Справа № 310/1043/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2016 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Стручкової Л.І.,

при секретарі - Вакал Н.А.,

за участі: представника заявника ПП «Молжитлобуд» - ОСОБА_1, представника ВДВС Бердянського МУЮ - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за скаргою приватного підприємства «Молжитлобуд» на дії відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_3, щодо накладення арешту на рухоме майно боржника,

ВСТАНОВИВ:

ПП «Молжитлобуд» звернулось до суду з скаргою на дії відділу ДВС Бердянського МУЮ Запорізької області, головного державного виконавця ВДВС Бердянського МУЮ ОСОБА_3, щодо накладення арешту на рухоме майно боржника. В скарзі зазначає, що відділом ДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №310/2333/13-ц від 26.11.2013 року про стягнення з ПП «Молжитлобуд» на користь ОСОБА_4 допомоги з тимчасової непрацездатності, середнього заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, моральної шкоди, на загальну суму 34097,90 грн. На адресу підприємства 02.12.2014 року надійшов витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за виконавчим листом, який видано Бердянським міськрайонним судом саме 26.11.2011 року. Виконавчі провадження про стягнення з ПП «Молжитлобуд», відкриті на підставі виконавчих листів виданих Бердянським міськрайонним судом саме 26.11.2011 року, у ВДВС Бердянського МУЮ відсутні. Також в матеріалах виконавчого провадження відсутня заява стягувача ОСОБА_4 про накладення арешту на все майно боржника ПП «Молжитлобуд». Посилаючись на ст.ст. 25, 52 Закону України «Про виконавче провадження» просить визнати незаконними дії головного державного виконавця ВДВС Бердянського МУЮ ОСОБА_3 щодо накладення арешту на рухоме майно боржника ПП «Молжитлобуд», скасувати запис у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 27.11.2014 року про арешт рухомого майна та оголошення заборони його відчуження за виконавчим листом від 26.11.2011 року внесеного відділом ДВС Бердянського МУЮ, реєстраційний №14657184, зобовязати відділ ДВС Бердянського МУЮ зняти арешт з всього рухомого майна ПП «Молжитлобуд» накладеного постановою від 27.11.2014 року за ВП №41193251.

Представник заявника ПП «Молжитлобуд» - ОСОБА_1 (а.с.32, 43) в судовому засіданні скаргу підтримали посилаючись на обставини викладені в ній. Додатково суду пояснила, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження боржник отримав після спливу строку для самостійного виконання рішення суду. Оскільки ОСОБА_4 з заявою про накладення арешту до ДВС не звертався державний виконавець не мав права виносити таку постанову. Просила суд продовжити розгляд справи у її відсутність, після чого залу судового засідання залишила.

Суд, на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника заявника.

Головний державний виконавець ВДВС Бердянського МУЮ ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.48).

Представник ВДВС Бердянського МУЮ - ОСОБА_2 (а.с.50) в судовому засіданні пояснила, що у витязі про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна допущено описку. Зазначено, що виконавчий лист №310/2333/13-ц від 26.11.2011 року а не від 26.11.2013 року. Державним виконавцем у постанові усі відомості викладені правильно. Боржник отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження міг самостійно виконати рішення суду, чи звернутись з заявою про відкладення провадження виконавчих дій, чого зроблено не було. Головний державний виконавець діяла в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Проти скасування постанови про арешт майна боржника заперечувала. Щодо відомостей в Державному реєстрі обтяжень рішення прийняти на розсуд суду.

Вислухавши пояснення присутніх представників, дослідивши матеріали справи та матеріали зведеного виконавчого провадження реєстраційний №41193251, суд приходить до наступного.

Преамбулою Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч.1 та ч.3 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, в іншому випадку його рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язує державного виконавця вчиняти заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Судовий акт, який набрав законної сили підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше б суперечило запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Судом встановлено, що постановою головною державного виконавця відділу ВДВС Бердянського МУЮ ОСОБА_3 від 12.12.2013 року відкрите виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №310/2333/13-ц виданого 26.11.2013 року Бердянським міськрайонним судом про стягнення з ПП «Молжитлобуд» на користь ОСОБА_4 допомоги з тимчасової непрацездатності за період з 21.11.2011 року по 22.02.2012 року в розмірі 5092,08 грн., середнього заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи з 29.03.2012 року по 21.08.2012 року в розмірі 5600,69 грн., середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні з 22.08.2012 року по 12.07.2013 року в розмірі 20905,13 грн., моральної шкоди в розмірі 2500 грн., а всього 34097,90 грн. Рішення суду набрало законної сили 05.11.2013 року. Також боржнику надано строк для самостійного виконання до 18.12.2013 року (а.с.51).

Вказану постанову стягувач отримав 16.12.2013 року, а боржник 20.12.2013 року, про що свідчать розписка та повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.51).

В подальшому постановами головною державного виконавця відділу ВДВС Бердянського МУЮ було відкрито виконавчі провадження про примусове виконання виконавчих листів №310/13618/13-ц та №310/8315/14-ц виданих Бердянським міськрайонним судом про стягнення з ПП «Молжитлобуд» на користь ОСОБА_4 грошових сум. Вказані виконавчі провадженні були приєднані.

З змістом ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусовою виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець цього майна повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби у строк до початку примусового виконання рішення. Після внесення покупцем коштів арешт з проданого майна боржника знімається за постановою державного виконавця.

Згідно ст.35 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчою провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку (ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»). Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб (ст.32 Закону).

Виконання вказаного заходу примусового виконання рішення полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження (ст.ст.52, 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Постановою головною державного виконавця відділу ДВС Бердянського МУЮ ОСОБА_3 від 27.11.2014 року, на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», накладено арешт на все майно, що належить боржнику ПП «Молжитлобуд», заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику (а.с.52).

З світлокопії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №45724837, виданого 27.11.2014 року Запорізькою філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України, вбачається, що на підставі вищевказаної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження до реєстру було внесено відповідний реєстраційний запис (а.с.4).

Також постановою головною державного виконавця відділу ДВС Бердянського МУЮ ОСОБА_3 від 02.12.2014 року, на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», накладено арешт на три транспортні засоби, що належить боржнику ПП «Молжитлобуд», заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику (а.с.53).

Дослідивши матеріали зведеного виконавчого провадження суд не знайшов у діях головного державного виконавця Марчевської О.М. порушень Закону України «Про виконавче провадження», що може бути підставою для скасування постанов про накладення арешту на майно боржника.

Головний державний виконавець Марчевська О.М. діяла в межах повноважень та відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Описка в даті видачі виконавчого листа №310/2333/13-ц, допущена працівником Запорізької філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України, при внесенні реєстраційного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на думку суду суттєво не порушує права заявника та не може бути підставою для скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №41193251 від 27.11.2014 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 15, 57-62, 64, 88, 158, 169,293, 383 - 389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги приватного підприємства «Молжитлобуд» на дії відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_3, щодо накладення арешту на рухоме майно боржника відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення, а особами які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, в 5-денний строк з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_5