Справа № 309/6059/15-ц
Провадження № 2/309/357/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Лукянової О.В.

при секретарі Данило І.С.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, посилаючись на те, що:

-згідно договору позики від 8 грудня 2014 року відповідач отримав від нього в позику грошові кошти в сумі 200000грн., які зобовязався повернути за вимогою, не пізніше 30 днів з моменту отримання вимоги;

-3 вересня 2015 року на адресу відповідача було направлено вимогу про предявлення боргу, однак ним дана вимога не була виконана;

-взяті на себе зобовязання відповідач не виконав,

звернувся з позовом до суду та просить: стягнути з відповідача на його користь 200000грн.; стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судове засіданні 12жовтня 2016 року не зявилися, про місце та час слухання справи були повідомлені належним чином особисто /а.с.60,62/, про причини неявки суд не повідомили. В попередніх судових засіданнях ОСОБА_3В позов не визнав, подав заперечення /а.с.26/, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що:

-ніякі грошові кошти він у ОСОБА_1 ніколи не позичав;

-раніш він працював на підприємстві ОСОБА_1 ТОВ «Ортан»;

-його робота була повязана з матеріальною відповідальністю, а працював він неофіційно без укладення трудового договору і однією із умов прийняття його на роботу було укладення з ним не трудового договору, а договору про повну матеріальну відповідальність і він не надавав значення тому, що ним був підписаний чистий лист та інші документів, які, як вказав роботодавець, є тільки зразком його підпису для дозволу на здійснення від імені ТОВ «Ортан» банківських операцій;

-йому було пояснено позивачем ОСОБА_1, що договір про матеріальну відповідальність не є юридично правильним, оскільки офіційно він не працює, а даний договір укладається для того щоб роботодавець мав гарантії розрахунку і в разі звільнення зобовязувався даний договір повернути;

-в період з січня по травень 2015 року включно ним перераховувалось на рахунок, який було надано ОСОБА_1, кошти у розмірі 481733грн. згідно платіжних доручень;

-у кінці травна 2015 року між ним та ОСОБА_1 стався конфлікт, після чого він залишив роботу не маючи жодних боргових зобовязань при розрахунку.

Суд, вислухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України: на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ст.1049 ЦК України: позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Позивачем надано суду доказ, яким є оригінал договору позики, згідно якого 8 грудня 2014 року відповідач ОСОБА_3 отримав від позивача ОСОБА_1 в позику 200000грн., які зобовязався повернути за вимогою не пізніше 30 днів з моменту отримання такої /а.с.27/.

Як вбачається з вимоги про предявлення боргу від 2 вересня 2015 року /а.с.5/, квитанції та опису до цінного листа /а.с.5/ 3 вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 направив відповідачу ОСОБА_3 лист - вимогу про повернення грошей не пізніше 5жовтня 2015 року. Тобто, у відповідності до ч.1 ст.1049 КК України, грошові кошти відповідач повинен був повернути позивачу протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, тобто до 5 жовтня 2015 року.

Таким чином, суд вважає, що між сторонами 8 грудня 2014 року був укладений договір позики на суму 200000грн. Умови договору позики відповідачем ОСОБА_3 до теперішнього часу /до дня винесення судового рішення/ виконані не були.

Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд вважає, що відповідач не надав суду ніяких належних доказів тих обставини, на які він посилається, як на підставу своїх заперечень проти позову.

Надані відповідачем в якості доказів фотокопії банківських квитанцій /а.с.28-43/ про перерахунок грошових коштів /платник «Закарпатська філія ТОВ «ОРТАН» через ОСОБА_1; отримувач «Закарпатська філія ТОВ «ОРТАН» та Відділення №284/06 АБ «Укргазбанк» м.Хуст/ суд до уваги не бере, оскільки прізвище «ОСОБА_3В.» в цих квитанціях, як платника грошових коштів, немає, на підставі чого суд вважає, що ці квитанції не підтверджують жодної обставини, на які відповідач посилається у своїх запереченнях. Крім того, ці фотокопії не були завірені відповідачем належним чином, а у судові засідання відповідач не представив суду для огляду оригінали цих квитанцій.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 200000грн..

Згідно квитанції /а.с.2/ позивач при зверненні до суду сплатив документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2000грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.1046-1047, 1049 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 /ІПН / на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 200000грн. та судові витрати у розмірі 2000грн..

Рішення в повному обсязі виготовлено 17 жовтня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Закарпатської області через Хустський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Хустського

районного суду: підпис: ОСОБА_5

З оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_5