АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3122/16 Справа № 175/324/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Новік Л. М. Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановила:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування вказаної ухвали, посилаючись на її незаконність.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову, заявник просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на те, що зазначений вид забезпечення позову є співмірний з позовними вимогами, а у разі задоволення його позовних вимог та стягнення відшкодування у розмірі 113240,35 грн неможливо буде виконати, оскільки єдине майно, наявне у відповідача - зазначена квартира, а відповідно до інтернет-оголошення відповідач збирається її продати.

Постановлюючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про неспівмірність заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки заявлений вид забезпечення позову є не співмірний з заявленими вимогами.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ: