РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Онупко М.Ю.,

за участю секретаря - Нагорної М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» до ОСОБА_1, третя особа Комінтернівський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про виселення та зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 підприємство «Завод ім. В.О. Малишева» (далі - ДП «Завод ім. В.О. Малишева») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа Комінтернівський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі - Комінтернівський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області) в якому просить виселити ОСОБА_1 з гуртожитку за адресою: м. Харків, пров. Зерновий, 4 А, та зняти відповідача з реєстрації за адресою: м. Харків, пров. Зерновий, 4 А. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (НОМЕР_1, ІПП НОМЕР_2) з кімнати № 85 гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Зерновий, 4 А, та зняти з реєстрації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (НОМЕР_1, ІПП НОМЕР_2) за адресою: м. Харків, пров. Зерновий, 4 А, к. 85.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ДП «Завод ім. В.О. Малишева» є балансоутримувачем гуртожитку по пров. Зерновий, 4 А в м. Харкові, що підтверджується довідкою про балансову вартість. 22.05.2012 року між ДП «Завод ім. В.О. Малишева» в особі генерального директора ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір найму житлового приміщення у гуртожитку (договір № 46-946дп від 22.05.2012 року). Вказаний договір є безстроковим та він був укладений з порушенням норм чинного законодавства.

01.11.2012 року спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ДП «Завод ім. В.О. Малишева» № 14 надано койко-місце у кімнаті № 85 гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Зерновий, 4 А. В якому зазначено, що койко-місце надається строком на один рік за клопотанням сторонніх організацій. Відповідач ОСОБА_1 не значиться в списках працівників ДП «Завод ім. В.О. Малишева», що підтверджується службовою запискою начальника відділу кадрів ДП «Завод ім. В.О. Малишева» № 77/19 від 18.01.2016 року, а також вона не отримувала спеціальний ордер для вселення. Також відповідачу направлялась вимога про виселення з кімнати № 85 гуртожитку за адресою: м. Харків, пров. Зерновий, 4 А, з якою вона була ознайомлена. Враховуючи вищевикладене позивач був вимушений звернутися до суду із позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги в редакції уточненої заяви від 11.03.2016 року підтримав та просив задовольнити, пояснив, що відповідач не була працівником ДП «Завод ім. В.О. Малишева», а отже згідно до положень ст. 127 ЖК України не мала права на отримання кімнати № 85 у гуртожитку за адресою: м. Харків, пров. Зерновий, 4 А. Вважає, що вселення відповідача до гуртожитку було незаконним та відбулося внаслідок незаконної діяльності попереднього керівництва заводу. Також зазначив, що договір найму житлового приміщення, який був укладений з відповідачем, рішення адміністрації про надання відповідачу ліжко - місця та ордер на даний час є чинними, та ніким не оскаржувались.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти уточненої позовної заяви в повному обсязі, пояснила, що вона ознайомлена з вимогою про виселення, однак її не отримувала про що вказала у своїх запереченнях. В 2009 році вона працювала в лікарні, яка перебувала на балансі позивача, пізніше у 2011 році вона звернулась з клопотанням про отримання житлового приміщення, в результаті чого їй було надано кімнату № 85 в гуртожитку. Також зазначила, що не памятає чи отримувала вона ордер на житлове приміщення, вона вселилась на законних підставах, зокрема на підставі рішення адміністрації позивача та ордеру.

В наданих до суду запереченнях зазначила, що проти позову заперечує та пояснила, що позивачем в заяві про зміну підстав позову позивач вказує, що єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку, а відповідач не отримала спеціальний ордер про вселення. Однак, її вселення до гуртожитку відбулось згідно з домовленістю між Комунальним закладом охорони здоровя «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» (далі - КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17») і ДП «Завод ім. В.О. Малишева». Факт видачі ордеру на житло працівникам КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» вона довести не може, адже всі документи здавала до адміністрації гуртожитку при поселенні. Ордер на руки вона не отримувала, він одразу був переданий паспортисту гуртожитку, яка на його підставі провела її реєстрацію місця проживання. Крім того, її проживання у гуртожитку було легалізовано шляхом відкриття особового рахунку з виникненням у ОСОБА_1 статусу наймача.

Також пояснила, що договір найму житлового приміщення у гуртожитку від 22.05.2012 року № 46-946дп, був укладений на підставі рішення комісії з житлових питань, протокол № 1 від 23.03.2011 року, між ОСОБА_1 та ДП «Завод ім. В.О. Малишева» в особі генерального директора ОСОБА_3, є чинним ніким не оскаржувався, та відповідно до п.п. 9.1 є безстроковим.

З приводу позовних вимог позивача про зняття її з реєстрації місця проживання вказала, що положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачені підстави зняття з реєстрації місця проживання осіб, а отже вказані позовні вимоги заявлені позивачем передчасно.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 проти позовних вимог в уточненій редакції заперечував в повному обсязі, та пояснив, що відсутність ордеру на житлове приміщення у відповідача не є підставою для виселення. Також посилаючись на положення ст. 257 ЦК України просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності, та зазначив, що відповідач вселилась до спірного приміщення у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме на підставі рішення комісії та ордеру.

Представник третьої особи Комінтернівського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до довідки відокремленого підрозділу Житлово-побутовий комплекс ДП «Завод ім. В.О. Малишева» № 401/98 від 17.10.2014 року, багатоповерховий житловий будинок, гуртожиток, інв. № 100004, який розташований за адресою: м. Харків, пров. Зерновий,4 А знаходиться на балансі ДП «Завод ім. В.О. Малишева» (а.с. 7).

Згідно до договору № 46-946дп від 22.05.2012 року укладеного між ДП «Завод ім. Малишева» в особі Генерального директора ОСОБА_5 та ОСОБА_1, останній було надано у тимчасове користування на період роботи житлове приміщення, що знаходиться у спільному користуванні кількох осіб, що перебувають у сімейних стосунках за адресою: м. Харків, пров. Зерновий, 4 А, к.85. Підставою укладення зазначеного договору було Рішення комісії з житлових питань, протокол № 1 від 23.03.2011 року. Договір є безстроковим та може бути розірваний з підстав, передбачених умовами договору (а.с. 17-18).

Відповідно до наданої в судовому засіданні представником позивача копії ордеру № 3 від 18.03.2011 року, ОСОБА_1, яка займає посаду інспектор відділу кадрів лікарні № 17 дозволено зайняти ліжко-місце в будинку № 4 А по пров. Зерновому в м. Харкові (а.с. 64).

Також позивачем до суду було надано копію припису про звільнення ліжко місця, яким ОСОБА_1, яка мешкає по пров. Зерновому, 4 А, к. 90 було повідомлено про розірвання договору найму житлового приміщення у звязку з закінченням строку проживання в гуртожитку у 2014 році, зазначено про необхідність сплати заборгованості зі сплати комунальних платежів та звільнення ліжко -місця. Відповідно до відмітки ОСОБА_1 з вказаним приписом вона ознайомлена 12.12.2014 року, також вона зазначила, що зареєстрована, не має заборгованості, особовий рахунок відкрито на кімнату. (а.с. 19).

Слід зазначити, що відповідно до вищезазначеного договору № 46-946дп від 22.05.2012 року ОСОБА_1 було надано у тимчасове користування кімнату №85 за адресою: м. Харків, пров. Зерновий, 4 А, у наданому приписі на звільнення ліжко-місця зазначено кімнату №90.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

У відповідності до положень ст. 810 ЦК України підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом, гуртожиток, інв. № 100004, розташований за адресою: м. Харків, пров. Зерновий,4 А є обєктом державної власності та знаходиться на балансі ДП «Завод ім. В.О. Малишева».

Виходячи з наведеного, правовідносини, які склалися між сторонами у справі з приводу користування спірним житловим приміщенням регулюються нормами Житлового кодексу України та іншими законами.

Згідно ст. 127 Житлового кодексу України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на

певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у

зв'язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Відповідно до ст. 129 ЖК України На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Судом встановлено, що вселення відповідача до спірної кімнати гуртожитку було здійснено на підставі рішення комісії з житлових питань ДП «Завод ім. Малишева», протоколу №1 від 23.03.2014 року, на підставі якого було видано вищезазначений ордер та з відповідачем було укладено договір найму житлового приміщення. Зазначені обставини підтверджено в судовому засіданні представником позивача ОСОБА_6

Окрім того, представник позивача в судовому засіданні пояснив, що вищезазначені рішення комісії з житлових питань ДП «Завод ім. Малишева», виданий на його підставі ордер та договір найму житлового приміщення на даний час є чинними. Позивач із позовами про визнання недійсними зазначених актів чи розірвання договору найму житлового приміщення, тощо не звертався.

З врахування системного аналізу правових норм, судом не встановлено обставин та передбачених законом підстав для виселення відповідача ОСОБА_1, яка вселена в спірне житлове приміщення на підставі ордеру на житлове приміщення № 3 від 18.03.2011 року та договору про найм житлового приміщення у гуртожитку № 46-946дп від 22.05.2012 року, тобто у відповідності до чинного законодавства.

Щодо позовних вимог позивача про зняття відповідача з реєстрації суд зазначає наступне.

Так, порядок реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації громадян, які на законних підставах, перебувають в України визначено Законом.

Відповідно до ст. 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день звернення особи, на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть, паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку, інших документів.

Таким чином, рішення суду позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть, є самостійною підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання відповідним органом виконавчої влади з питань реєстрації, а тому в даному випадку вирішення цього питання взагалі не потребує судового втручання.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги в частині зняття відповідача ОСОБА_1 з реєстраційного обліку, задоволенню не підлягають та заявлені передчасно.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про виселення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з кімнати № 85 гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Зерновий, 4 А, та зняття з реєстрації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: м. Харків, пров. Зерновий, 4 А, к. 85 не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 224 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» до ОСОБА_1, третя особа Комінтернівський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про виселення та зняття з реєстрації - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7