ухвала

іменем україни

16 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою Одеської обласної організації інвалідів Громадської організації «Інваліди надії в майбутнє», що діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 21 березня 2013 року, автомобіль Мерседес Віто, пасажиром якого був ОСОБА_4 та який прямував до Республіки Болгарія через Румунію, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду на автомагістралі Бухарест-Констанца, в результаті чого позивач отримав тяжкі травми та став інвалідом ІІ групи.

Як зазначив позивач, 18 березня 2013 року ОСОБА_4 уклав з Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») договір комплексного страхування відповідальності перед третіми особами та страхування від нещасного випадку № 14/04-422828 на суму 30 000 євро.

Позивач вважає, що має право на отримання виплати у вказаному розмірі, однак добровільним шляхом ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ІншурансГруп» відмовляється виплатити йому зазначену суму, що змусило позивача звернутися до суду з відповідними вимогами.

Одночасно, позивач посилається на пункт 6.5.2 другого розділу договору: страхова виплата дорівнює 75 % від страхової суми по страхуванню від нещасного випадку при встановленні застрахованій особі ІІ групи інвалідності, та складає 22 500 євро.

Також, відповідно до п. 3.1.4 першого розділу договору: до витрат, які відшкодовуються страховиком, належать медичні перевезення, та перевезення від кордону України до української лікарні. Перевезення позивача з лікарні м. Бухарест і до української лікарні було здійснено за допомогою карети швидкої допомоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична компанія ІНТО-САНА», та вартість такого перевезення, відповідно до квитанції від 10 квітня 2013 року становить 5 200 грн.

На підставі зазначеного позивач просив вимоги задовольнити.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 серпня 2015 року, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_4 суму страхового відшкодування у розмірі 2 600 грн (страхове відшкодування по страхуванню відповідальності перед третіми особами - витрати на перевезення з Бухаресту до Білгород-Дністровського ) та суму у розмірі 30 грн (страхове відшкодування по страхуванню від нещасного випадку - 75 % від суми страхового відшкодування 40 грн, яка вказана у полісі).

У касаційній скарзі Одеська обласна організація інвалідів Громадської організації «Інваліди надії в майбутнє», що діє в інтересах ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, увалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідно до договору страхування від 18 березня 2013 року, 30 000 євро - це страхова сума по страхуванню відповідальності перед третіми особами, а 40 грн - це страхова сума на особу по страхуванню від нещасного випадку, а тому вимога позивача щодо стягнення зі страховика 75 % від суми 300 00 євро є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відшкодовуючи витрати на перевезення позивача з м. Бухарест до України частково, суд зазначив, що договір закінчує свою дію у момент проходження застрахованою особою прикордонного контролю України або країни, зазначеної в договорі, тому суд стягнув суму перевезення лише за відстань з м. Бухарест до перетину з кордоном України.

Так, 18 березня 2013 року між ОСОБА_4 та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» був укладений договір страхування відповідальності перед третіми особами та страхування від нещасного випадку № 14/04-422828.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з однієї сторони та страхувальник (застрахована особа), з другої сторони, уклали договір страхування відповідальності громадян перед третіми особами за оплату вартості екстреної медичної допомоги та інших послуг під час перебування їх за кордоном у відповідності до Закону України «Про страхування» та Правил № 14/04 «Добровільного страхування відповідальності громадян перед третіми особами за оплату вартості екстреної медичної допомоги та послуг у разі раптового захворювання, нещасного випадку, інших надзвичайних обставин під час перебування їх за кордоном».

Як вбачається з договору, страхова сума на кожну застраховану особу по страхуванню відповідальності перед третіми особами становить 30 000 євро, а страхова сума на кожну застраховану особу по страхуванню від нещасного випадку становить 40 грн.

Відповідно до умов договору страхування страхова виплата дорівнює 75 % від страхової виплати по страхуванню від нещасного випадку при встановленні застрахованій особі 2 групи інвалідності.

Доводи касаційної скарги щодо того, що сума пов'язана з медичним страхуванням не може бути меншою ніж 30 000 євро при виїзді до Болгарії, а також щодо помилково вказаної суми 40 грн у графі розміру страхової суми не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Одеської обласної організації інвалідів Громадської організації «Інваліди надії в майбутнє», що діє в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк