Провадження № 2/0202/210/2016
УХВАЛА

18 березня 2016 року суддя Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Слюсар Л.П. розглянувши позовну заяву Публічного Акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2012 року відкрито провадження за позовом Публічного Акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій посилався на порушення правил підсудності.

Ухвалою колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2012 року скасована і справа направлена до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Скасовуючи ухвалу про відкриття провадження, колегія суддів вказала на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» предявив позов до відповідачів за місцезнаходженням ПАТ « Акцент-Банк». Позивач виходив із того , що відповідачі у кредитних правовідносинах діють як солідарні боржники, предметом спору є однорідні права та обовязки, що випливають з кредитного договору та договору поруки. Позов подано за місцем знаходження ПАТ « Акцент-Банк», із яким укладено договір поруки №167 від 20 жовтня 2010 року. Однак цей договір поруки не містить умов щодо однорідних чи спільних прав і обовязків боржника та поручителя, що відповідно до вимог ст.32 ЦПК України не надає право на вибір підсудності за місцем знаходження ПАТ «Акцент-Банк».

Згідно ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до ст.113 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, предявляються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Відповідно до ст.16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, розяснено, що оскільки в спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15-16, частини другої статті 118 Цивільного процесуального кодексу України при визначені судової юрисдикції суду мають виходить з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємозвязані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку ( іншої фінансової установи) до фізичної особи позичальника і до юридичної особи поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин отримання кредиту.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15 та від 08 листопада 2015 року №6-1737цс15.

Отже, розгляд в частині заявлених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» віднесено до юрисдикції господарського суду.

З урахуванням викладеного та на виконання ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року, вважаю, що зазначена позовна заява даному суду не підсудна і підлягає поверненню позивачу.

Керуючись: ст. 109, ст.110, п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного Акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства « Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - повернути позивачу, розяснивши йому, що для вирішення спору йому необхідно звернутися за місцезнаходженням відповідачів.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 5-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з днів отримання копії ухвали.

Суддя: Л.П.Слюсар