Справа №1416/6459/12 08.02.2016 08.02.2016 08.02.2016
Провадження №22-ц/784/273/16
Справа №1416/6459/12
Провадження № 22ц/784/273/16 Суддя першої інстанції Кокарєв В.В.
Категорія 5 Суддя-доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Рішення

Іменем України

08 лютого 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю:

- представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

- відповідача - ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_6 та ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2014 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ житлового будинку та стягнення компенсації,

встановила:

09 серпня 2012 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом, який уточнила в подальшому, до ОСОБА_4 про поділ житлового будинку та стягнення компенсації за частку нерухомого майна.

Позивач вказувала, що вона є власницею 4/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва на право на спадщину видане 09 червня 1997 року.

Власницею 1/5 частки вищезазначеного будинку є відповідач ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 19 лютого 2003 року. Між ними постійно виникають спори з приводу володіння та користування спірним житловим будинком, оскільки право користування земельною ділянкою вже було визначено рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва 24 березня 2011 року.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_6 просила провести поділ житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, за першим варіантом експертизи та стягнути з ОСОБА_4 на її користь компенсацію за відхилення від розміру часток у сумі 45984 грн. 64 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2014 року вищезазначений позов задоволено частково.

Здійснено поділ житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами. Виділено позивачу ОСОБА_6 приміщення в будинку літ. «А», що позначені 1-1,1-4,1-6,1-7,1-8,1-9, літню кухню сарай літ. «В», гараж літ. «Е-1», лазню літ. «И-1», душ літ «К-1», вбиральню літ. «Н-1», сарай літ. «Г-1», 4/5 частин споруд № 1, 4/5 частин огорожі № 1-3,5-11,14. Виділено ОСОБА_4 приміщення в будинку літ. «А», що позначені 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, гараж літ. «Ж-1», вбиральню літ. «З-1», 1/5 частин споруд № І, 1/5 частин огорожі 1-3, 5-11, 14. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 компенсацію за відхилення від ідеальної частки 4496 грн. 88 коп.

-2-

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просила скасувати рішення суду в частині відмови в стягненні компенсації за відхилення від ідеальної частки в повному обсязі та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідачки на її користь 45984 грн. 64 коп. компенсації, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким поділ в натурі нерухомого майна здійснити відповідно до 2 варіанту висновку експерта, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 25 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасоване та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог. Проведено поділ житлового будинку по першому варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи від 24 березня 2013 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року рішення апеляційного суду Миколаївської області від 25 вересня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_6 і ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Здійснюючи поділ житлового будинку, суд першої інстанції визнав необхідним вирішити спір про поділ будинку та господарських споруд спільної часткової власності, що існували на час виникнення спільної часткової власності.

При цьому, суд вважав, що відхилення частки колишнього співвласника ОСОБА_7 (нині відповідача), на час виникнення спільної часткової власності, від ідеальної частки складало 2, 98 кв.м., оскільки в технічній документації літня кухня літ. «В» була відображена як будинок із житловою площею 38 кв.м, а загалом 59,5 кв.м, що дорівнює приблизно 4/5 від всієї житлової площі.

Проте, з такими висновками погодитися не можна з огляду на таке.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 367 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183).

Виходячи з аналізу змісту наведених норм слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

-3-

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-12цс13 від 03 квітня 2013 року).

Із матеріалів справи вбачається, що за договором від 12 липня 1957 року ОСОБА_8 надано у безстрокове користування земельну ділянку площею 527 кв. м по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку (т. 1, а. с. 227). На підставі договору від 22 травня 1984 року ОСОБА_8 продала 1/5 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 У договорі зазначено, що будинок жилою площею 40,10 кв. м, розташований на земельній ділянці площею 527 кв. м та має надвірні споруди: сарай - Г, вбиральня - Д, гараж - Е, літня кухня - В, ворота - І, забори № № 2, 3, 5, басейн - № 4, водопровідна колонка - № 6, замощення - І. У постійне користування покупця за договором відходить дві жилі кімнати І-2, І-3 жилою площею 18, 60 кв. м, а також сарай літ. Г, вбиральня - Д (т. 1, а. с. 93).

За даними інвентарної справи № 15509, дослідженої апеляційним судом слідує, що за умовами договору та розрахунку частки, визначення 1/5 частини будинку проведено виходячи з житлової площі (40,1 кв.м) частини будинку - 18, 6 кв.м., та вартості надвірних споруд: сараю літ. «Г», вбиральні літ «Д», які передані покупцю (т.2, а.с. 242-244).

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо визначення відчуженої частки будинку, з урахуванням житлової площі в літній кухні, яка, на його думку, дорівнювала належні частки співвласників будинку, є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

З матеріалів справи також вбачається, що кожен із вказаних співвласників здійснював добудови. Так, на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів № 241 від 06 липня 1984 року ОСОБА_7 надано право на будівництво веранди, гаража розміром (літ. Ж), ОСОБА_8 - будівництво вбиральні розміром 1,0х 1,0, душу розміром 1,0 х 2,0 м (т.2, а.с.91).

В подальшому належні ОСОБА_8 4/5 частки будинку після її смерті 29 серпня 1996 року успадкувала ОСОБА_6, яка відповідно до вимог діючого на той час законодавства оформила своє право власності. Тому посилання представника відповідача на відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації права власності ОСОБА_6 на набуту частину спірного будинку, не заслуговують на увагу. У свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 09 червня 1997 року (реєстраційний напис ММБТІ 24 липня 1997 року № 11115) зазначається, що спадкове майно складається із 4/5 частки будинку по АДРЕСА_1.

-4-

Цей житловий будинок житловою площею 38, 2 кв. м, цегляний має Е - гараж, Г - сарай, В - літню кухню, Ж - гараж, З - вбиральню, огорожі та споруди (т. 1, а. с. 5).

19 жовтня 1998 року спадщину після смерті ОСОБА_7 оформила ОСОБА_9, а після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року 1/5 частку будинку успадкували ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (т. 1, а. с. 230).

19 лютого 2013 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продали вказану частку будинку ОСОБА_4 (т, 1, а. с. 94). У договорі купівлі-продажу вказано, що житловий будинок по АДРЕСА_1 складається із житлового будинку А, житловою площею 40, 1 кв. м, до нього прилягають: літня кухня-сарай - В, душ - К, душ - М, вбиральня - З, вбиральня - Н, сарай - Г, гараж - Ж, огорожі та споруди № 1, 2.

У 2008 році позивач ОСОБА_6, з метою покращення своїх житлових умов, без згоди іншого співвласника житлового будинку ОСОБА_4, здійснила самочинне будівництво житлової прибудови літ. «А2-1» зовнішніми розмірами 9, 23 х 6, 07 м до житлового будинку, лазні літ. «И-1», душу літ. «К-1» та вбиральні літ. «Н-1». Вказані добудови оформлені на підставі розпорядження адміністрації Ленінського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 29 серпня 2008 року № 365 (т. 2 а.с.206-207).

У 2013 році відповідач ОСОБА_4 за власні кошти реконструювала сарай літ. Г, яким вона користувалася, як і колишні співвласники належної їй частки будинку (т. 2 а.с.208- 216)

Із даних технічного паспорту від 13 серпня 2013 року вбачається, що спірний житловий будинок загальною площею 97, 0 кв.м, житловою 59,7 кв.м., складається із житлового будинку літ. «А-1» зовнішніми розмірами 9, 04 х 6, 07 м; прибудови літ. «А'-1» зовнішніми розмірами 5, 99 х 3, 03 м; прибудовою літ. «А2-1» зовнішніми розмірами 9, 23 х 6, 07 м; літньої кухні-сараю літ. «В-1» площею 49, 0 кв. м; гаражу літ. «Е-1» площею 23, 90 кв. м; сараю літ. «Г-1» (реконструкція 2013 року) площею 7, 60 кв. м; гаражу літ. «Ж-1» площею 22, 60 кв. м; вбиральні літ. «З-1» площею 1, 90 кв. м; лазні літ. «И-1» площею 3, 20 кв. м; душу літ «К-1» площею 3, 0 кв. м; вбиральні літ. «Н-1» площею 2, 0 кв. м; споруд № 1, огорож № 1-3, 5-11,14. Самовільні побудови відсутні. Розмір часток ними не змінювали.

Взаємної згоди про розподіл житлового будинку сторони досягти не можуть, проте відповідно технічного паспорту та пояснень сторін між ними вже існує сформований порядок користування приміщеннями житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. У кожного співвласника в користуванні знаходиться частина житлового будинку з окремим виходом на земельну ділянку та господарські будівлі. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2011 року визначений порядок користуванні земельною ділянкою, згідно ідеальних часток домоволодіння. Користування земельною ділянкою між співвласниками ізольоване одне від одного, існують два входи на земельну ділянку.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи можливі 2 варіанти розподілу домоволодіння по АДРЕСА_1. Відповідно до першого варіанту: ОСОБА_6 виділяються приміщення в будинку літ. «А», що позначені 1-1,1-4,1-6,1-7,1-8,1-9, літня кухня-сарай літ. «В-1», гараж літ. «Е-1», лазня літ. «И-1», душ літ. «К-1», вбиральня літ. «Н-1», сарай літ «Г-1», 4/5 частини споруд № 1, 4/5 частини огорожі №1-3,5-11,14.

Відповідачу ОСОБА_4 виділяються приміщення в будинку літ «А», що позначені 2-1,2-2,2-3,2-4, гараж літ. «Ж-1», вбиральня літ. «З-1», 1/5 частини споруд 1, 1/5 частини огорожі № 1-3,5-11,14.

-5-

Фактичні частки співвласників, після розподілу домоволодіння, становлять: у позивача ОСОБА_6 - 67/100 частки, що на 13/100 менше, ніж її ідеальна частка; у відповідача ОСОБА_4 - 33/100 частки, що на 13/100 більше, ніж її ідеальна частка.

Сума грошової компенсації, яку повинна сплатити відповідач позивачу за відхилення від ідеальної частки складає: 13/100x353728,0 грн. = 45 984,64 грн. Даний варіант розподілу домоволодіння не потребує виконання будівельних робіт по ізоляції частин житлових будинків, так як частини житлового будинку, що знаходяться в користуванні співвласників ізольовані одне від одного з окремими виходами на земельну ділянку.

Відповідно до другого варіанту: ОСОБА_6 виділяються приміщення в будинку літ. «А», що позначені1-1,1-4,1-6,1-7,1-8,1-9, літня кухня-сарай літ. «В-1», гараж літ. «Е-1», лазня літ. «И-1», душ літ «К-1», вбиральня літ. «Н-1», 4/5 частини споруд № 1, 4/5 частини огорожі № 1-3,5-11,14.

Відповідачу ОСОБА_4 виділяються приміщення в будинку літ. «А», що позначені 2-1,2-2,2-3,2-4, гараж літ «Ж-1», вбиральня літ. «З-1», сарай літ. «Г-1», 1/5 частини споруд 1, 1/5 частини огорожі № 1-3,5-11,14.

Фактичні частки співвласників, після розподілу домоволодіння, становлять: у позивача - 66/100 частки, що на 14/100 менше, ніж її ідеальна частка; у відповідача -34/100 частки, що на 14/100 більше, ніж її ідеальна частка. Сума грошової компенсації, яку повинна сплатити відповідач позивачу за відхилення від ідеальної частки складає: 14/100x353728,0 грн. = 49521,92 грн. Даний варіант розподілу домоволодіння не потребує виконання будівельних робіт по ізоляції частин житлових будинків, так як частини житлового будинку, що знаходяться в користуванні співвласників ізольовані одне від одного з окремими виходами на земельну ділянку.

Запропонований варіант розподілу житлового будинку з господарськими будівлями передбачає згідно статей 99,100 Земельного кодексу України встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці на якій розташований сарай літ «Г-1» (площа забудови 7,60 кв.м.) та частину для його обслуговування (згідно п.3.25** ДБН 360-92* "Для ухода за строениями и осуществления их текущего ремонта растояние до соседней границы участка от наиболее выступающей конструкции стены следует принимать не менее 1,0 м…"

Зміна (перерозподіл) ідеальних часток співвласників домоволодіння АДРЕСА_1 як зазначив експерт, відбулась за рахунок добудови нових прибудов до житлового будинку та господарських будівель на частині земельної ділянки, якою фактично користувався кожен з співвласників.

Не дивлячись на проведення судової будівельно-технічної експертизи, висновок якої є відповідним доказом по справі, районний суд в порушення вимог ст. 212 ЦПК України не дав оцінку цьому доказу з відображанням у рішенні мотивів його прийняття чи відмови у прийнятті, самостійно зробив розрахунок житлових та допоміжних приміщень, пославшись на приблизне порівнювання розміру часток попередніх власників спірного нерухомого майна.

За такого, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Обираючи із двох варіантів розподілу домоволодіння запропонованих експертом, колегія суддів виходить з інтересів сторін, їх рівного права на будинок, вже встановленого порядку користування житловим будинком та господарськими спорудами, зокрема враховує фактичне користування відповідача (як і колишніми

-6-

співвласниками належної їй частки будинку) приміщенням сараю літ. «Г-1», проведення нею реконструкції цього сараю у 2013 році, та можливості вирішення питання щодо користування земельною ділянкою на якій він розташований для його використання та обслуговування.

Крім того, при поділі будинку, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Разом з тим частиною четвертою цієї статті передбачено, що співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Таким чином, збільшення частки співвласника у праві спільної часткової власності можливе лише за сукупності певних умов, а саме в тому разі, якщо один із співвласників зробив поліпшення майна власним коштом, такі поліпшення не можна відокремити, й вони зроблені за згодою всіх співвласників.

Як встановлено, у 2008 році позивачем ОСОБА_6 були спорудженні вищезазначені прибудова до житлового будинку та господарські споруди самочинно, без дотримання встановленого порядку використання спільного майна.

Проте, держава в особі адміністрації Ленінського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради легалізувала їх розпорядженням від 29 серпня 2008 року № 365. Вказане розпорядження на сьогоднішній день є чинним, хоча і було оскаржено відповідачем в судовому порядку.

За таких обставин, на думку колегії суддів, застосування ч. 3 ст. 357 ЦК України в буквальному його тлумаченні неможливо, оскільки це було б порушенням ст. 41 Конституції України щодо непорушності права власності, яка є визначальною в цих правовідносинах.

У зв'язку з цим, враховуючи те, що споруджені позивачем ОСОБА_6 добудова та господарські споруди сприяли покращенню її житлових умов, та є її власністю, тому вони підлягають врахуванню лише при визначенні кінцевих часток сторін домоволодіння, та на розмір компенсації за відхилення від ідеальної частки не впливають.

Крім того, матеріали справи не містять дані про наявність згоди іншого співвласника на добудови, права на здійснення яких за рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів № 241 від 06 липня 1984 року було надано ОСОБА_7

Відповідно до положень ст. 113 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності проводиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом.

Таким чином, питання спорудження добудов та споруд мало бути проведено за згодою всіх співвласників будинку.

За таких обставин, враховуючи те, що здійсненні колишнім співвласником 1/5 частини спірного будинку за власний рахунок добудови (літ. «А'-1»), споруди, сприяли покращенню його житлових умов, і не порушували прав іншого співвласника, тому така добудова (прибудова) є його власністю, а нині відповідача по справі, та не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

-7-

Отже, споруджені добудови також підлягають врахуванню лише при визначенні кінцевих часток сторін домоволодіння, та на розмір компенсації за відхилення від ідеальної частки не впливають.

З урахування вищевикладених обставин, колегія суддів вважає можливим для вирішення конфлікту між сторонами обрати другий варіант поділу будинку відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 24 березня 2013 року.

При цьому, на користь позивача з відповідача за відхилення від ідеальної частки підлягає стягненню грошова компенсація у сумі 20 627 грн. 52 коп. виходячи з наступного.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 24 березня 2013 року вартість всього житлового будинку складає 250 230 грн., ринкова - 253 233 грн., загальна площа будинку - 97 кв.м, вартість 1 кв.м - 2 579, 69 коп., індекс подорожчання - 1,012.

Без урахування поліпшення спільного майна здійснених співвласниками, житлова площа будинку становила 40,1 кв. м, вартістю 103 445 грн. 57 коп.

З надвірних споруд: сараю - Г, вбиральні - Д, гаражу - Е, літної кухні - В, споруд і огорож, наявні є: сарай літ. Г - 1, вартістю 4 145 грн., гараж літ Е - 1, вартістю 11 808 грн., літня кухня літ. В - 1, вартістю 39 323 грн., споруди - вартістю 2 254 грн., огорожа - вартістю 10 208 грн., загальною вартістю 67 738 грн.

Разом по домоволодінню - 171 183 грн. 57 коп. (103 445 грн. 57 коп. + 67738 грн.), з них 4/5 частки становить 136 946 грн. 86 коп. (171 183 грн. 57 коп. : 5 х 4), а 1/5 - 34 236 грн. 71 коп. (171 183 грн. 57 коп. : 5 х 1).

Реально виділено позивачу ОСОБА_12 в жилому будинку - 21, 5 кв.м., вартістю 55 463 грн. 34 коп., передано також гараж літ. «Е - 1», вартістю 11 808 грн., літня кухня літ. «В - 1», вартістю 39 323 грн., споруди, вартістю 1 803 грн. 20 коп., огорожу - 8166 грн. 40 коп., загальною вартістю 116 563 грн. 94 коп.

Відповідачу ОСОБА_4 реально виділено в жилому будинку - 18,6 кв.м., вартістю 47 982 грн. 23 коп. передано сарай літ. Г-1, вартістю 4 145 грн., споруди, вартістю 450 грн. 80 коп., огорожі - 2 041 грн. 60 коп., загальною вартістю 54 619 грн. 63 коп.

За такого, сума грошової компенсації, яку повинна сплатити відповідач позивачу становитиме 20 627 грн. 52 коп. (136 946 грн. 86 коп. - 116 563 грн. 94 коп. = 20 382 грн. 92 коп. х 1,012, або 54 619 грн. 63 коп. - 34 236 грн. 71 коп. = 20 382 грн. 92 коп. х 1,012).

До того ж, колегія суддів враховує те, що відповідач в апеляційній скарзі просила здійснити поділ будинку за другим варіантом експертизи, який передбачав більший розмір грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки, ніж визначено судом апеляційної інстанції. Отже, на думку колегії суддів, розмір визначеної компенсації за відхилення від ідеальної частки відповідає матеріальній можливості відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_6 сплатила в суд першої інстанції 460 грн. 45 коп., за подачу апеляційної скарги 121 грн. 80 коп., а всього 582 грн. 25 коп. Позов ОСОБА_6 задоволено частково, тому з відповідача на її користь підлягали стягненню 384 грн. 29 коп., що відповідає 66 % задоволених вимог.

-8-

Відповідач ОСОБА_4 сплатила за проведення експертизи 2 937 грн. 60 коп., за подані апеляційні скарги - 121 грн. 80 коп., 107 грн. 30 коп., касаційну скаргу - 321 грн. 89 коп. Тому на її користь з позивача підлягали стягненню 686 грн. 73 коп.

Шляхом взаєморозрахунків за судові витрати, кінцево з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 слід стягнути 302 грн. 44 коп. (686 грн. 73 коп. судових витрат належних з позивача - 384 грн. 29 коп. належних з відповідача).

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Провести поділ будинку АДРЕСА_1 по другому варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи від 24 березня 2013 року, виділивши ОСОБА_6 66/100 частки спірного будинку літ. «А-1», зокрема приміщення, що позначені житлова «1-1» пл. 7.90 кв.м, житлова «1-4» пл. 21.50 кв.м, житлова «1-6» пл. 11.70 кв.м, коридор «1-7» пл. 9.20 кв.м, санвузол «1-8» пл. 3.40 кв.м, кухня «1-9» пл. 9.30 кв.м, літня кухня-сарай літ. «В-1», гараж літ. «Е-1», лазня літ. «И-1», душ літ. «К-1», вбиральня літ. «Н-1», 4/5 частини споруд № 1, 4/5 частини огорожі № 1-3,5-11,14.

ОСОБА_13 виділити на 34/100 частки спірного будинку літ. «А-1», зокрема приміщення, що позначені житлова «2-1» пл. 9.9 кв.м, житлова «2-2» пл. 8.70 кв.м, сіни «2-3» пл.. 11.80 кв.м, ванна «2-4» пл. 3.60 кв.м, гараж літ. «Ж-1», сарай літ «Г-1», вбиральня літ. «З-1», 1/5 частини споруд 1, 1/5 частини огорожі № 1-3,5-11,14.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 66/100 частки зазначеного будинку, замість 4/5 частки, що раніше їй належала, а за ОСОБА_4 - право власності на 34/100 частки вказаного будинку, замість 1/5 частки, раніше їй належної.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_6 20 627 (двадцять тисяч шістсот двадцять сім) грн. 52 коп. - грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 судові витрати понесених у трьох судових інстанціях у сумі 302 грн. 44 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Н.В. Самчишина

Судді: О.І. Галущенко

Т.В. Серебрякова