Справа № 373/1522/15-ц Головуючий у І інстанції Колодко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/1715/16 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М. А.
Категорія 26 16.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

16 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Ігнатченко Н.В., Сушко Л.П.

при секретарі: Вербовій І.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2016 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції одночасно із постановленням оскаржуваної ухвали ухвалив рішення, яким заявлений позов задовольнив, проте відповідач в добровільному порядку борг не погашає, а невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість відповідачу здійснити відчуження належного йому нерухомого майна.

Заслухавши доповідь судді доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги із наступних підстав.

Постановлюючи ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову заявнику, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 151, 153 ЦПК України і виходив з того, що заява подана без додержання вимог ст..151 ЦПК України, а тому підлягає поверненню заявнику. Також суд вказав, що заявником не зазначено відомостей щодо наявності рухомого і нерухомого майна у відповідача ОСОБА_3, доказів вартості майна для визначення співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам та не надано інших відомостей, потрібних для забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи 18 січня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову та просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3 та накласти заборону на виїзд за кордон ОСОБА_3

Зі змісту заяви позивача вбачається, що він не обґрунтував причини, у зв'язку з якими необхідно вжити заходи забезпечення позову, необхідності забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, не надав відомостей, потрібних для забезпечення позову, а саме: найменування рухомого та нерухомого майна та його місце знаходження.

Крім того, вимога заяви про заборону на виїзд за кордон ОСОБА_3 є необґрунтованою та не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Таким чином, вказане свідчить про те, що з питанням про обмеження особи у праві виїзду за кордон може звертатись виключно державний виконавець під час виконання ним судових або інших рішень.

За таких обставин та з урахуванням матеріалів справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог закону і передбачених законом підстав для її скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що одночасно із поверненням заяви суд ухвалив рішення, яким позов задовольнив, проте відповідач в добровільному порядку кошти не повертає не заслуговують на увагу, оскільки заява про забезпечення позову подана в судовому засіданні 18 січня 2016 року і вирішена судом ухвалою до стадії проведення судових дебатів і виходу суду для ухвалення рішення, що відповідає вимогам ч.3 ст.151 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги на інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої у власності ОСОБА_3 є житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 не впливають на законність постановленої ухвали, оскільки вказана Інформаційна довідка сформована 20 січня 2016 року, тобто після постановлення ухвали.

Інші доводи апеляційної скарги законність ухвали не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: