АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 48
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про стягнення аліментів на навчання,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали цивільної справи, вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що повинне бути скасоване з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що батьками позивачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, шлюб між якими розірваний.

Позивачка, яка досягла повноліття, навчається в Дніпропетровському вищому навчальному закладі «Національний гірничий університет» на першому курсі денного відділення та отримує щомісячно стипендію в сумі 825,00 грн., що підтверджується довідкою від 20.01.2016 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на навчання, районний суд виходив з їх недоведеності та того, що відповідач не має матеріальної можливості надавати позивачці грошову допомогу на час її навчання.

Однак, з таким висновком районного суду погодитись не можна, на підставі слідуючого.

Згідно ст. 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

При визначені розміру аліментів, апеляційною інстанцією враховано такі обставини як: стан здоровя та матеріальне становище доньки (вартість харчування, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, тощо), матеріальне становище матері, стан здоровя (належних та допустимих доказів про незадовільний стан здоровя не надано) й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дитини.

Мати позивачки - ОСОБА_4 працює лікарем офтальмологом в КЗ «Дніпропетровський спеціалізований клінічний центр матері та дитини ім. проф. ОСОБА_5» і розмір її середньомісячної заробітної плати складає 2235,84 грн.

Відповідач працює директором приватного підприємства - компанія «ВТ-Сервис», розмір його щомісячної заробітної плати - 1400,00 грн., вказане підтверджується довідкою про доходи від 01.03.2016 року, виданою ПП «ВТ-Сервис».

Відповідач з 19.12.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, від якого вони мають дитину - доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судовим наказом № 199/5365/14, виданим 21.01.2015 року АНД районним судом м. Дніпропетровська, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_7.

Відповідач має батьків-пенсіонерів, які отримують мінімальні пенсії.

На підставі наведених вище норм закону, якими встановлено рівність прав та обовязків кожного із батьків щодо утримання доньки, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з батька ОСОБА_3 на утримання доньки аліменти на навчання в розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 20 жовтня 2015 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до 23 років.

Апеляційний суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на те, що саме на його утриманні перебувають матір та бабуся, оскільки належних доказів того, що останні потребують постійного догляду, матеріальної допомоги з боку відповідача надано не було.

Враховуючи вище викладене, висновки районного суду щодо недоведеності позовних вимог є помилковими, такими, що суперечать матеріалам справи та нормам матеріального закону, рішення як незаконне підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 307, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу та позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 20 жовтня 2015 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до 23 років.

Рішення суду допустити до негайного виконанню в межах платежів за один місяць.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_8