н/п 2-о/490/26/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Кошевій О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про встановлення факту народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт народження дитини - ОСОБА_2, 01.04.2014 р. н., в м. Ялта, Автономна Республіка Крим, Україна, батьками якого є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, 26.01.1977 р. н.

Свої вимоги заявниця мотивує тим, що 01.04.2014 року в м. Ялта в них народилася дитина, про що 29.07.2014 року було складено запис акту про народження № 587, на підтвердження чого було видано Свідоцтво про народження серії І-АП № 336557. При цьому вказане свідоцтво було видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції в АР Крим. Батьками дитини вказані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, 26.01.1977 р. н.

В той же час, оскільки ОСОБА_4 Крим на даний час визнана тимчасово окупованою територією, Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції на звернення ОСОБА_1 про реєстрацію народження дитини відмовив їй у реєстрації народження дитини, у звязку з чим заявниця просить про встановлення факту народження дитини.

Заявниця у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтрималау повному обсязі та просила про їх задоволення.

Представник Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому не заперечував проти задоволення заяви.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів, оскільки у справі достатньо даних про існуючі правовідносини.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши письмові докази та інші обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії Свідоцтва про народження серії І-АП № 336557, виданого 29.07.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції в Автономній ОСОБА_4 Крим, 01.04.2014 року народився ОСОБА_2. Місце народження м. Ялта, Автономна Республіка Крим, Україна.

Факт народження дитини також підтверджується наявною у матеріалах справи копією Медичного свідоцтва про народження № 1089 від 04 квітня 2014 року, видане ОСП «Перинатальний центр», м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим.

Батьком дитини вказані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин ОСОБА_5 Федерації, та ОСОБА_1, 26.01.1977 р. н., громадянка України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», сухопутна територія Автономної ОСОБА_4 Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», який набрав чинності 27.04.2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, судом встановлено, що видані Свідоцтво про народження дитини та Медичне свідоцтво про народження є недійсними та не створюють правових наслідків, а нездійснення реєстрації народження дитини позбавляє заявницю, яка є громадянкою України, зареєструвати, зокрема, місце проживання дитини та реалізувати інші права, пов'язані з народженням дитини.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є:

а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9;

б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше;

в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу;

г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, у разі мертвонародження.

Якщо реєстрація народження дитини, народженої в іншій державі, не була проведена компетентним органом такої держави або дипломатичним представництвом чи консульською установою України, підставою для проведення державної реєстрації в Україні є медичний документ іншої держави, що підтверджує факт народження дитини, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Таким чином, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості без судового рішення зареєструвати народження дитини заявниці у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року.

Про зазначені обставини заявниці було повідомлено листом Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за вих. № 01.06.07/02-16/287 від 17.12.2015 року.

Новонароджена дитина заявниці є громадянином України як особа, мати якої на момент її народження є і залишається громадянкою України, що відповідає положенням Закону України «Про громадянство України».

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності - рішення суду.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявниця не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог щодо встановлення факту народження ОСОБА_2, 01.04.2014 р. н.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту народження ОСОБА_2, 01.04.2014 р. н., у м. Ялта, АР Крим, Україна, батьками якого є ОСОБА_3, 20.05.1977 р. н., громадянин ОСОБА_5 Федерації, та ОСОБА_1, 26.01.1977 р. н., громадянка України; встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє їй провести державну реєстрацію факту народження дитини, отримати Свідоцтво про народження дитини громадянина України, реалізувати інші відповідні права.

В зв'язку з цим, заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено заявницею при подачі заяви до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження дитини ОСОБА_2, який народився 01.04.2014 року у м. Ялта, Автономна Республіка Крим, Україна, - батьками якого є ОСОБА_3, 20.05.1977 р. н., громадянин ОСОБА_5 Федерації, та ОСОБА_1, 26.01.1977 р. н., громадянка України.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН