Справа № 323/1671/16-ц
24.10.2016 м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі
головуючого - судді Мінаєва М.М.,
при секретарі - Тахтаул А.Л.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом військового прокурора Дніпропетровського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство інфраструктури України в особі 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 , про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі,
Позов обґрунтований тим, що відповідач ОСОБА_1 , пройшовши навчання у військовому навчальному закладі за рахунок державних коштів та отримавши військове звання лейтенанта, уклав контракт про проходження військової служби у Державній спеціальній службі транспорту терміном на 5 років. Однак в подальшому умов контракту не виконав, самовільно покинув місце проходження військової служби, у зв`язку з чим був звільнений з військової служби та з особового складу відповідної військової частини на підставі систематичного невиконання умов контракту. Оскільки відповідач навчався за рахунок державних коштів, через невиконання умов контракту у нього виник обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з його продовольчим, грошовим, речовим та медичним забезпеченням. За чинним законодавством право на отримання такого відшкодування мають навчальні заклади, що надавали освітні послуги. Оскільки позивач є установою, за рахунок якого безпосередньо здійснювалось утримання відповідача, він має право на відшодування витрат. Добровільно відповідач цей обов`язок не виконує, від контактів ухиляється, виїхав до свого попереднього місця проживання до Амвросіївського району Донецької області.
В судове засідання прокурор та представник позивача не з`явились, просили розглянути справу без їх участі.
Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, згідно інформації, яка неодноразово надходила з ГУДМС України в Донецькій області у відповідь на запити суду щодо підтвердження місця реєстрації фізичних осіб, останнє відоме місце проживання яких належить до Амвросіївського району Донецької області, - за наявними у ГУДМС Донецькій області дані про таких осіб відсутні, а детальніше здійснити перевірку інформації про реєстрацію місця проживання фізичних осіб в населених пунктах, які розташовані в зоні проведення антитерористичної операції, є неможливим, тому що обліки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Донецькій області знаходяться у м. Донецьку на тимчасово непідконтрольній українській владі території.
Тому виклик відповідача здійснено в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі у встановленому законом порядку.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 25 вересня 2013 року відповідно до Положення про проходження служби у Державній спеціальній службі транспорту, затвердженого Указом Президента України від 3 лютого 2009 року № 60/2009, між Міністерством транспорту та зв`язку України в особі Державної спеціальної служби транспорту та громадянином ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби на посадах офіцерського складу на 5 років.
26 червня 2014 року наказом Голови адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) №49 Оверченку М.М., який в червні 2014 року закінчив кафедру військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. академіка В. Лазаряна та з яким укладено контракт про проходження військової служби у Державній спеціальній службі транспорту терміном на 5 років, відповідно до пунктів 50 і 70 Положення про проходження громадянами України військової служби у ДССТ було присвоєно первинне військове звання «лейтенант», та призначено на посаду заступника командира будівельно-відновлювальної роти з виховної роботи 72 окремого загону механізації і об`єднаного гвардійського загону.
27 липня 2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 28.07.2014 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини.
10 листопада 2015 року наказом Голови адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) №73 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі п. «и» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (систематичне невиконання умов контракту).
17 листопада 2015 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу військової частини.
У частині десятій статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що курсанти у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и» частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Пунктами 3-5 виданого на розвиток зазначеної правової норми Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964, визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. Витрати відшкодовуються у повному розмірі курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк.
У свою чергу, на виконання п. 3 вищевказаного нормативно-правового акту Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням Державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» від 16 липня 2007 №419/831/240/605/537/219/534, яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у разі відмови у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання.
З розрахунками коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта, відповідач був ознайомлений, проте зазначену суму коштів не відшкодував.
Відповідно до Положення про кафедру військової підготовки Державної спеціальної служби транспорту Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка Лазаряна», затвердженого ректором вказаного університету та погодженого головою адміністрації Державної спеціальної служби транспорту України 7 лютого 2007 року, ця кафедра є структурним підрозділом Державної спеціальної служби транспорту, але не є юридичною особою і повністю знаходиться на забезпеченні 19 окремого мостового загону ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).
Згідно наказу Голови адміністрації Державної спеціальної служби транспорту України № 26 від 01.02.2011 «Про організацію роботи з відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням курсантів кафедри військової підготовки Державної спеціальної служби транспорту Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка Лазаряна», виданого на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 «Щодо порядку відшкодування курсантами витрат пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», у разі дострокового розірвання контракту військовослужбовцями начальник кафедри зобов`язаний подавати документи, необхідні для стягнення витрат, пов`язаних з утриманням відрахованих курсантів, на ім`я командира ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 ), до якого, у свою чергу, входить на правах складової частини 19 окремий мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 ).
Крім того, з вищевказаним кореспондується те, що згідно з телеграмою (факсограмою) управління матеріальних ресурсів та відділу продовольчого та речового забезпечення Державної спеціальної служби транспорту України № 38-5/1р-5 від 18.02.2010, кафедра прикріплена на забезпечення до 19 окремого мостового загону Державної спеціальної служби транспорту (військової частини НОМЕР_1 ), яка в свою чергу, входить на правах складової частини до 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту України (військової частини НОМЕР_3 ).
Згідно зі ст. ст. 4, 13 Закону України «Про оборону України», формування і проведення воєнної політики держави, законодавче регулювання питань сфери оборони та військового будівництва здійснюється виключно Верховною Радою України.
Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про оборону України» участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, а також відповідні правоохоронні органи.
Відповідно до ст.ст. 1, 20 Закону України «Про Державну спеціальну службу транспорту», Державна спеціальна служба транспорту є спеціалізованим державним органом транспорту у складі Міністерства інфраструктури України, призначеним для забезпечення стійкого функціонування транспорту в мирний час та в умовах воєнного і надзвичайного стану. Безпосереднє керівництво Державною спеціальною службою транспорту здійснює Міністерство інфраструктури України.
Фінансування Державної спеціальної служби транспорту Міністерства інфраструктури України здійснюється виключно за рахунок Державного бюджету України, що визначено Законом України «Про Державну спеціальну службу транспорту».
Військова частина - один із структурних підрозділів Міністерства інфраструктури України, що фінансується також за рахунок бюджету. Збитки, які їй спричиняються, - це безпосередня шкода економічним інтересам держави.
Згідно ст.ст. 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини. Командир зобов`язаний вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині. Одним за таких заходів є представництво інтересів держави в судах.
19 окремий мостовий загін 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту (далі - військова частина НОМЕР_1 відповідно) є бюджетною установою у розумінні ст. 2 Бюджетного кодексу України, а тому повністю утримуються із державного бюджету України.
В ході розгляду справи прокурор та позивач заявили клопотання про залучення до участі у справі в якості другого співпозивача 26-го об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту України (військова частина НОМЕР_3 ), з тих підстав, що протягом навчання відповідача його грошове забезпечення здійснювалось через цю військову частину.
Однак таке клопотання не може бути задоволено, оскільки чинний ЦПК України не передбачає права суду залучати позивачем у справі будь-яку особу.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Від самого 26-го об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту України, або від військового прокурора відповідний позов з чітко визначеним предметом вимог до суду не надходив.
Разом з тим, з наведених прокурором та позивачем обставин суд вбачає, що підстави для стягнення на користь позивача витрат, пов`язаних грошовим забезпеченням відповідача, у розмірі 8522,08 грн., відсутні, оскільки право відповідної вимоги позивачу не належить.
За таких обставин позов підлягає задоволенню лише частково.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.4, 11, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, суд,
Позов військового прокурора Дніпропетровського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство інфраструктури України в особі 19 окремого мостового загону 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту (військова НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 , про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Повний текст рішення складений 28.10.2016 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Оріхівського районного суду
Запорізької області М.М. Мінаєв