САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/4764/15-ц
Провадження № 2/206/46/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2016 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Чинник М.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на частину будинку, земельних ділянок та вкладів у порядку спадкування за законом ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувшись до суду з позовом та збільшивши позовні вимоги просив, встановити факт того, що він проживав разом зі спадкодавцем, ОСОБА_2 на час відкриття спадщини 09 вересня 2013 року, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 12 листопада 2014 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, на імя ОСОБА_3 на 57/100 частин житлового будинку, який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Оранжерейна,36, ? частину земельних ділянок, на праві спільної часткової власності: для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,0442 гектарів та для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, площею 0,1000 гектарів, які розташовані зі адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Оранжерейна,36, на ? частину вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у ТВБВ №8420/0130 ТВБВ І типу №10003/0422 філії ОСОБА_1 обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на рахунках: №9760/1-3416 із залишком 4557,40 грн, №07900146 із залишком 2,03 грн., №057867 із залишком 0,27 грн., №9760/1-4325 із залишком 4597,30 грн., №9760/11022 із залишком 1819,00 грн., №07500079 із залишком 2,93 грн., №24937 із залишком 0,13 грн., №057138 із залишком 0,28 грн., №0577811 із залишком 0,09 грн., вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у ТВБВ №10003/0422 ТВБВ І типу №10003/0422 філії ОСОБА_1 обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на компенсаційному рахунку №9760/1-9746 із залишком 1074,15 грн. та у ТВБВ №10003/0431 на рахунку №4240 із залишком 72269 грн., а всього 78833,67 грн., після смерті ОСОБА_2, померлої 09 вересня 2013 року, визнати за ним право власності у порядку за законом після ОСОБА_2 на 57/100 частин житлового будинку, який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Оранжерейна,36, ? частину земельних ділянок, на праві спільної часткової власності: для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,0442 гектарів та для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, площею 0,1000 гектарів, які розташовані зі адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Оранжерейна,36, на ? частину вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у ТВБВ №8420/0130 ТВБВ І типу №10003/0422 філії ОСОБА_1 обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на рахунках: №9760/1-3416 із залишком 4557,40 грн, №07900146 із залишком 2,03 грн., №057867 із залишком 0,27 грн., №9760/1-4325 із залишком 4597,30 грн., №9760/11022 із залишком 1819,00 грн., №07500079 із залишком 2,93 грн., №24937 із залишком 0,13 грн., №057138 із залишком 0,28 грн., №0577811 із залишком 0,09 грн., вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у ТВБВ №10003/0422 ТВБВ І типу №10003/0422 філії ОСОБА_1 обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на компенсаційному рахунку №9760/1-9746 із залишком 1074,15 грн. та у ТВБВ №10003/0431 на рахунку №4240 із залишком 72269 грн., а всього 78833,67 грн., мотивуючи тим, що будинок №36 по вул. Оранжерейній у м. Дніпропетровську належав на праві спільної часткової власності його дружині, ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, розміром частки власності 57/100 та її брату ОСОБА_3, розміром частки власності 43/100. Також їм на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_3 належали земельні ділянки: для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,0442 гектарів та для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, площею 0,1000 гектарів, які розташовані зі адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Оранжерейна,36, по ? частині за кожним. Грошові внески, на праві спільної часткової власності, які знаходяться у ПАТ «Державний ощадний банк України» філія Лівобережне відділення №8420 ТВБВ №8420/0130 у розмірі 5489,72 грн. по ? частині за кожним.

09 вересня 2013 року його дружина ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. На час відкриття спадщини він постійно проживав разом із спадкодавцем, ОСОБА_2, тому прийняв спадщину фактично. У визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з відповідною заявою до державної нотаріальної контори не звертався, оскільки був впевнений у тому, що він спадщину прийняв. На його звернення після смерті дружини до державного нотаріуса, йому було повідомлено, що оскільки на час відкриття спадщини він проживав разом із дружиною, то йому не потрібно звертатися з будь-якими заявами, так як він прийняв спадщину фактично.

28 липня 2015 року він звернувся до державного нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті дружини, але йому було відмовлено, у звязку з тим, що 12.11.2014 року, державним нотаріусом вже було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначену частку майна померлої іншому спадкодавцю, брату померлої (спадкоємцю другої черги), ОСОБА_3 У звязку з чим він вимушений звернутися до суду з дійсним позовом.

Позивач та його представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали з наведених в позовній заяві обставин та підстав. Просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Відповідач зокрема зазначив, що позивач постійно не мешкав з його сестрою ОСОБА_2, а періодично до неї приїздив. Його сестра постійно проживала сама. Сам він приїздив до сестри декілька разів на місяць. Діти сестри також рідко її навідували.

Третя особа восьма ОСОБА_1 державна нотаріальна контора явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що позивач її батько. У її матері ОСОБА_6 в 2013 році виявили рак легенів. З лютого 2013 року батько переїхав до матері на вул. Оранжерейну,36 та здійснював за нею догляд. До цього часу батьки жили окремо.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що позивач його батько. У матері виявили рак легенів, тому батько з лютого 2013 року став проживати з нею по вул. Оранжерейна,36, здійснював за нею догляд, робив уколи, возив до лікарні, купляв продукти. До 2013 року батьки десь з середини 90-х років стали проживати окремо, мати переїхала жити до бабусі.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_9 була хвора на онкологію. В часи її хвороби вона бачила з нею її дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_7. Позивача вона також бачила, однак не знає чи жив він з нею.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що позивач її брат. З 2013 року він став проживати разом з дружиною ОСОБА_9, оскільки вона була хворою та потребувала стороннього догляду. Вона майже кожен день була в них вдома.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що знає родину Ткачових близько 20-ти років. Влітку 2014 року ОСОБА_9 померла від раку легенів. Перед смертю він часто бачив позивача на території будинку де жила ОСОБА_9.

Свідок ОСОБА_11М.в судовому засіданні показала, що з лютого 2013 року ОСОБА_9 захворіла на рак. З цього часу позивач проживав з нею разом у будинку, возив на процедури.

Свідок ОСОБА_12 ОСОБА_9 захворіла на рак. Позивач за нею доглядав. З лютого 2013 року він жив з дружиною постійно, ночував в будинку.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що відповідач її чоловік. З 2013 року сестра чоловіка ОСОБА_9 захворіла. З родиною її чоловіка ОСОБА_7 у неї відносини були не дуже хороші.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що сторони її сусіди. В кінці травня 2013 року дізналась про хворобу ОСОБА_9. Вона не була лежача часто її бачила на подвірї будинку. В кінці серпня того ж року бачила, як до неї приїздив десь на три тижні її син ОСОБА_15.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_9 його сусідка, після смерті матері вона в будинку проживала одна. Коли вона хворіла то також проживала сама, а її чоловік приїздив до неї десь два рази на місяць.

Свідок ОСОБА_17П.в судовому засіданні показала, що у 2013 році приїздила до ОСОБА_9 разом з сімєю ОСОБА_3. Після цього вона бувала в неї вдома по два рази на тиждень на протязі півроку. Її чоловіка ОСОБА_7 в будинку не бачила.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_9 проживала сама. В її будинку вона не була, бачила її на вулиці, в магазині. Влітку 2015 року до неї приходив позивач та просив підписати акт, що він проживав з ОСОБА_9 до її смерті, однак вона відмовилась, оскільки це була неправда.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_9 її сусідка, з лютого 2013 року і до моменту її смерті вони з нею спілкувались. Її чоловік ОСОБА_7 постійно з нею не проживав, а приїздив до неї раз на тиждень.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показав, що він є лікарем. З 2013 року він вів нагляд за ОСОБА_9 до моменту її смерті. Вдома у хворої він бував 3-4 рази на тиждень, де бачив позивача, який постійно при його відвідуваннях був біля хворої. Вона потребувала стороннього догляду. На його думку по зовнішньому вигляду позивача, коли він відвідував за місцем мешкання хвору ОСОБА_9, можно було сказати, що він там проживає, оскільки він був одягнений в домашній одяг.

Суд заслухав пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, покази свідків, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_2 22 серпня 1970 року був укладений шлюб (а.с.7).

З 2000 року фактично позивач та його дружина ОСОБА_2 сумісно не проживали та не вели спільне господарство, що підтверджується актом Квартального комітету №21 від 27.10.2015 року в якому зазначено, що ОСОБА_2 з 2000 року постійно мешкала зі своєю матір'ю ОСОБА_21 по вул. Оранжерейній,36 в м. Дніпропетровську та показами свідків (дітей позивача) ОСОБА_5, ОСОБА_7, які підтвердили, що їх батьки з середини 90-х років та до лютого 2013 року жили окремо. Даний факт також не заперечував сам позивач.

Його дружині ОСОБА_2 на праві власності належало 57/100 частин домоволодіння №36 по вул. Оранжерейній в м. Дніпропетровську на підставі договору дарування від 02.11.2000 року,посвідченого державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори, за реєстром №2-2160 та ? частина земельної ділянки площею 1442 кв.м. за адресою: и. ОСОБА_1, вул. Оранжерейна,36 на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку від 23.03.2011р. ЯЛ№856955, ЯЛ №856957, виданих згідно свідоцтва про право на спадщину від 15.04.2010р. за №2-1202 (а.с.101-102).

Також їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 14 жовтня 2011 року за реєстровим №2-867 належала ? частина вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у ТВБВ №8420/0130 на рахунках: №9760/1-3416 із залишком 4557,40 грн., №07900146 із залишком 2,03 грн., №057867 із залишком 0,27 грн., №9760/1-4325 із залишком 4597,30 грн., №9760/11022 із залишком 1819,00 грн., №07500079 із залишком 2,93 грн., №24937 із залишком 0,13 грн., №057138 із залишком 0,28 грн., №0577811 із залишком 0,09 грн. (а.с.8).

Відповідно довідки ТВБВ І типу №10003/00422 філії ОСОБА_1 обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» №8/675 від 07.10.2014 року на імя ОСОБА_2 наявні грошові внески: компенсаційний рахунок №9760/1-9746 з залишком 1074,15 грн., а також №4240 з залишком 72269,80 грн. (а.с.94).

09 вересня 2013 року ОСОБА_2 померла (а.с.19).

12 листопада 2014 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори були видані, після смерті ОСОБА_2 її рідному брату ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом на належне їй вищезазначене майно (а.с.108-111).

Позивач 28 липня 2015 року звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_2 (а.с.117).

Постановою державного нотаріуса Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 28 липня 2015 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, після смерті дружини ОСОБА_2, оскільки свідоцтва про право на спадщину на належне померлій вищезазначене майно вже видано іншому спадкоємцю, брату померлої ОСОБА_3 12 листопада 2014 року.

Позивач звертаючись з дійсним позовом обґрунтував його тим, що спірне спадкове майно належить йому, оскільки він спадкоємець першої черги та проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 ст.60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємних звязок доказів в їх сукупності.

Відповідно копії паспорта позивача ОСОБА_2 він з 1 квітня 1982 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підтвердження позовних вимог позивач посилався на акт від 29.06.2015 року, посвідченого Головою квартального комітету №25 Щербаковою, в якому зазначено, що він дійсно постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, без реєстрації, разом зі своєю дружиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 в одному будинку та вів разом спільне господарство з 20 лютого 2013 року по 12 вересня 2013 року (а.с.21).

Суд не приймає даний акт, як належний доказ по справі, оскільки він засвідчений та складений за участю не уповноваженої особи Голови квартального комітету №25 Щербакової, тоді як відповідно довідки Самарської районної у м. Дніпропетровську ради (а.с.162) з 01.05.2015 року на час хвороби Голови квартального комітету №24 обов'язок по видачі довідок з місця мешкання громадян переданий Голові квартального комітету №21 ОСОБА_18 (вул. Оранжерейна), яка в свою чергу будучи допитаною в якості свідка, пояснила, що позивач влітку 2015 року до неї приходив та просив засвідчити акт про його проживання з дружиною ОСОБА_2 по вул. Оранжерейна,36, на що вона йому відмовила, оскільки ОСОБА_2 до моменту своєї смерті проживала сама.

Покази свідка ОСОБА_18 підтверджуються актом (а.с.133), згідно якого ОСОБА_2 мешкала в будинку №36 по вул. Оранжерейній в м. Дніпропетровськ з 01.02.2009 року сама до моменту смерті 09.09.2013 року.

Також суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які в судовому засіданні підтвердили факт проживання позивача в 2013 році з ОСОБА_2, оскільки вони є його родичами (діти, рідна сестра), а ОСОБА_11, ОСОБА_12 його друзями, які на думку суду мають безпосередню зацікавленість у вирішенні даної справи на користь позивача.

Інші допитані в судовому засіданні свідки не підтвердили факт сумісного проживання позивача на час смерті з ОСОБА_2, а лише зазначили, що періодично бачили, як він приїздив до дружини. Свідок ОСОБА_20, який був лікарем померлої та часто бував в її будинку, також не підтвердив факту сумісного проживання, а лише допускав, що позивач міг проживати в одному будинку з померлою, оскільки бачив його при відвідуваннях хворої в домашній одежі.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що в задоволенні позову, слід відмовити в повному обсязі, оскільки позивачем та його представником в розумінні ст. 57-60 ЦПК України не було надано суду переконливих та допустимих доказів, які підтверджували факт сумісного проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому суд і не вбачає правових підстав для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на частину будинку, земельних ділянок та вкладів у порядку спадкування за законом.

Керуючись ст. ст. 209,212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. В. Зайченко