Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/5472/14-ц Головуючий у 1-й інст. Коваленко В.П.
Категорія 30 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Кочетова Л.Г., Павицької Т.М.

з участю секретаря Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного орендного сільськогосподарського підприємства „Мединівське" про стягнення заборгованості в порядку регресу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 грудня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Мединівське» /ПОСП «Мединівське»/ про стягнення боргу в порядку регресу. В обґрунтування вимог зазначав, що 18.07.2007 року між Приватним орендним сільськогосподарським підприємством „Мединівське" та ВАТ „Райффайзен Банк „Аваль" було укладено кредитний договір №012/110/504 про надання невідновлювальної кредитної лінії в сумі 750 000,00 грн. строком до 17.07.2012 року. У забезпечення виконання зобов'язань того ж дня між ним та ВАТ „Райффайзен Банк „Аваль" було укладено договір поруки №012/110/504/2 за яким він взяв на себе обов'язок відповідати перед кредитором за зобов'язаннями ПОСП «Мединівське». У зв'язку з тим, що у ПОСП „Мединівське" виникла заборгованість за кредитним договором, він, як поручитель, сплатив у рахунок погашення кредиту власні кошти. Посилаючись на те, що відповідач не повернув йому сплачені кошти, просив стягнути з нього в порядку регресу борг в сумі 253 264,38 грн. В ході розгляду справи уточнив позовні вимоги та вказав, що між сторонами відбулася суброгація, тобто перехід права вимоги від кредитора до поручителя в існуючому зобов'язанні.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 грудня 2015 року у позові ОСОБА_1 до ПОСП „Мединівське" про стягнення заборгованості відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 253 264,28грн. Вказує, що за період дії кредитного договору, у зв'язку з відсутністю у боржника коштів, ним згідно договору поруки було сплачено кредит в розмірі 253 264,28 грн., що підтверджується долученими до справи банківськими виписками, а тому висновки суду про сплату 127 248,83 грн. є безпідставними. Зазначає, що раніше між ФОП ОСОБА_1 та відповідачем велися господарські стосунки, що підтверджується актом звірки, обороти по якому складають більше ніж 500 000 грн., які судом не були проаналізовані. Також зазначає, що наявні в матеріалах справи ордери свідчать про повернення коштів фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, а не ОСОБА_1 як фізичній особі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що справа судами розглядалась неодноразово.

Так, рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27.10.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 19.01.2015 року, позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ПОСП „Мединівське" на його користь 253 264,38грн. боргу в порядку зворотної вимоги за кредитним договором від 18.07.2007 року, вирішено питання судових витрат. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 03.06.2015 року рішення судів скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 23 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами відбулася суброгація, а не регрес, позивач не повідомив відповідача про погашення кредитних коштів і наявність заборгованості перед ним до звернення до суду з вказаним позовом. Внесені ОСОБА_1 грошові кошти фактично було повернуто підприємством у період з 12 лютого 2013 року по 26 квітня 2013 року на підставі касових ордерів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Судом встановлено, що 18.07.2007 року ПОСП „Мединівське" уклало з ВАТ /тепер - ПАТ/ „Райффайзен Банк „Аваль" кредитний договір №012/110/504 про надання невідновлювальної кредитної лінії в сумі 750 000,00 грн. строком до 17.07.2012 року /а.с. 5-7/.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором того ж дня було укладено договір поруки №012/110/504/2 від 18.07.2007 року між ВАТ „Райффайзен Банк „Аваль" та ОСОБА_1, за умовами якого останній, як поручитель, взяв на себе солідарну з позичальником відповідальність у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань ПОСП „Мединівське" по кредитному договору /а.с. 9/.

Пунктами 2.1,3.1 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки /а.с.9/.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1,2 ст. 554 ЦК України).

Згідно пункту 2.3 договору поруки поручитель, після виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору, у відповідності до ст. 556 ЦК України, набуває всіх прав кредитора по виконаному ним зобов'язанню - кредитному договору №012/110/504 від 18 липня 2007 року /а.с.9/.

Відповідно до ч.1 ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

Нормами ч.2 ст. 556 ЦК України передбачено, що до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Тобто безпосередньо законом закріплено право поручителя вимагати від боржника відновлення свого майнового стану, який потерпів змін в результаті виконання ним обов'язку за боржника. Підтвердженням цього є також норма ч. 1 ст. 512 ЦК, якою встановлено вичерпний перелік підстав заміни кредитора у зобов'язанні, серед яких передбачено і виконання обов'язку боржника поручителем. Оскільки перехід до поручителя прав кредитора у зобов'язанні після виконання ним обов'язку боржника відбувається в силу прямої вказівки в законі, будь-яких інших дій для переходу такого права не вчиняється. При цьому обсяг прав кредитора, які переходять до поручителя у такому випадку, повинен відповідати обсягу задоволених ним вимог кредитора за основним зобов'язанням.

Отже, такі відносини вважаються суброгацією - що є заміною кредитора у зобов'язанні (перехід прав кредитора до іншої особи) в існуючому зобов'язанні, тобто між поручителем і боржником не виникає нове зобов'язання, а має місце перехід прав кредитора до третьої особи на підставі закону.

При регресі одне зобов'язання замінює інше, а при суброгації здійснюється лише заміна кредитора, а саме зобов'язання зберігається.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що у даному випадку має місце суброгація.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що кредит за договором № 012/110/504 від 18.07.2007 року погашено повністю.

ПАТ „Райффайзен Банк „Аваль" видало поручителю копії виписок по рахунку, відкритому у рамках кредитного договору №012/110/504 від 18.07.2007 року, який було укладено між ПАТ /раніше -ВАТ/ „Райффайзен Банк „Аваль" та ПОСП „Мединівське" , поручителем за яким виступив гр. ОСОБА_1 /а.с.10-30/.

Аналогічні виписки по рахунку Банк надав на запит апеляційного суду /а.с.80-120/.

Згідно вказаних виписок ОСОБА_1, як поручителем за зобов'язаннями ПОСП „Мединівське" за кредитним договором №012/110/504 від 18.07.2007 року сплачено 253 264,28грн, а саме :

2010 рік 17.06.2010 5 760,26 грн. 17.06.2010 15558,48 грн. 17.06.2010 2 901,26 грн. 03.08.2010 5700,00 грн. 11.08.2010 4 000,00 грн. 31.08.2010 2 194,55 грн. 31.08.2010 5 305,45 грн. 01.09.2010 7 000,00 грн. 30.09.2010 12 400,00 грн. 29.10.2010 9 000,00 грн. 29.11.2010 12 500,00 грн 29.11.2010 4 608,81 грн. _________________________ Всього за рік 86 928,81 грн2011 рік 31.01.2011 4 520,26 грн. 31.01.2011 12 529,74 грн. 17.03.2011 5 000,00 грн. 24.03.2011 2 000,00 грн. 25.03.2011 2600,00 грн. 30.03.2011 1 100,00 грн. 30.03.2011 2 900,00 грн. 31.03.2011 2500,00 грн. 31.03.2011 3 698,40 грн. 31.03.2011 6 301,60 грн. 31.03.2011 3 653,02 грн. 31.03.2011 2 563,74 грн. 29.04.2011 12 705,62 грн. 29.04.2011 4 244,38 грн. 29.04.2011 50,00 грн. 27.05.2011 13 116,46 грн. 27.05.2011 3 383,54 грн. 15.06.2011 11 712,20 грн. 15.06.2011 3 487,80 грн. 30.06.2011 12 522,00 грн. 30.06.2011 2 978,00 грн. 29.07.2011 12 512,63 грн. 29.07.2011 2 587,37 грн. 30.11.2011 1 530,27 грн. _________________________ Всього за рік 130 197,03 грн2012 рік 31.01.2012 1 239,38 грн. 31.01.2012 4082,19 грн. 29.02.2012 1 190,76 грн. 29.02.2012 9,24 грн. 30.03.2012 1 229,36 грн. 12.04.2012 5 000,00 грн. 27.04.2012 6 352,61 грн. 27.04.2012 1 147,31 грн. 31.05.2012 14 000,00 грн. 31.05.2012 1 147,58 грн. 27.06.2012 740,01 грн. ________________________ Всього за рік 36 138,44 грн. ВСЬОГО за указаний період сплачено 253 264,28 грн.

Виписками Банку також підтверджується, що ПОСП „Мединівське" також проводило розрахунки по погашенню кредиту за договором від 18.07.2007 року. Так, зокрема, у період проведення погашення кредиту поручителем основний боржник також здійснював погашення кредиту: у 2010 році ПОСП „Мединівське" було здійснено 12 платежів ( два платежі -16.03., 01.06, 15.06., 14.07, 30.06., 20.07, 30.07, 03.09, 05.10., 29.10., 29.11.), у 2011 році - 11 платежів (05.09., два платежі -19.09., 23.09., 27.09., два платежі -29.09., два платежі -27.10., два платежі 29.12.), у 2012 році - чотири платежі, а саме 28.04., 27.06., 17.07. та 03.08.2012 року /а.с. 83-84, 86-87, 93-95, 97-99,115-116,118/.

В суді апеляційної інстанції сторони пояснили, що між ПОСП «Мединівське» та ФОП ОСОБА_1 існували господарські стосунки та велися господарські операції. Починаючи з 2010 року фінансове становище ПОСП «Мединівське» погіршилось, а тому з метою недопущення заборгованості по кредиту, нарахування штрафних санкцій, поручитель почав погашати заборгованість за кредитом разом із позичальником. Останній платіж поручителем було здійснено 27.06.2012року, а позичальником - 03.08.2012 року.

Судом першої інстанції встановлено, що поручитель (позивач) не повідомляв позичальника (відповідача) про наявність заборгованості перед ним до звернення до суду з вказаним позовом.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що у період з 21 березня 2013 року по 25 квітня 2013 року ПОСП «Мединівське» видало ОСОБА_1, як фізичній особі-підприємцю, яким він є, 260 000грн. згідно 26-ти видаткових касових ордерів - по 10 000грн. за один день /а.с.51-63/. Зазначена сума повністю покриває сплачені поручителем за кредитним договором кошти у розмірі 253 264,28 грн.

У видаткових касових ордерах підставою видачі коштів зазначено -погашення кредиторської заборгованості, отримувачем - ФОП ОСОБА_1 Відповідач вказував, що хоча отримувачем зазначено ФОП ОСОБА_1 ці кошти фактично є сумою кредиторської заборгованості щодо погашення кредиту за договором від 18.07.2007 року ПОСП «Мединівське» перед поручителем ОСОБА_1

На спростування доводів відповідача позивач посилався на те, що між сторонами велися господарські операції, а тому ці кошти є розрахунками за такими операціями. Проте, на підтвердження своїх заперечень позивач не надав будь-яких доказів, як то угод, договорів на поставку продукції, виконання робіт і т.і., за якими відповідач зобов'язаний був провести розрахунки. При цьому позивач посилався на те, що трирічний строк зберігання таких документів минув, а тому вони знищені. Проте, вказані доводи є безпідставними, оскільки такі розрахунки проводились із 21 березня по 25 квітня 2013 року, а тому трирічний строк зберігання документів не сплинув. Наявний в матеріалах справи Акт звіряння розрахунків між ПОСП «Мединівське» і ФОП ОСОБА_1 за 2013 рік, що є доводом апеляційної скарги, свідчить про наявність між цими господарюючими суб'єктами господарських стосунків, однак не підтверджує, що зазначена в акті сума містить суму виплат за видатковими касовими ордерами.

Водночас, є обгрунтованими доводи відповідача про те, що згідно видаткових касових ордерів через касу проводилась видача коштів ОСОБА_1 як фізичній особі, а не фізичній особі підприємцю, оскільки у вказаних розрахунках не закладено податок на додану вартість, що є обов'язковою умовою при проведенні господарських розрахунків.

З огляду на наведене висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є правильними.

Доводи в апеляційній скарзі про зазначення судом першої інстанції внесення поручителем суми у 127 248,83грн. на правильність рішення не впливають, оскільки, вказуючи цю суму, суд виходив із платежів сплачених частково - за 2011 рік.

За таких обставин, підстав для скасування правильного по суті судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді