Справа № 466/5387/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Білінська Г.Б.

при секретарі Дмитришин Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» в особі Львівського відділення №2 ПАТ «Дельта Банк» про зарахування коштів на поточний рахунок,-

установив:

16 липня 2015року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу та просить ухвалити рішення, яким зобовязати Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі Львівського відділення №2 ПАТ «Дельта Банк» зарахувати грошові кошти в розмірі 74850,00 грн., які знаходяться на транзитному рахунку відкритому в ПАТ «Дельта Банк» на поточний рахунок №1516 відкритий у ПАТ «Дельта Банк» згідно договору №001-13531-251013 від 25.10.2013 р. на імя ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28 листопада 2014 року ним було ініційовано здійснення переказу коштів на суму 74850,00гривень через касу Львівського відділення №2 ПАТ «Дельта Банк» для поповнення його карткового рахунку відкритого в ПАТ КБ «Приватбанк» №597012. Дані кошти відповідачем спочатку були зараховані на транзитний рахунок №9100, відкритий в ПАТ «Дельта Банк» з метою подальшого переказу.

Проте станом на день подання позовної заяви вищезазначений переказ коштів досі не виконаний. На його неодноразові звернення відповідач не реагував, а тільки надав формальну відписку.

Позивач в судове засідання не зявився та подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги, просить суд розглядати справу у його відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та заперечив проти їх задоволення, покликаючись на мотиви викладені в письмових заперечення, які долучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 28 листопада 2014 року ОСОБА_1 здійснив переказ коштів на суму 74850,00гривень через касу Львівського відділення №2 ПАТ «Дельта Банк» для поповнення його карткового рахунку відкритого в ПАТ КБ «Приватбанк» №597012. Дані кошти відповідачем спочатку були зараховані на транзитний рахунок №9100, відкритий в ПАТ «Дельта Банк» з метою подальшого переказу.

Постановою НБУ №150 від 02.03.2015 року, АТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії і; неплатоспроможних. У зв'язку з чим, на підставі п.2 ч.5 ст. 12 та ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавчою дирекцією ФГВФО було прийнято рішення № 51 від 02.03.2015 року про процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 03 березня 2015 року. Призначено уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3.

З урахування рішення виконавчої дирекції ФГВФО №71 від 08.04.2015року, тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно. Рішення Виконавчої дирекції Фонду № 147 від 03 серпня 2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено до 02 жовтня 2015 року включно.

Згідно з ч.2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою даного Закону України є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015р. № 181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно

З приписів п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вбачається, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, в тому числі, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

При цьому, згідно з п.1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Згідно з ч. 1 ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитор банку - це юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

За змістом пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Отже, враховуючи вище наведені положення, та, зокрема, положення статей 177, 190, 509 Цивільного кодекс України, зобов'язання щодо переказу коштів позивача відповідачем на його рахунок в іншому банку позивача є майновим зобов'язанням.

Відповідно до пункту 5 частини 6 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації.

Відповідно до п.3 ч,2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій. У матеріалах справи відсутні докази про те, що уповноважена особа Фонду дала дозвіл на продовження виконання відповідачем спірного переказу позивача.

Відтак, виконання Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» вимог ОСОБА_1 після запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі Постанови №150 від 02.03.2015р. правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» є неможливим та таким, що не відповідає приписам ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, у разі ліквідації банку задоволення таких кредиторських вимог здійснюватиметься у черговості, визначеній у статті 52 Закону за рахунок коштів. одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку.

Відповідно до ч.5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Згідно ч.1 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч.2 ст.45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Стаття 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає, що кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів в порядку черговості.

Ч.4 Статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від реалізації майна, недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредиторові однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги уповноважена особа Фонду не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

Так, відповідно до законодавства України введення тимчасової адміністрації та відкриття ліквідаційної процедури стосовно АТ «Дельта Банк», це заходи наслідком яких є спеціальний порядок повернення коштів вкладників, якими відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону є: фізичні особи (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), які уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Так, відповідно до законодавства України введення тимчасової адміністрації та відкриття ліквідаційної процедури стосовно АТ «Дельта Банк», це заходи наслідком яких є спеціальний порядок повернення коштів вкладників, якими відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону є: фізичні особи (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), які уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Отже, позивач, маючи майнову вимогу до банку, на захист якої подано даний позов, є кредитором банку, отже щодо нього застосовуються правовідносин приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі положення приписів ст. 36 вказаного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду.

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Пунктом 5 частини 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини пятої цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації. В цьому ж випадку, як вбачається з матеріалів справи, кошти перебували на рахунку Позивача до дня введеня тимчасової адміністрації. Відтак, з дня введення в АТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації неможливим є здійснення такого переказу.

Пунктом 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

5 листопада 2015 року позивачем подано до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів осіб на здійснення ліквідації у АТ «Дельта Банк» кредиторську вимогу за заборгованістю що виникла на підставі квитанції на здійснення касової операції № ПН 1169413 на суму 74 850,00 грн. від 28.11.2014 року. Нележні ОСОБА_1 кошти просив перерахувати на поточний рахунок №4712 відкритий в КБ «Приватбанк» МФО -305299.

Станом на 16 лютого 2016року ОСОБА_1 включений до Реєстру в шосту чергу на загальну суму 74850,00гривень.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 321, 526, ЦК України, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд, -

вирішив:

у задоволенні ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» в особі Львівського відділення №2 ПАТ «Дельта Банк» про зарахування коштів на поточний рахунок відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_4