Категорія: 19 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Антонюк К.І.,

суддів - Киці С.І., Овсієнка А.А.,

при секретарі - Кирилюку О.О.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача та повернення коштів, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» з вимогами про розірвання договору фінансового лізингу, визнання недійсним п.12.1. договору та повернення коштів.

Вимоги обгрунтовані тим, що 24.02.2015 року він уклав з відповідачем договір фінансового лізингу, відповідно до якого товариство зобов'язувалось придбати у свою власність та передати йому у користування трактор «Dongfeng 404» вартістю 350 000 грн. 24.02.2015 року він сплатив адміністративний платіж у розмірі 10 відсотків вартості предмета лізингу. В зв'язку з тим, що до укладення договору йому не була надана специфікація до договору, тому з сайту продавця станом на 27.02.2015 року дізнався, що вартість трактора становить 440 132 грн., що майже на 100 000 грн. перевищувала вартість зазначену в договорі. Крім того, з інформації виробника йому стало відомо, що комплектація трактора його не влаштовує. З вказаних підстав у заяві, направленій відповідачу рекомендованим листом 27.02.2014 року, повідомив лізингову компанію про відмову від договору та повернення сплачених коштів в розмірі 35 000 грн. Просив розірвати договір фінансового лізингу з підстав, передбачених ч.12 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», визнати п.12.1. Договору недійсним у зв'язку з тим, що умови цього пункту є несправедливими, так як обмежують його права як споживача, не відповідають принципу добросовісності та рівності сторін.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2016 року позов в даній справі задоволено.

Визнано недійсним пункт 12.1 договору фінансового лізингу №000685 від 24.02.2015 року, укладеного між ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» та ОСОБА_2

Стягнуто з ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь ОСОБА_2 35 000 грн. в рахунок повернення коштів, сплачених за договором фінансового лізингу №000685 від 24.02.2015 року.

Розірвано договір фінансового лізингу від 24.02.2015 року.

Стягнуто з ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь ОСОБА_2 сплачені судові витрати в розмірі 2 100 грн., та в дохід держави судовий збір в сумі 837,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Покликаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення та закрити провадження у справі.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Як вбачається з матеріалів справи, що 24.02.2015 року між ОСОБА_2 та ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в особі представника Ремешевської Т.О. було укладено договір № 000685 фінансового лізингу, за умовами якого ТзОВ «ЛК «Автофінанс» зобов'язалося придбати у свою власність предмет лізингу у вигляді трактора «Dongfeng 404» та передати цей трактор у користування позивача, в дальнійшому у власність, який у свою чергу зобов'язувався сплачувати за користування трактором періодичні лізингові платежі. Договір фінансового лізингу передбачав право позивача отримати трактор у власність за умови повної сплати вартості трактора та інших витрат, в тому числі сплати адміністративного платежу, який становить 10 відсотків від вартості предмета лізингу. Вартість предмета лізингу відповідно до договору визначена в розмірі 350 000 грн.

Крім того, п.9.4. Договору передбачено, що у разі зміни вартості предмета лізингу з моменту укладення договору лізингоодержувач зобов'язаний доплатити різницю такої вартості. Докази зміни вартості предмета лізингу є рахунок-фактура чи прайс-лист від продавця транспортного засобу.

Також в п. 12.1. договору фінансового лізингу зазначено, що лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання договору шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця. У строк, встановлений чинним законодавством, лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60 % від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40 % лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає (а.с. 8).

Задовольняючи вимоги суд виходив з того, що до укладення договору відповідач не роз'яснив ОСОБА_2 права та обов'язки сторін, умови поставки та прийому-передачі предмета лізингу, відповідальність сторін. Договір не містить конкретних визначень про його предмет, такі дії лізингової компанії ввели в оману позивача. Крім того, у відповідача відсутня ліцензія для надання фінансових послуг та відсутнє нотаріальне посвідчення спірного договору.

Ці обставини суд вважав є підставою для розірвання договору фінансового лізингу та визнання п.12.1. Договору недійсним.

Однак, колегія суддів не повністю погоджується з висновком суду щодо підстав задоволення позову, зокрема зазначені в рішенні обставини не свідчать про введення споживача в оману і ці підстави не були заявлені позивачем при зверненні його з позовом до суду. Судом порушені вимоги ст.11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства.

Крім того, з вказаних в рішенні правових підстав договір не може бути розірвано, а є підставою для визнання його недійсним.

У зв'язку з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Закон України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави розірвання договорів та визнання угод (чи її умов) недійсними.

Відповідно до ч.12 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача.

Виконавець зобов'язаний таким же чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору.

Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому цієї частини.

У договорі фінансового лізингу від 24.02.2015 року вартість предмета лізингу визначена в розмірі 350 000 грн. та відповідно до договору у разі зміни вартості предмета лізингу ОСОБА_2 зобов'язаний доплатити цю різницю.

Станом на 27.02.2015 року вартість трактора «Dongfeng 404» відповідно до сайту продавця становить 440 132 грн. (а.с. 13).

У зв'язку з значним зростанням вартості предмета лізингу, яка явно не задовольнила позивача і на яку він не очікував при укладенні договору, ОСОБА_2 відповідно до положень ч.12 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» мав право відмовитись від договору.

Частиною 3 статті 651 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним.

27.02.2015 року ОСОБА_2 повідомив відповідача за вказаною в договорі адресою про відмову від договору з вказаних підстав та звернувся з вимогою про повернення сплаченого адміністративного платежу в сумі 35 000 грн. (а.с. 12).

Рекомендований лист повернутий позивачу без вручення відповідачу (а.с. 16).

За таких обставин колегія суддів вважає вимоги позивача щодо розірвання договору фінансового лізингу відповідають нормам закону, а отже підлягають до задоволення.

Обгрунтованими також є вимоги позивача про визнання п.12.1. Договору фінансового лізингу недійсним та повернення сплачених коштів.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікацій умов договору несправедливими необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принципи добросовісності, по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Умови пункту 12.1. Договору фінансового лізингу, які надають право відповідачу не повертати сплачений адміністративний платіж, 40 % авансового платежу та стягувати з лізингоотримувача штрафні санкції у випадку дострокового розірвання договору за ініціативою лізингоодержувача навіть і в тому випадку, коли повністю сплачені авансові внески, однак не отримано транспортний засіб (в тому числі і внаслідок невиконання або неналежного виконання обов'язків лізинговою компанією) порушують принципи добросовісності, призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків, завдають шкоди споживачу, свідчать про обмеження прав продавця у разі порушення договору з боку продавця, встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, тому відповідно до п.п.2,3 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими, а отже можуть бути визнані недійсними.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Судом не встановлено наявності ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства.

Згідно ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 28 червня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ТзОВ «ЛК «Автофінанс», нотаріально посвідчено не було.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача щодо розірвання договору фінансового лізингу, визнання п.12.1. договору недійсним та повернення сплаченого адміністративного платежу за договором є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо наявності підстав для закриття провадження у справі є помилковими.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що між тими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав відсутнє ухвалене судове рішення, яке набрало законної сили, а тому відсутні підстави, передбачені законом, для закриття провадження у справі.

Представник відповідача покликається на заочне рішення у даній справі від 17.07.2015 року, яке було за заявою відповідача переглянуте та скасоване.

За наслідками повторного розгляду у справі ухвалено рішення від 21.01.2016 року.

Ухвалення заочного рішення у даній справі, яке в подальшому було скасоване, не свідчить про наявність підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України для закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2016 року в даній справі скасувати з ухваленням нового рішення.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним пункт 12.1. договору фінансового лізингу від 24.02.2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» та ОСОБА_2.

Розірвати договір фінансового лізингу від 24.02.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» та ОСОБА_2.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь ОСОБА_2 35 000 грн. сплачених коштів за договором та судові витрати в розмірі 2 100 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» судовий збір в дохід держави в розмірі 720 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: