АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Пікуль А.А. Соколової В.В.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києвіапеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно в порядку спадкування, стягнення грошової компенсації за частку майна, визнання заповіту частково недійсним,

в с т а н о в и л а :

Справа №753/15865/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4313/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Колесник О.М.
До Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.12.2015 р. задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_5, а саме на: квартиру АДРЕСА_1; гаражний бокс, НОМЕР_3 ряд, що знаходиться у ГБК «Захисник» в АДРЕСА_2; транспортний засіб Mitsubishi Padjero 3.0, 2008 р. випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, а також заборонено приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Турчак С.М. оформляти і видавати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, до прийняття рішення у справі.

15.12.2015 р. представник ОСОБА_1 звернувся з заявою про скасування заходів забезпечення позову вжитих відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 01.12.2015 р., посилаючись на те, що суд не пересвідчився чи дійсно між сторонами виник спір, не встановив чи співмірне таке забезпечення заявленим позовним вимогам і чи не порушує воно права відповідача та інших осіб, а також не урахував наявність дані про особу відповідача.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.01.2016 р. у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, накладених за ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 1.12.2015 р., відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1просив скасувати ухвалу суду від 20.01.2016 р. та постановити ухвалу про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Вказував на те, що відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд не звернув увагу, що в ухвалі про забезпечення позову відсутні мотиви та обґрунтування на підставі яких суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не встановив співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Крім того посилався на те, що суд не урахував роз'яснення викладенні в постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», та помилково вказав, що ухвала про відмову в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову не підлягає оскарженню.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 та її представник просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на те, ухвала суду є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвал суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, виходить з наступного.

За змістом ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема у спосіб накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу (ч. 3 ст. 154 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами щодо предмету спору триває, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

З позовної заяви ОСОБА_2 убачаться, що предметом судового розгляду є визнання права власності на спірне майно, що як вона зазначала, було набуто в період її спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_5, а також стягнення грошової компенсації за частку майна, та визнання заповіту частково недійсним.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Турчак С.М. відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Ураховуючи, що у разі видачі приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Турчак С.М. свідоцтва про право на спадщину на спірне майно, воно може бути відчужене відповідачем, що утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову, колегія суддів вважає, що ухвала суду про відмову в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, є законною та обґрунтованою.

Разом з тим, в резолютивній частині ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 20.01.2016 р. суд зазначав, що ухвала оскарженню не підлягає, проте відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову, а також щодо скасування забезпечення позову.

Офіційне тлумачення положення п. 2 ч. 1 ст. 293 ЦПК України надано у рішенні Конституційного Суду України №12-рп2010 від 28.04.2010 р.

Зважаючи на викладене, з резолютивної частини ухвали необхідно виключити посилання суду на те, що вона не підлягає оскарженню.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 154, 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2016 р. змінити.

Виключити з резолютивної частини ухвали посилання, на те, що ухвала оскарженню не підлягає.

В іншій частині ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2016 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: