Ухвала

іменем україни

28 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 25 листопада 2012 року на перехресті вул. Саксаганського та Горького у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 грудня 2012 року визнано винним ОСОБА_4 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Розмір завданих збитків згідно оцінки про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 13 грудня 2012 року був визначений у розмірі 160 026 грн 68 коп. З метою здійснення ремонту, позивач звернулася до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (далі - ФОП) та після відновлювальних ремонтних робіт отримала від останнього рахунок-фактуру від 23 серпня 2013 року № 15, згідно якого вартість запасних частин та відновлювальних робіт складала 131 152 грн. Зазначала, що вона сплатила вищевказану суму на користь ФОП ОСОБА_6, що підтверджено квитанцією від 13 грудня 2012 року № 293 та підписала акт виконаних робіт по технічному обслуговуванню та ремонту автомобіля від 23 серпня 2013 року № 14. На час дорожньо-транспортної пригоди, обов'язкова цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у ПАТ «СК «Оранта-Січ», останнім на виконання умов договору було виплачено страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн., що підтверджено випискою ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» за особовим рахунком НОМЕР_3 та заявою про видачу готівки від 05 серпня 2013 року № FJB06.

Враховуючи викладене позивач просила стягнути на її користь збитки у розмірі 82 232 грн, що є різницею між фактично понесеними витратами на відновлювальний ремонт пошкодженого з вини відповідача автомобіля та виплаченим страховим відшкодуванням.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 82 232 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитків у розмірі 82 232 грн, що складає різницю між фактично понесеними позивачем витратами на ремонт пошкодженого з вини відповідача належного їй майна та розміром отриманого страхового відшкодування, відповідно до ст. 1194 ЦК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

М.В.Дем'яносов

І.К.Парінова