Справа №202/3978/16-ц
Провадження №2/202/2125/2016
12 серпня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі:головуючого судді - Мороза В.П.
при секретарі - Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» в особі філії «Індустріальна», Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про скасування постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій, про зобовязання укласти договори купівлі-продажу нерухомого майна, про зобовязання посвідчити договори, -
В обґрунтування позову позивач зазначає таке.
Позивач вказує, що 27.07.2016 року представник банку та представник ТОВ «Естейт Селлінг» зявились до приміщення нотаріальної контори Приватного нотаріуса ОСОБА_1 для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу наведеного майна, але Відповідач 2 відмовила у посвідчені вказаних правочинів, оскільки у ПАТ КБ «Приватбанк» відсутні оригінали правовстановлюючих документів щодо вказаного торгівельного комплексу, через що нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні вищенаведеної нотаріальної дії.
Позивач вважає наведену постанову Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу незаконною, та просить її скасувати, посилаючись на ч. 1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» та вважає, що нотаріус мала право посвідчити наведений договір купівлі-продажу без наявності у Позивача оригіналів правовстановлюючих документів на вказаний вище торгівельний комплекс тільки на підставі записів про право власності в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Крім цього, ПАТ КБ «Приватбанк» вважає, що ТОВ «Естейт Селлінг» в особі філії «Індустріальна» ухиляється від укладання наведеного правочину, оскільки відмовляється звернутись до іншого нотаріуса за посвідченням вказаних угод.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача - ТОВ «Естейт Селлінг» - проти задоволення позову заперечував та посилався на п. 1.1 Глави ІІ Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), як на підставу необхідності надання нотаріусу для посвідчення наведених угод оригіналів правовстановлюючих документів, що, в свою чергу, вважає належною підставою для відмови від укладання цієї угоди. Що ж до його відмови від звернення до іншого нотаріуса, запропонованого Позивачем, то він, відповідач, відмовився від цієї пропозиції не через намір ухилитися від укладання угод, а через те, що не довіряє іншим нотаріусам, окрім ОСОБА_1
Приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_2 направила до суду лист, в якому просила вирішити справу на розсуд суду без її участі та зазначила, що у судове засідання зявитися не має можливості через велике службове навантаження. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність приватного нотаріуса ОСОБА_1, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.
Заслухавши пояснення представників сторін, що зявились, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.
З п.1.1 Глави ІІ Розділу ІІ Порядку вбачається, що при посвідченні таких угод нотаріус має вимагати від продавця оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно.
Але частиною 1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що угоди про відчуження майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Таким чином, законодавець передбачив у Законі альтернативу для визначення способів, що підтверджують право власності особи на її майно: наявність правовстановлюючих документів або наявність запису в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Аналізуючи п.1.1 Глави ІІ Розділу ІІ Порядку, суд приходить до висновку, що ці норми безпідставно, тобто всупереч наведеним положенням Закону, звужують коло способів підтвердження права власності, тобто, суперечить принципу верховенства права, закріпленому у ст. 8 Конституції України.
Отже, через це суд критично оцінює посилання ПН ДМНО ОСОБА_1 в оскаржуваній постанові та філії «Індустріальна» ТОВ «Естейт Селлінг» в запереченнях щодо необхідності застосування наведених норм Порядку до спірних правовідносин, та вважає, що норми .п. 1.1 Глави ІІ Розділу ІІ Порядку не підлягають застосуванню при вирішенні цієї справи.
За таких обставин суд погоджується із висновком позивача про незаконність постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позовних вимог Позивача.
Щодо посилань майбутнього покупця на небажання укладати договір без витребування нотаріусом у продавця оригіналів правовстановлюючих документів та небажання звертатись за посвідченням цих угод о іншого нотаріуса, запропонованого позивачем, як на підставу відмови від виконання зобовязань за укладеним попереднім договором, суд зазначає, що це не є підставою для відмови від виконання зобовязань згідно ст. 525 ЦК України та умов наведеного договору.
Суд також вважає правильним способи захисту своїх прав, що обраний позивачем, а саме: необхідність відновлення положення, що існувало до порушення, та примусового виконання зобовязання шляхом зобовязання ТОВ «Естейт Селлінг» Україна укласти договір купівлі-продажу, визначені попереднім договором, та зобовязання нотаріуса посвідчити цей договір без витребування у позивача правовстановлюючих документів.
При цьому суд вважає, що при посвідченні вказаних правочинів нотаріус має застосувати ч.1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» без врахування інших нормативних актів в частині, в якій вони суперечать цьому закону.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 209, 214, 215, 216 ЦПК України, ст. 8 Конституції України, ст. 15, п. 5 ч.2 ст. 16 ЦК України, ч.1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат»,суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» в особі філії «Індустріальна», Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про скасування постанов про відмову у вчиненні нотаріальних дій, про зобовязання укласти договори купівлі-продажу нерухомого майна, про зобовязання посвідчити договори - задовольнити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П. Мороз