АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/403/16 Справа № 175/1498/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі Самокиші О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року по справі за позовом прокурора Дніпропетровського району Дніпропетровської області в інтересах Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області до Дніпропетровської державної районної адміністрації, ОСОБА_2, треті особи: реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції, Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, про визнання недійсним розпорядження та припинення права власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року прокурор Дніпропетровського району звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області із позовом до Дніпропетровської державної районної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання недійсним розпорядження та припинення права власності на земельну ділянку, в якому просив визнати недійсним розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 12 вересня 2011 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передачу земельної ділянки ОСОБА_2 для введення садівництва, яка розташована на території Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та припинити право власності на земельну ділянку, а також витребувати земельну ділянку на користь держави в особі Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, посилаючись на те, що відчуження земельної ділянки ОСОБА_2 стало наслідком злочинних дій головного спеціаліста землевпорядника ОСОБА_3, оскільки остання достовірно знаючи, що на графічному плані опису меж земельної ділянки повинен бути відображений сервітут (дорога шириною 4 м) внесла завідомо неправдиві відомості та у подальшому передала технічну документацію без відображення на графічному плані опису меж земельної ділянки сервітуту.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року позов прокурора задоволено та ухвалено: визнати недійсним розпорядження Дніпропетровської районної державної адміністрації № 2041-р від 12 вересня 2011 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передачу земельної ділянки громадянці ОСОБА_2 для ведення садівництва, земельна ділянка № 210 площею 0,0690 га, у обслуговуючому кооперативі «Садівниче товариство «Чайка», за межами населеного пункту на території Волоської сільської ради, кадастровий номер :01:040:0050; припинити право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку та витребувати у ОСОБА_2 спірну земельну ділянку на користь держави в особі Головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області, а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с. 139).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову прокурора відмовити у повному обсязі, вказуючи на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судді вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ст.116 ЗК України).

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав та посвідчуються, зокрема державним актом (ст.ст.125, 126 ЗК України).

Відповідно до ст.ст. 81, 116 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з вимогами ч.6-9 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Так, судом встановлено, що розпорядженням голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №2041-р від 12 вересня 2011 року було затверджено технічну документацію із землеустрою, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано земельну ділянку №210, площею 0,0690 га, для введення садівництва за рахунок земель обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Чайка», за межами населеного пункту на території Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у власність ОСОБА_2 (а.с. 23)

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 36314860 від 15 квітня 2015 року вказана земельна ділянка, якій присвоєно кадастровий номер :01:040:0050), зареєстрована за ОСОБА_2 на прав власності (а.с. 8).

За результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства при передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_2 було встановлено, згідно висновку Держісльгоспінспекції в Дніпропетровській області № 06.1/13-22/7919 від 20 грудня 2013 року встановлено, що до складу земельної ділянки на яку оформлювалось право приватної власності громадянки ОСОБА_2, сукупно входять земельна ділянка № 210 в межах відповідно до загального земельного плану державного акту на право постійного користування землею садовим товариством «Чайка», Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод, с. Ракшівка серії І-ДП № 004083 від 06 грудня 1996 року, дорога - проїзд до суміжної земельної ділянки № 209 та земельна ділянка загального користування садового товариства «Чайка» орієнтовною площею 0,015 га. (а.с. 11, 13-23).

У копії технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку № 210 для ведення садівництва наданого громадянкою ОСОБА_2 міститься кадастровий план земельної ділянки який є додатком до акту встановлення зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 02 вересня 2010 року, підписаний спеціалістам ПП НВФ «Укрбудгеопроект», відповідальним за якість виконання землевпорядних робіт ПП НВФ Укрбудгеопроект» землевласника, суміжних землекористувачів, головою правління ОК СТ «Чайка», начальником відділу Держкомзему у дніпропетровському районі, головою Дніпропетровської райдержадміністрації, в якому визначений сервітут 1 УКПОКЧЗД (прохід чи проїзд через земельну ділянку) шириною 4 м., площею - 0,0069 га на користь ОСОБА_4 Інформація щодо накладання сервітуту № 1 на користь ОСОБА_4 також міститься в пояснювальній записці до технічної документації на право власності на земельну ділянку громадянки ОСОБА_2 (а.с. 28-30), а в копії технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення садівництва громадянці ОСОБА_2 (архівний примірник) наданою управлінням Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області (лист від 28.11.2013 № 0657) відсутня інформація на кадастровому плані та у пояснювальній записці щодо встановлення сервітуту № 1 для проходу чи проїзду до земельної ділянки на користь громадянина ОСОБА_4 Земельна ділянка (кадастровий номер :01:040:0050 зареєстрована в Державному земельному кадастрі 26.07.2013, обмеження на земельну ділянку № 210 не зареєстровані та не зазначені (а.с. 11).

Отже копія технічної документації замовника та копія технічної документації - архівний примірник який зберігається в Державному архіві землевпорядної документації містять суттєві розбіжності.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідно до листа від 14 січня 2016 року від правління садового товариства «Чайка», в якому зазначається, що з 1987 року прокладка доріг в СТ «Чайка» проводилася з урахуванням елетротехнічної частини робочого проекту С-ЮМЗ-3.НЭС1 та згідно Плану ЛЭП 0,4кВт елетротехнічної частину проекту дорога-проїзд до ділянки №209 була прокладена у 1989 році, з 1987 року по 2010 рік користувачем земельної ділянки №210 площею 0,05 га була гр. ОСОБА_5, а у 2010 році цю ділянку було передано ОСОБА_2 та при оформоленні у 2010 році документів на право власності земельної ділянки №210 у її склад в технічному плані сукупно були включені сама ділянка №210 площею 0,0507 га та земельна ділянка загального користування СТ «Чайка», площею 0,011 га, між якими проходить дорога-проїзд до ділянки №209 довжина 18 метрів, ширина 4 метри. При цьому на начальному етапі оформлення на підпис голові правління СТ «Чайка» та користувачам суміжних ділянок ОСОБА_2 надала ОСОБА_5 погодження меж земельної ділянки із доданим планом, на якому були роздільно зазначені: ділянка №210 площею 0,05 га, дорога-проїзд до ділянки №209 та земельна ділянка загального користування СТ «Чайка» площею 0,011 га.

Проте, в оформленому ОСОБА_5 на право власності ділянки №210 та на плані в технічній документації було зазначено ділянку №210 загальною площею 0,0688 га, в якому були відсутні дорога-проїзд до ділянки №209 та земельна ділянка загального користування СТ «Чайка» площею 0,011 га.

Крім того відповідно до вказаного вище листа да копій технічної документації земельних ділянок, планів проклади лінії електропередач та газопроводу вбачається, що власником земельної ділянки №209 з 2009 року є ОСОБА_4, власником земельної ділянки №213 з 2008 року є ОСОБА_6, користувачем земельної ділянки №214 з 1990 року є ОСОБА_7, а власником земельної ділянки №233 з 2009 року є ОСОБА_8 (а.с. 203-225).

А як вбачається із копії членської книжки СТ «Чайка» виданої 107 січня 2010 року ОСОБА_9, останній було виділено земельну ділянку №210, проте площа земельної ділянки в ній виправлена з 0,04 га на 0,06 га., проте ким ці виправлення були внесенні в ній не вказано та оригіналу суду не представлено (а.с. 193-199).

Також судом встановлено, що 28 грудня 2013 року слідчим СВ Дніпропетровського РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом того, що 02 квітня 2012 року в період часу з 09:00 годин до 11:00 годин, ОСОБА_3, знаходячись в офісному приміщенні №107 ПП НВФ «Укрбудгеопроект», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, 58, будучи службовою особою, відповідальною за виконання землевпорядних робіт, отримала технічну документацію зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку для ведення садівництва громадянці ОСОБА_2 за адресою: обслуговуючий кооператив «садівниче товариство «Чайка», ділянка №210, Волоська сільська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області, достовірно знаючи, що на графічному плані опису меж земельної ділянки повинен бути відображений сервітут (дорога шириною 4 м.), діючи умисно та усвідомлюючи протиправність свого діяння, внесла до графічного плану земельної ділянки завідомо неправдиві відомості, та у подальшому передала технічну документацію без відображення на графічному плані опису меж земельної ділянки сервітуту (дороги шириною 4м.) у підшитому та пронумерованому вигляді на перевірку директору підприємства. Слідчим відділом Дніпропетровського РВ УМВС України за даним фактом розпочато кримінальне розслідування у кримінальному провадженні № 0003488 за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. За результатами розслідування процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0003488 повідомлено ОСОБА_3 про підозру та направлено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у звязку із зміною обстановки до Дніпропетровського районного суду, ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2014 року вказане клопотання прокурора задоволено та ОСОБА_3 підозрювану у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності, у зв'язку із зміною обстановки (а.с. 32-36).

А відповідно до розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №Р-418/0/291-14 від 30 липня 2014 року, було розглянуто звернення правління обслугоуючого кооперативу садівниче товариство «Чайка» щодо площі земельної ділянки №210, яку надано члену садівничого товариства ОСОБА_2, в пункті 1 розпорядження голови райдержадміністрації від 12 липня 2010 року №2899-р викладення «площею 0,07 га» замінити на викладення «площею 0,0507 га» та рекомендовано голові правління цього садівчого товариства довести до відома ОСОБА_2, під підпис, про внесення змін до розпорядження від 12 липня 2010 року №2899-р та зменшення наявної площі земельної ділянки №210 (а.с. 95).

Відповідно до ч.1 та ч.3 п. «а» ст. 83 ЗК України (яка була чинною на час прийняття рішення районною адміністрацією про передачу у власність земельної ділянки) землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Враховуючи те, що дорога-проїзд до ділянки №209 довжиною 18 метрів, шириною 4 метри є комунальною власністю, а земельна ділянка площею 0,011 га, які включені до земельної ділянки №210 є землею загального користування, проте внаслідок злочинних дій службовою особою, відповідальною за виконання землевпорядних робіт ОСОБА_3 при підготовці землевпорядної документації на земельну ділянку №210, ці ділянки були незаконно включені до земельної ділянки №210, узвязку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про задоволення позову прокурора.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про незаконність рішення суду, оскільки при оформленні права власності дороги-проїзду до земельної ділянки №209 взагалі не існувало, а дорога до земельної ділянки №209 проходила повз земельну ділянку №212, а тому вона прав суміжних землекористувачів не порушила, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки як зазначалося вище вказана дорога-проїзд була влаштована задовго до виділення ОСОБА_2 земельної ділянки №210 у 1989 році, а також у 2009 році земельні ділянки №214 та №233 які розташовані повз межу земельної ділянки №209 були виділені іншим громадянам, тобто до виділення ділянки №210 апелянту.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що прокурором пропущено строк звернення до суду, а також не зазначено в чому виявилося порушення держави, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вбачачається з матеріалів справи після притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 та звільнення її від кримінальної відповідальності за ухвалою суду у квітні 2014 року прокурор в межах встановленого строку і звернувся до суду за захистом інтересів держави, а саме Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області, яке відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України здійснює державну політику у сфері земельних відносин та розпорядження земельними ділянками, що розташовані поза межами населених пунктів, а оскільки дорога-проїзд до ділянки №209, яка включена у ділянку №210 є комунальною власністю держави, то відповідно на вказаний орган і покладено обовязок з розпорядження цією земельною ділянкою.

Що стосується інших доводів в апеляційній скарзі то вони не мають правового значення для вирішення спору і висновки суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці, а також до тлумачення норм права на свою користь.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді