АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/8690/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/546/К/16 суддя Зімін М.В.
Категорія - 49 ( І ) Доповідач - Михайлів Л.В.
УХВАЛА

Іменем України

16 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар - Маслова К.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 його представника - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 січня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 09.09.2000 року між ним та відповідачкою по справі було укладено шлюб. Від спільного подружнього проживання мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, над яким за рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 06.07.2010 року за № 2-2452/2010 встановлено опіку та призначено позивача - ОСОБА_1 опікуном. Причиною розірвання шлюбу, є постійні конфлікти та суперечки, яки призвели до того, що спільне життя стало неможливим. Сторони припинили шлюбні відносини з грудня 2014 року, а на початку 2015 року відповідачка зібрала та вивезла зі спільної оселі свої речі. Місце проживання відповідача на даний час позивачу невідоме. Діти залишились проживати разом із позивачем. Також вказав, що на даний час сім'я розпалась, позивач фактично має іншу сім'ю та відновлювати шлюбні відносини з відповідачем він не бажає. Суперечок, щодо розподілу майна та проживання дітей не мають. Враховуючи вищенаведене просив суд задовольнити позов та розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований Саксаганським відділом РАЦС Криворізького МУЮ в Дніпропетровській області, актовий запис № 431.

.Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 січня 2016 року позов задоволено. Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, 09 вересня 2000 року Саксаганським відділом РАЦС Криворізького МУЮ в Дніпропетровській області, актовий запис № 431- розірвано.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що суд, при розгляді справи та винесенні рішення, неповно з'ясував всі обставини справи та не встановив необхідні факти, які мають значення для правильного вирішення справи. Судом не з'ясована думка відповідача щодо розірвання шлюбу, не застосована можливість примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей, не враховані фактичні відносини між сторонами та дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, не встановлена можливість подальшого спільного проживання подружжя. Судом не прийнято до уваги те, що відповідач за взаємною згодою сторін, враховуючи тяжке матеріальне становище сім'ї виїхала на роботу за межі України в державу Ізраїль де знаходилась по листопад 2015 року. Тобто в той час коли відповідач заробляла гроші для сім'ї позивач з невідомих їй причин в жовтні 2015 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, де вказав окрім іншого про те що йому невідомо місце перебування відповідача, що в свою чергу не відповідає дійсності.

Апелянт, будучи завчасно (03.03.2016 року) належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи за її апеляційною скаргою (про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення їй судової повістки про виклик в судове засідання на 16.03.2016 року -а.с. 39), в судове засідання не з'явилася і про причини своєї неявки суд не повідомила.

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 09 вересня 2000 року укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який зареєстрований Саксаганським відділом РАЦС Криворізького МУЮ в Дніпропетровській області, актовий запис № 431. (а.с. 4)

Від спільного подружнього проживання мають спільну малолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.р., над яким за рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 06.07.2010 року за № 2-2452/2010 встановлено опіку та призначено позивача ОСОБА_1 опікуном. (а.с.6,9)

На час розгляду справи в суді першої інстанції шлюбні стосунки між сторонами припинені по причині, що відносини між подружжям не склались, оскільки вони мають різні погляди на життя і моральні цінності, між ними відсутнє порозуміння, кожен з подружжя проживає своїм життям.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції, керувався ст. 112 СК України, прийшовши до висновку що подальше збереження сім'ї є неможливим, зважаючи на відсутність волевиявлення позивача на примирення з відповідачем.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 24, 56, 104, 110, 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" (далі - Постанова), суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом не було надано строк для примирення, як і не було в дійсності з'ясовано можливість їх подальшого проживання враховуючи наявність малолітніх дітей.

Колегія суддів, переглядаючи справу в суді апеляційної інстанції враховує зазначене, однак при цьому виходить з наступного.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", зазначено, що рішення суду про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного із подружжя, чи їх дітей.

Суд апеляційної інстанції, в свою чергу не вбачає необхідності визначення сторонам строку на примирення, враховуючи наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_3 отримала копію позовної заяви ОСОБА_1 про розірвання шлюбу 20.11.2015 року, тобто з цього часу їй було відомо про позов чоловіка, однак жодних дій, протягом майже чотирьох місяців, спрямованих на збереження сім'ї, вона не вчиняла. Крім того, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_3, перший раз було призначено на 24 лютого 2016 року та відкладено по заяві відповідача, у зв'язку з її робочим графіком (а.с. 33) на 16 березня 2016 рік. Проте на судове засідання призначене на вказану дату відповідач не з'явилась про причини своєї неявки суд не повідомила.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що час з 25.11.2015 року по 16.03.2016 рік, був достатнім для налагодження стосунків та примирення сторін по справі, у разі наявності у них спільного на це бажання. В свою чергу, позивач ОСОБА_1, під час судового засідання 16.03.2016 року категорично заперечує проти можливості відновлення подружніх стосунків з відповідачем, не зважаючи при цьому на наявність малолітніх дітей, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачам вже давно та безповоротно втрачено відчуття взаємоповаги та любові та те, що він фактично має іншу сім'ю. Відповідач, в свою чергу, не з'явилась до зали суду, хоча і була належним чином повідомленою про розгляд справи за її апеляційною скаргою що свідчить про її байдуже ставлення до питання збереження сім'ї.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги та розірвав шлюб.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

І.Є. Ляховська