Номер провадження: 22-ц/785/1539/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вилучення майна з чужого незаконного володіння, -

встановила:

19 січня 2015р. ОСОБА_2 звернулася з позовом, який остаточно уточнив, просила суд зобовязати відповідачку ОСОБА_3 повернути їй автомобіль марки «Renault Kangoo», державний номер НОМЕР_1, посилаючись на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2013р. вищевказаний автомобіль було визнано спільною сумісною власністю померлого 01 липня 2012р. ОСОБА_4 та її (ОСОБА_2І.), і за нею було визнано право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля, однак, незважаючи на неодноразові звернення до відповідача ОСОБА_3, вона незаконно користується вказаним автомобілем, не надає автомобіль та документи на нього для подальшої реєстрації права власності (а.с.132-134).

Рішенням суду від 22 вересня 2015р. у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено (а.с.178-179).

Апелянт ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду від 22 вересня 2015р., ухвалити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на те, що суд в порушені вимог процесуального і матеріального права відмовив їй у задоволенні позову, не прийняв до уваги усі обставини по справі, необґрунтовано зробив висновок про те, що вона не надала докази на підтвердження свого позову (а.с.195-200).

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_2, адвоката в її інтересах, які підтримали апеляційну скаргу, представника ОСОБА_3, який просив відмовити у задоволені апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовивши у задоволені позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела факт знаходження спірного автомобіля у відповідача на момент розгляду справи в суді, що позивачу ОСОБА_2 належить лише 1/2 частина спірного автомобіля, а на другу частину спірного автомобіля відкрилися спадщина після померлого 01 липня 2012р. ОСОБА_4, та спадкоємцями на іншу частину автомобіля є ОСОБА_3 і ОСОБА_5, та враховуючі дані обставини суд дійшов до висновку, що спірний автомобіль є неподільною річчю і частину автомобіля, яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 фактично не можливо витребувати в натурі.

Судова колегія погоджується з вказаними висновками суду, які відповідають матеріалам справи, обставинам по справі і вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль марки «Renault Kangoo», державний номер НОМЕР_1, належав на праві власності ОСОБА_4, який помер 01липня 2012р.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2013р. вищевказаний автомобіль було визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_4 і ОСОБА_2, і визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля (а.с.8-9). Вказане рішення суду набрало чинності.

Інша частина автомобіля входить у спадкову масу померлого ОСОБА_4, спадкоємицями першої черги за законом якого є ОСОБА_3 і ОСОБА_5, які своєчасно звернулися до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але до цього часу не отримали свідоцтво про право на спадщину на частину спірного автомобіля після померлого ОСОБА_4, що підтверджується матеріалами спадкової справи №13/2012 Одеського міського нотаріального округу на а.с.45-112.

Відповідно до вимог ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пунктом 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014р. №5 «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» звернуто увагу на те, що застосовуючи положення ст.387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, предявлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилося, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Дійсно позивач ОСОБА_2 не надала суду першої і апеляційної інстанції відповідні, допустимі докази відносно того, що спірний автомобіль знаходиться у незаконному володінні відповідачки ОСОБА_3

Слід зазначити, що ОСОБА_3 виїхала за межі території України, перебуває на території Російської Федерації, до якої потрапила з Ізраїлю, а тому на момент розгляду справи не була в змозі користуватися спірним автомобілем, проти чого фактично не заперечувала позивач, та не має даних, що відповідач ОСОБА_3 перевезла спірний автомобіль за межі України.

Пунктом 6 постанови КМУ № 1388 від 07 вересня 1998р. передбачено, що транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб.

Тому, якщо враховувати, що 1/2 частина спірного автомобілю належить позивачу ОСОБА_2, а інша частина фактично є спадковим майном, на яке мають право ОСОБА_3 і ОСОБА_5, то передача автомобіля лише ОСОБА_2 в той спосіб, як вона звернулася до суду з позовом, взагалі не можлива. Та передчасними і безпідставним є твердження позивача, що дії відповідачки ОСОБА_3 перешкоджають їй в подальшій реєстрації права власності на спірній автомобіль, так як відповідачка ОСОБА_3 є лише фактичним власником на частину спірного автомобіля.

Суд першої інстанції також вірно звернув увагу на те, що спірний автомобіль є неподільною річчю і частину автомобіля, яка належить на праві власності позивачки ОСОБА_2 також не можливо витребувати саме в той спосіб як позивач вказала в своєму позові.

Безпідставним є доводи апелянта щодо скасування рішення суду з підстав того, що суд першої інстанції не прийняв до уваги надані нею докази відносно того, що відповідачка ОСОБА_3 незаконно користується спірним автомобілем, не надає автомобіль та документи на нього для подальшої реєстрації права власності, оскільки відповідачка має право на частину автомобіля як спадкоємиця після померлого батька ОСОБА_4

З урахуванням вищевикладеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: С.О. Погорєлова

ОСОБА_6