АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи:666/3979/15-ц Головуючий в 1 інстанції: Ратушна В.О. Номер провадження: 22-ц/791/541/16 Доповідач - Іванова І.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого - Іванової І.П.

суддів: Базіль Л.В., Полікарпової О.М.,

секретар - Прушинська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Гордєєва Сергія Геннадійовича, який діє в інтересах Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради

на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 грудня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Управлінні обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради, третя особа: Відділ опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради про визнання недійсним та скасування розпорядження про приватизацію квартири, свідоцтва про право власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 19 грудня 2006 року їх батько ОСОБА_4 отримав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на всіх членів сім'ї, а саме: на нього, дружину - ОСОБА_5 та на дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які на той момент були неповнолітніми, про що Виконавчим комітетом Херсонської міської ради йому було видано ордер на жиле приміщення від 19 грудня 2006 року № 185. Після чого вся сім'я зареєструвала місце проживання за вказаною адресою наданої квартири. Пізніше відповідач ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 про те, що збирається приватизувати надану їм квартиру і має намір отримати кредит в банку під заставу цієї квартири на її ремонт. Пояснивши те, що оскільки в квартирі зареєстровані неповнолітні діти, то вони будуть включені в приватизацію і банк не візьме в заставу квартиру, яка частково належить неповнолітнім дітям. ОСОБА_5 заперечувала проти того, щоб діти були зняті з реєстрації та не приймали участі в приватизації квартири, однак ОСОБА_4 запевнив її, що після виплати кредиту він оформить на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір дарування вказаної квартири. 21 вересня 2007 року позивачів було знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 за згодою ОСОБА_5, яка написала відповідну заяву та ОСОБА_4 подав заяву про приватизацію квартири на своє ім'я. Розпорядженням Фонду комунального майна м. Херсона від 03 грудня 2007 року за № 22817-ж квартиру за адресою: АДРЕСА_1. було передано у приватну власність ОСОБА_4 На підставі розпорядження відповідачу ОСОБА_4 було видано Свідоцтво про право власності від 03 грудня 2007 року на вказану квартиру. Після чого, ОСОБА_4 отримав кредит в банку в сумі 40 000 грн. під заставу належної йому на праві власності квартири та поручителем за зобов'язаннями по кредиту вказав дружину. Через деякий час відповідач зареєстрував дружину та дітей у зазначеній квартирі. 13 жовтня 2010 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було розірвано, відповідач пішов з родини і в подальшому кредит сплачувала ОСОБА_5 Позивачі пояснили, що вони дізналися від спільних знайомих про те, що батько збирається продати вказану квартиру та залишити їх без житла. Позивачі вважають, що по ? частини квартири належить їм з дитинства, оскільки ордер на зайняття приміщення видавався на всіх членів родини та вказана квартира є їх постійним місцем проживання з 2006 року. У зв'язку з викладеним, звернулися до суду за захистом своїх прав та просили:

- визнати недійсним розпорядження Фонду комунального майна м. Херсона № 22817-ж від 03 грудня 2007 року про передачу у приватну власність ОСОБА_4 квартири за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 03 грудня 2007 року, видане Фондом комунального майна м. Херсона на підставі розпорядження № 22817-ж від 03 грудня 2007 року про передачу у приватну власність ОСОБА_4 квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3задоволено. Визнано недійсним розпорядження Фонду комунального майна м. Херсона № 22817-ж від 03 грудня 2007 року про передачу у приватну власність ОСОБА_4 квартири за адресою: АДРЕСА_1. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло від 03 грудня 2007 року, видане Фондом комунального майна м. Херсона на підставі розпорядження № 22817-ж від 03 грудня 2007 року про передачу у приватну власність ОСОБА_4 квартири за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі Гордєєв Сергій Геннадійович, який діє в інтересах Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що Виконавчим комітетом Херсонської міської ради ОСОБА_4 було видано ордер на жиле приміщення від 19 грудня 2006 року № 185 на сім'ю в складі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2

ОСОБА_5 у своїй заяві від 25 жовтня 2007 року дала згоду на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 без її участі та участі їх спільних з ОСОБА_4 неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Розпорядженням Фонду комунального майна м. Херсона № 22817-ж від 03 грудня 2007 року передано у приватну власність ОСОБА_4 квартиру, місцезнаходження якої за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 03 грудня 2007 року вказана квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та належить на праві приватної власності ОСОБА_4

Заслухавши доповідача, вислухавши сторони, що з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є, як передбачено частиною першою статті 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи вимоги позивачів, суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_4, приватизувавши квартиру тільки на себе, порушив право власності позивачів. З таким висновком погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_4 19 грудня 2006 року отримав ордер на квартиру АДРЕСА_1 Ордер виконкомом Херсонської міської ради видано на чотирьох осіб: ОСОБА_4, його дружину ОСОБА_5, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Для ремонту квартири необхідно було отримати кредит, у зв'язку з чим дружина відповідача ОСОБА_4 разом з дітьми виписались з квартири та прописались у знайомих. На пропозицію ОСОБА_4, ОСОБА_5 25 жовтня 2007 року від свого імені та імені своїх неповнолітніх дітей дала згоду на приватизацію квартири без її участі та участі неповнолітніх дітей, указавши в заяві, що вони проживають за іншою адресою (а.с.88). 26 лютого 2008 року між ОСОБА_4 та ВАТ «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір, а між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_5 договір поруки. 24 вересня 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 знову були зареєстровані за адресою: квартира АДРЕСА_1. 13 жовтня 2010 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано. Відповідач ОСОБА_4 за зазначеною адресою не проживає.

Приватизація державного майна, що є у комунальні власності є одним зі способів набуття права власності та регулюється Законом України «Про приватизацію державного майна» від 04 березня 1992 року, Законом України «Про приватизацію житлового фонду» від 19 червня 1992 року.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон) до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно зі ст.5 Закону якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно.

До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які

постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за

якими зберігається право на житло.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі з 21 вересня 2007 року по 24 вересня 2008 рік у квартирі не проживали. Виходячи з обставин, при яких їх виписано з квартири, вони не відносяться до тимчасово відсутнім громадянам, як це визначено у ст. 71 ЖК УРСР.

Частиною другою статті 8 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (затверджено Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року) передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Пунктом 18 Положення передбачено, що за неповнолітніх членів сім'ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або піклувальники. Згоду на участь у приватизації дітей вони засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини.

Заява ОСОБА_5, яка є в матеріалах справи (а.с.88) свідчить, що 25 жовтня 2007 року ОСОБА_5 дала згоду не тільки від себе, а й від імені своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_2, на приватизацію квартири АДРЕСА_1 без її участі, та участі її дітей, вказавши, що вони проживають за іншою адресою.

Таким чином, приватизація квартири АДРЕСА_1 проведена компетентним органом на підставі наданих документів згідно із чинним на час її проведення законодавством. Подавши заяву, мати позивачів скористалася правом, наданим їй та її дітям законом на час приватизації спірної квартири. Тому позов є безпідставним та необґрунтованим, в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2,5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду, ст.ст. 8,18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, ст. 71 ЖК УРСР, ст.ст. 303, п. 2 ч. 1ст. 307, ч.1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Гордєєва Сергія Геннадійовича, який діє в інтересах Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 грудня 2015 рокускасувати.

У позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Управлінні обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради, третя особа: Відділ опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради про визнання недійсним та скасування розпорядження про приватизацію квартири, свідоцтва про право власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.П. Іванова

Судді: Л.В. Базіль

О.М. Полікарпова