АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2403/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

з участю: представника позивача ОСОБА_6,

представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Управління державної служби з надзвичайних ситуацій України в Черкаській області на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Управління державної служби з надзвичайних ситуацій України в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

25 квітня 2016 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що з 14.08.2003 року по 27.08.2015 року він проходив службу в Управлінні державної служби з надзвичайних ситуацій України в Черкаській області та був звільнений у відставку з виключенням з військового обліку за станом здоровя.

Позивач стверджує, що відповідно до свідоцтва про хворобу №1176 від 26.08.2015 року, виданого Центральною лікарсько-експертною комісією ДСНС України його було визнано непридатним до військової служби. У свідоцтві зазначено, що захворювання повязані з проходженням служби.

Згідно Довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 31.08.2015 року №193176 позивач визнаний інвалідом 2-ї групи у звязку з захворюванням, повязаним з проходженням служби. Тому йому відповідачем виплачена страхова сума у розмірі 53600 грн. та одноразова матеріальна допомога за вислугу років в сумі 16825 грн.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкас від 15.04.2016 року при розгляді адміністративного позову ОСОБА_8 до Управління державної служби з надзвичайних ситуацій України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії «суд дійшов до висновку, що підстава звільнення позивача ОСОБА_8 «за станом здоровя» є абсолютно тотожним звільненню «через хворобу».

ОСОБА_8 вказує, що під час виконання трудових обовязків, йому не було забезпечено нормальні умови праці, медичне обслуговування, обстеження, що призвело до різкого погіршення стану здоровя і фактично до інвалідності та втрати можливості бути здоровим, мати достойне місце роботи, отримувати заробітну плату, забезпечувати сімю. В результаті отримання інвалідності втратив наявні соціальні звязки. Наявні гроші пенсію, вимушений в значній частині витрачати на ліки. Втратив сон, має постійні головні болі и т.п. Вважає, що йому спричинена моральна шкода, яку повинен відшкодувати відповідач.

Тому просить суд стягнути з відповідача на його, ОСОБА_9, користь спричинену моральну шкоду в сумі 70425 грн., розмір якої він ототожнює з вже проведеними виплатами страхової суми та одноразової матеріальної допомоги за вислугу років.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 вересня 2016 року позов ОСОБА_8 задоволено частково. Стягнуто з Управління державної служби з надзвичайних ситуацій України в Черкаській області на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 50 000 грн. та вирішено питання судового збору.

В апеляційній скарзі представник Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, вважаючи рішення суду таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, не відповідає дійсним обставинами справи, просить його скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в засіданні встановлено факт заподіяння моральної шкоди позивачу і він має право на її відшкодування з відповідача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Встановлено, що відповідно до запису № 1 у трудовій книжці ОСОБА_8 у період з 14 серпня 2003 року по 27 серпня 2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем (а.с.8).

Відповідно до Наказу № 265 від 27 серпня 2015 року ОСОБА_8 був звільнений зі служби цивільного захисту в Державній службі України з надзвичайних ситуацій у відставку Збройних Сил України (з виключенням з військового обліку) за пунктом 176 підпунктом 3 (за станом здоровя) Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу (а.с.13)

Як вбачається із свідоцтва про хворобу виданого Центральною лікарсько-експертною комісією ДСНС України № 1176 від 26.08.2015 року (далі - свідоцтво про хворобу), ОСОБА_8 під час проходження служби отримав захворювання (а.с. 14-15).

В пункті 8 даного свідоцтва про хворобу вказаний короткий анамнез, де зазначено, що позивач перебуває під наглядом з 2009 року, а також знаходився на обстеженні та лікуванні кожного року, починаючи з 2010 по 2015 р.р.

Пунктом 12 свідоцтва про хворобу встановлений діагноз та постанова лікарсько-експертної комісії МНС України про причинний зв'язок захворювання: «Захворювання, ТАК, повязані з проходженням служби» (а.с. 14).

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого Серії 10 ААА № 005233 від 07.09.2015 року, виданої ОСОБА_8, «ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 70 (сімдесят) у звязку з захворюваннями, повязаними з проходженнями служби». Встановлена друга група інвалідності, безтерміново (а.с. 11-12).

В іншій довідці про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серії 12 ААА № 022535 від 25.08.2016 року, виданої інваліду ОСОБА_8, «ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 90 (девяносто). Встановлена перша «Б» група інвалідності (а.с. 92-93).

Відповідно до ч. 2 ст. 118 Кодексу цивільного захисту України у разі травми або поранення, заподіяного особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання службових обов'язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що стався у період проходження служби, пов'язаного з виконанням службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності такій особі виплачується одноразова грошова допомога у розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту у період проходження служби у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Підпунктом 2 п. 2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 № 908 передбачено, що грошова допомога виплачується особам рядового і начальницького складу у разі настання інвалідності в період проходження служби та особам, звільненим із служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення, а якщо інвалідність настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, незалежно від строку, який минув після звільнення із служби, у розмірі: 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам І групи; 42-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 36-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу, відповідно до пп.2 п.2 постанови КМУ від 11.07.2007 року № 908, як інваліду II групи внаслідок проходження служби, виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 53 550 грн., а також матеріальну допомога за вислугу років в сумі 16 825 грн. (а.с 9-10).

Право громадян нашої держави на відшкодування моральної і матеріальної шкоди передбачено:

Конституцією України (1996 року) у статтях 32, 56, 62, 152;

Конкретизується це право у діючому Цивільному кодексі України; Кодексі законів про працю України; Законі України «Про захист прав споживачів»; Законі України «Про інформацію»; Законі України «Про телебачення і радіомовлення»; Законі України» «Про авторське право і суміжні права».

Ставлячи перед відповідачем вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, позивач ОСОБА_8 посилається норми цивільного та трудового законодавства.

Стаття 23 ЦК говорить, що «моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину чи організації діяннями іншої особи, які порушили їхні законні права, відшкодовується особою, що заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не по її провині. Моральна шкода відшкодовується в грошовій чи іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди»

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Верховний Суд України в пункті 5 постанови Пленуму №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з подальшими змінами розяснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

З матеріалів справи вбачається, що з ОСОБА_8 укладався контракт про проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту.

Тому його статус, як особи, яка проходила службу в органах і підрозділах цивільного захисту ДСНС України, визначено Кодексом цивільного захисту України.

Саме на підставі вказаного Кодексу проводилися виплати позивачу після захворювання.

Разом з тим, Кодекс цивільного захисту України, як спеціальний закон, за загальними правилами, є пріоритетним при вирішенні справ даної категорії, а отже і цієї справи в тому числі.

Апелянт у своєму запереченні на позов та в апеляційній скарзі вірно вказав на зазначену обставину і зокрема на те, що спеціальним законом (Кодексом цивільного захисту України) не передбачено відшкодування моральної шкоди у звязку з захворюванням такого роду.

Слід зауважити, що норми трудового законодавства, на які послався суд першої інстанції в своєму рішенні, підлягають застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин або коли про це прямо вказано у спеціальному законі.

Між тим, безпідставними колегія вважає посилання апелянта на ті обставини, що суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України, оскільки сам позивач до названого органу не позивається.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору неповно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, неналежним чином оцінив докази та дав їм неналежну правову оцінку, ухвалив рішення без дотримання та правильного застосуванням норм матеріального права.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають до задоволення за безпідставністю, так як не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, дані обставини є підставами для скасування рішення з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Управління державної служби з надзвичайних ситуацій України в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_8 до Управління державної служби з надзвичайних ситуацій України в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :