матері. На думку ОСОБА_8, як практичного психолога, визначена в такий спосіб участь батька у спілкуванні і вихованні ОСОБА_6 за відсутності матері, в першу чергу буде некомфортна для самої малолітньої дитини з врахуванням її віку і взаємовідносин з батьком, так як на теперішній час між ними відсутній контакт і ОСОБА_6 не вважає ОСОБА_5 близькою для себе людиною. ОСОБА_8 повідомила, що на даний час ОСОБА_6 не готова та не бажає проводити час із батьком ОСОБА_5 наодинці і за таких обставин рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року не відповідає інтересам малолітньої дитини.

Заслухавши пояснення позивачки, представників сторін, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, показання свідків, суд дослідив і оцінив у сукупності всі докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області про визнання незаконним рішення органу опіки та піклування щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні малолітньої дитини, підлягає задоволенню.

До такого висновку суд прийшов з наступних підстав і мотивів.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоровю.

У відповідності з ст.16 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право на регулярні особисті стосунки і прямі контакти з обома батьками. Дитина та її батьки для воззєднання сімї мають право на вільний вїзд в Україну та виїзд з України у порядку, встановленому законом. Батьки, інші члени сімї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобовязані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обовязків щодо неї.

Частиною 1 ст.153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Судом встановлено, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 лютого 2008 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_10, який зареєстровано 20 липня 2006 року відділом РАЦС м.Кузнецовськ Рівненської області, актовий запис №149, та залишено на виховання матері дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття.

Рішенням виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька ОСОБА_5, який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_6, у вихованні та спілкуванні з нею» визначено спосіб участі батька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9 Білорусь, проживаючого окремо від малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: мікрорайон ОСОБА_4, будинок 10, корпус а, квартира 25, місто Кузнецовськ Рівненської області, у вихованні та спілкуванні з нею таким чином: дозволено батькові бачитись з дочкою три дні під час осінніх канікул, чотири дні під час зимових канікул, три дні під час весняних канікул, один місяць під час літніх канікул в межах України без присутності матері.

З листа Кузнецовського міського сектору управління державної міграційної служби України в Рівненській області №25/2064 від 01 грудня 2015 року судом встановлено, що за картотекою Кузнецовського МС УДМС України в Рівненській області ОСОБА_5 значився зареєстрованим за адресою: м.Кузнецовськ, мікрорайон БудівельниківАДРЕСА_1, та знятий з реєстрації місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4, Білорусь з 22 листопада 2011 року.

ОСОБА_5 є громадянином ОСОБА_9 Білорусь, що підтверджується паспортом серії АВ №2507344, виданим 22 грудня 2011 року.

З 06 квітня 2012 року зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_5 є АДРЕСА_2. ОСОБА_11 обставина підтверджується довідкою про місце проживання і склад сімї, виданою житлово-експлуатаційною службою №9 Комунального унітарного підприємства «Житлове ремонтно-експлуатаційне управління м.Брест» №4690 07 грудня 2015 року.

Медична довідка про стан здоровя, видана 07 грудня 2015 року Брестським обласним психоневрологічним диспансером, свідчить про те, що ОСОБА_5 не перебуває на обліку у даному закладі.

Згідно з медичною довідкою про стан здоровя, виданою Брестським обласним наркологічним диспансером №142 від 07 грудня 2015 року, ОСОБА_5 на обліку в цьому закладі не перебуває.

На території ОСОБА_9 Білорусь ОСОБА_5 не має судимості, що підтверджується довідкою управління внутрішніх справ Брестського облвиконкому №5/С-274 від 08 грудня 2015 року.

Із довідки філії «Брестські теплові мережі» Республіканського унітарного підприємства електроенергетики «Брестенерго» №03/230 від 07 грудня 2015 року слідує, що ОСОБА_5 працює в даній філії слюсарем з ремонту обладнання котельних і пилоприготувальних цехів 5 розряду котлотурбінного цеху Брестської ТЕЦ.

За місцем роботи і місцем проживання ОСОБА_5 характеризується виключно з позитивної сторони.

Із листа відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області №3185 від 24 грудня 2015 року вбачається, що на виконанні перебуває виконавчий лист №2-131 від 22 лютого 2010 року про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 на утримання дочки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) гривень, щомісячно. Станом на 24 грудня 2015 року заборгованості по аліментах немає.

Довідка відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області №169 від 26 січня 2016 року вказує на те, що ОСОБА_5 нерегулярно сплачував аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, розмір яких становить 300 (триста) гривень, щомісячно, згідно виконавчого листа №2-131 Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року. Зокрема, ОСОБА_5 не сплачував аліменти у вищевказаному розмірі в такі періоди часу: з 04 листопада 2009 року до червня 2011 року включно; у червні 2012 року; у вересні 2012 року; з листопада 2012 року до листопада 2013 року включно; в січні і лютому 2014 року; з квітня 2014 року до серпня 2015 року включно; в жовтні і листопаді 2015 ркоу та в січні 2016 року. Станом на 26 січня 2016 року заборгованість по аліментах, що стягуються з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_10 на утримання дочки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) гривень, щомісячно, становить 286 (двісті вісімдесят шість) грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобовязана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Судом встановлено, що при винесенні рішення №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька ОСОБА_5, який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_6, у вихованні та спілкуванні з нею» виконавчим комітетом Кузнецовської міської ради Рівненської області не було дотримано вимог чинного законодавства щодо врахування прав та інтересів дитини.

Як слідує із письмових доказів справи, сектором опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області було здійснено обстеження умов проживання матері дитини, що підтверджується актом №182 від 20 листопада 2015 року, згідно з яким умови проживання сімї, у якій виховується малолітня дитина ОСОБА_6 є задовільними, зі слів дитини ОСОБА_6 відомо, що вона не памятає свого тата, він до неї не телефонує, не цікавиться її життям та здоровям, не вітає її з днем народження, забув про її існування, не надає жодних подарунків, зі слів матері ОСОБА_1 і бабусі ОСОБА_12 відомо, що ОСОБА_5 не надає жодної допомоги дитині, не приймає участі в її вихованні.

З акту відділу освіти, спорту і туризму адміністрації Московського району м.Брест від 09 грудня 2015 року вбачається, що умови проживання ОСОБА_5 в ОСОБА_9 Білорусь задовільні.

В той же час при визначенні способу участі ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_6 відповідачем не було здійснено жодної перевірки умов проживання ОСОБА_5 на території України та взагалі не визначено місця проживання чи перебування ОСОБА_5 в межах України, за яким має виконуватися рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька ОСОБА_5, який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_6, у вихованні та спілкуванні з нею». Тобто житлово-побутові умови, в яких батькові ОСОБА_5 дозволено бачитись і спілкуватись із дочкою ОСОБА_6 в межах України без присутності матері три дні під час осінніх канікул, чотири дні під час зимових канікул, три дні під час весняних канікул і один місяць під час літніх канікул органом опіки та піклування взагалі не досліджено, місце таких побачень і спілкувань батька з малолітньою дитиною, а фактично їх тимчасового спільного проживання не встановлено.

Визначення такого способу участі батька у вихованні дитини, з врахуванням їх окремого проживання в різних державах є незрозумілим як для них самих, так і суду. Фактичні обставини свідчать про неможливість його виконання. Так, із пояснень ОСОБА_5 слідує, що він не знає, коли в ОСОБА_6 канікули, у звязку із зайнятістю на роботі особисто має змогу приїжджати в Україну на побачення із ОСОБА_6 лише під час відпустки, що не завжди надається у літній період часу, і у вихідні дні. Суд вважає, що визначення періоду для побачень і спілкування ОСОБА_5 із ОСОБА_6 три дні під час осінніх канікул, чотири дні під час зимових канікул, три дні під час весняних канікул і один місяць під час літніх канікул без зазначення дат є неконкретним і таким, що може викликати різне тлумачення з боку батьків дитини ОСОБА_5 і ОСОБА_1 та зумовлюватиме труднощі в організації розвитку, відпочинку і дозвілля малолітньої дитини ОСОБА_6 під час канікул і неможливість його виконання.

Окрім того, відповідачем не було взято до уваги інтереси малолітньої дитини та її реальне ставлення до батька ОСОБА_5

Так, згідно з характеристикою учениці 3-А класу навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа І ступеня» №10 м.Кузнецовськ Рівненської області ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, її тато ОСОБА_5 у навчальний заклад до 04 грудня 2015 року не зявлявся, вихованням та навчанням дитини особисто в педагогів не цікавився. Зі змісту даної характеристики слідує, що 04 грудня 2015 ркоу тато звернувся до директора закладу з проханням про зустріч з дитиною. Така зустріч відбулась після закінчення уроків у присутності практичного психолога ОСОБА_8 Під час спілкування з дитиною ОСОБА_5 був доброзичливий, привітний, цікавився життям дитини, її успіхами в навчанні, друзями та подарував мяку іграшку, яку дитина забрала додому.

Довідка за результатами бесіди з дитиною ОСОБА_6, ученицею 3-А класу дошкільного закладу школи №10, щодо її взаємовідносин з батьком ОСОБА_5, видана навчально-виховним комплексом «Дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа І ступеня» №10 м.Кузнецовськ Рівненської області за №263 07 грудня 2015 року, свідчить про те, що при спілкуванні з психологом ОСОБА_8 02 грудня 2015 року дитина була спокійною, з активним ставленням до бесіди. Особистісний контакт з дитиною встановився легко, невимушено. Під час бесіди ОСОБА_6 надала наступну інформацію: вона проживає з мамою ОСОБА_1, татом Сергієм, з бабусею ОСОБА_12 та дідусем ОСОБА_4, живуть вони дружно і у них народилась маленька сестричка ОСОБА_4. На запитання психолога хто такий ОСОБА_5, ОСОБА_6 відповіла, що це її другий тато. Дитина вказала, що не потребує спілкування з татом ОСОБА_5, бо вона його вже забула і не памятає як він виглядає. Окрім того, дитина повідомила психологу, шо ОСОБА_5 до неї не приїжджає, подарунків не надсилає, а найближчими для неї людьми є тато Сергій і мама.

З листа навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа І ступеня» №10 м.Кузнецовськ Рівненської області №16 від 25 січня 2016 року слідує, що на прохання служби у справах дітей виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області практичним психологом вказаного закладу ОСОБА_8 25 січня 2016 року була проведена бесіда з ОСОБА_6 з метою врахування думки малолітньої дитини при вирішенні спору між батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_1 щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дочкою. Зміст вказаного листа свідчить, що при спілкуванні з психологом дитина була емоційна, весела, доброзичлива. Особистий контакт із дитиною встановлено легко, невимушено. Коли психолог запропонував створити у пісочниці композицію «Мій настрій, моє життя», - ОСОБА_6 швидко почала вибудовувати з кольорового піску сонце, лерево, траву і квіти. Поставила фігурки: мама ОСОБА_10, тато Сергій (вітчим), сестричка ОСОБА_4 та я. Всі фігурки, які обрала дитина, були веселі і сама ОСОБА_6 була задоволена своєю роботою. Як тільки психолог запитала про тата ОСОБА_5 і яку фігурку вона обрала б для нього і де її поставила б, ОСОБА_6 опустила голову, засоромилася, стала невпевненою, після чого дістала з коробки сумну фігурку, показала її та кинула назад у коробку. Таку свою поведінку дитина не пояснила. На запитання чи грає з іграшкою, яку подарував тато ОСОБА_5 ОСОБА_6 відповіла, що вона з нею спить, вона мякенька, а сьогодні він передав їй цукерки.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

В даному випадку, судом встановлено, що рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька ОСОБА_5, який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_6, у вихованні та спілкуванні з нею» було винесено без врахування інтересів малолітньої дитини ОСОБА_6, її малолітнього віку, особистого ставлення до обох батьків та більшої особистої її прихильності до матері ОСОБА_1, що має істотне значення.

З огляду на наявність у дитини права на контакт з батьками, дитина не може бути зобовязана до спілкування з батьками, які проживають окремо, попри свого бажання.

За таких обставин, враховуючи пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_5 і показання свідка ОСОБА_8, надані під час розгляду справи, суд вважає, що в інтересах дитини орган опіки та піклування повинен був обумовити побачення батька ОСОБА_5 із малолітньою дитиною ОСОБА_6 присутністю матері ОСОБА_1, проти чого не заперечують обоє батьків дитини. ОСОБА_3 з цього питання відповідач не зясував позиції батьків дитини та не врахував особистої думки малолітньої дитини і її бажання.

З наведених підстав суд прийшов до висновку, що рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька ОСОБА_5, який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_6, у вихованні та спілкуванні з нею» є незаконним.

Отже, позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області про визнання незаконним рішення органу опіки та піклування щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні малолітньої дитини підлягає задоволенню.

Враховуючи викладені обставини, на підставі ч.ч.1, 3 ст.151, ч.ч.1, 2 ст.152, ч.1 ст.153, ч.ч.1, 2 ст.155, ч.ч.1, 2, 3 ст.157, ст.158, ч.ч.1, 2 ст.159 СК України, ст.ст.15, 16 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст.4, ч.ч.1, 2 ст.11, ст.60, ч.ч.1, 3 ст.61, ч.1 ст.88, п.2 ч.1 і ч.3 ст.208, ч.ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.2 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області про визнання незаконним рішення органу опіки та піклування щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні малолітньої дитини задоволити повністю.

Визнати незаконним рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька ОСОБА_5, який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_6, у вихованні та спілкуванні з нею».

Стягнути з виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одної) гривні 20 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя О.І.Горегляд