НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 березня 2016 рокуСправа № 322/157/16

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: виконавчого комітету Різдвянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області

про: визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

19 лютого 2016 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просив суд визначити додатковий строк для подання ним заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за законом, що відкрилася 31 липня 2015 року після смерті ОСОБА_3, протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Позивач є сином спадкодавця. До складу спадщини входить право на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, с. Різдвянка. Спадкодавцем заповіт складений не був, а позивач є єдиним спадкоємцем першої черги.

Також позивач зазначив, що у померлої немає інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом.

Позивач звернувся до Оріхівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де йому було повідомлено про пропуск встановленого законом строку.

В звязку з невірним розумінням чинного законодавства, приживанням у іншому районі області та хворобою, позивачем було пропущено шестимісячний строк на звернення із заявою про прийняття спадщини, як це передбачено ст.ст. 1269, 1270 ЦК України.

Виходячи з наведеного, позивач просив задовольнити заявлені вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що основною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини було невірне розуміння позивачем норм чинного законодавства, а також те, що у період з 29.01.2016 по 04.02.2016 позивач перебував на амбулаторному лікуванні в кабінеті інфекційних захворювань Оріхівської ЦРЛ.

Відповідач письмових заперечень проти позову не надав, у судове засідання представник відповідача не прибув, а 09.03.2016 судом було отримано заяву представника відповідача про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні 10.03.2016 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_3 померла 31 липня 2015 року у віці 84 років в с. Преображенка Оріхівського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 328589 від 03.08.2015.

Згідно з довідкою виконкому Різдвянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 09.02.2016 № 87 ОСОБА_3 була зареєстрована і проживала за адресою: вул. Центральна (Леніна), 66, с. Різдвянка Новомиколаївського району Запорізької області з 1931 року до липня 2014 року, разом з нею ніхто не проживав, заповіт у сільській раді не посвідчувався.

На праві власності ОСОБА_3 належала земельна ділянка, розташована на території Різдвянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, розміром 1,4000 га, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ЗП № 017450.

Позивач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії IV-УР № 1400565 від 10.08.1963, має другу групу інвалідності безстроково, що підтверджується посвідченням серії АА № 618509 від 27.03.1998 та довідкою серії МСЕ № 033805 від 28.04.2004.

Згідно з довідкою Оріхівської центральної районної лікарні Оріхівської районної ради Запорізької області позивач знаходився на амбулаторному лікуванні в кабінеті інфекційних захворювань Оріхівської ЦРЛ з 29.01.2016 по 04.02.2016 з діагнозом: ГРВІ ускладнене гострим бронхітом.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1). Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2).

Згідно зі ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За правилом частини першої статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано її початок.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла 31.07.2015, закінчився 01 лютого 2016 року. Докази звернення позивача у вказаний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в матеріалах справи відсутні.

Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Обставини, які входять до предмета доказування у даній справі, можуть бути встановлені лише при дослідженні судом документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, а також інформація (витяг) зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту, заведеної спадкової справи, виданих свідоцтв про право на спадщину.

За правилами частини третьої статті 10, частини першої статті 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 4 ст. 10 суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Позивач не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження заявлених вимог, а також не звернувся до суду із клопотанням в порядку, передбаченому частиною першою статті 137 ЦПК України, про витребування доказів, в отриманні яких у позивача є складнощі.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на викладене, суд визнає недоведеними твердження позивача про відсутність інших спадкоємців у ОСОБА_3 за законом та за заповітом. Вищезазначена довідка виконавчого комітету Різдвянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області № 87 не є достатнім доказом відсутності заповіту, залишеного ОСОБА_3, оскільки такий заповіт міг бути посвідчений не лише у вказаній сільській раді, а і нотаріально або за останнім місцем проживання померлої особи.

Надаючи оцінку зазначеним позивачем причинам пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, при розгляді даної справи суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 04 листопада 2015 року по справі № 6-1486цс15 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 53241368).

Верховним Судом України у вказаній постанові зазначено, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, Верховний Суд України дійшов висновку про те, що навіть незнання про смерть спадкодавця саме по собі не свідчить про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Відтак, наведені позивачем у позовній заяві причини, через які він пропустив строк для прийняття спадщини, зокрема невірне розуміння законодавства та проживання в іншому районі області, не можуть бути визнані поважними.

Твердження позивача про те, що на момент смерті спадкодавця він проживав у іншому районі області, суд визнає необґрунтованим, оскільки зі змісту позовної заяви, доданої до неї копії паспорта громадянина України позивача, а також свідоцтва про смерть спадкодавця випливає, що позивач та спадкодавець проживали в одному населеному пункті с. Преображенка Оріхівського району Запорізької області, а місце реєстрації позивача також знаходиться на території Оріхівського району Запорізької області в м. Оріхів.

Перебування позивача в останні дні шестимісячного строку для прийняття спадщини на амбулаторному лікуванні не створювало обєктивних, непереборних та істотних перешкод для прийняття ним спадщини, зокрема шляхом надіслання нотаріусу відповідної заяви поштою, оскільки відсутні будь-які докази того, що в цей час позивач перебував у безпорадному стані.

Так, відповідно до підпункту 3.23 пункту 3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не наведено поважних причин пропуску ним строку для прийняття спадщини, у звязку з чим позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. В задоволенні позову ОСОБА_2 до виконавчого комітету Різдвянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.С. Гасанбеков