АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3083/16 Справа № 200/9908/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся (Колодяжна) Н.Є.
Категорія 39
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Максюти Ж.І.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради, треті особи: Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам та вимогам закону.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що повинне бути скасоване з ухваленням нового про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відмовляючи у визнанні за кожним з позивачів право власності на 1/2ч. гаражу ГБК в порядку спадкування за законом, райсуд виходив з того, що позивачі не надали доказів повної сплати пайового внеску за гараж їхнім батьком за життя, а тому зробив висновок про відсутність правових підстав для виникнення права власності у батьків позивачів на спірний гараж. Крім того, суд вважав, що належним відповідачем за предявленим позовом мав бути гаражно-будівельний кооператив, який позивачами до участі у справі не залучався.

Такий висновок протирічить наданим доказам, дійсним обставинам та вимогам закону.

Так, матеріалами справи встановлено, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є синами ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.02.1969 по 27.08.2003, шлюб розірвали.

Рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська від 26 жовтня 1990 року №828 ОСОБА_4 було надано дозвіл на будівництво гаража в гаражно-будівному кооперативі «Автолюбитель-1», що розташований на ж/м Тополя-1 в м. Дніпропетровську.

Відповідно до листа ГБК «Автолюбитель-1» від 29.06.2007 №6, наданого до КП «ДМБТІ», ОСОБА_4 володіє капітальним гаражем №101 в ГБК «Автолюбитель-1» на ж/м Тополя-1, що був збудований в 1990-1991 рр. на підставі рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 26 жовтня 1990 року №828. Наведене дає підстави для висновку про будівництво гаражу батьком за власні сімейні кошти. Цій обставині суд належної оцінки не дав. Крім того, згідно квитанції від 19 травня 1991року (а.с.38) (яку райсуд залишив без уваги) ОСОБА_4 був сплачений пайовий внесок за гараж в сумі 525 крб.

24 жовтня 2009 року батько позивачів ОСОБА_4 помер.

Після смерті батька 19.11.2009. обидва позивачі звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом і, таким чином, прийняли спадщину.

Згідно виписки з рішення правління ГБК «Автолюбитель-1» за протоколом №10 від 06.11.2009 замість ОСОБА_4 до членів кооперативу включений син ОСОБА_2, останній сплачує членські внески та фактично користується спірним гаражем.

26 лютого 2012 року померла мати позивачів ОСОБА_5, яка за життя, 09 липня 1999р., склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачам у рівних частках. У встановленому законом порядку позивачі прийняли спадщину за заповітом

Проте свідоцтва на спадщину не отримали, у звязку з відсутністю відомостей щодо переліку майна за заповітом ОСОБА_5 та відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спірний гараж.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки в 1991 році ОСОБА_4, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_5.М. на спільні кошти побудували гараж, сплатили за нього пайовий внесок, - на підставі Закону України «Про власність» вони стали власниками кожний по ? ч. гаражу.

Лише 05 серпня 1992 року було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449. Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення в експлуатацію при оформленні права власності. Крім того, п. 3.1 «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських споруд і прибудов до них, тощо», затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 91, передбачено, що документом, який засвідчує відповідність зазначеного будівництва до 05 серпня 1992 року індивідуальних житлових будинків, господарських будівель та споруд вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів та правил, зокрема, для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатом технічної інвентаризації. Такий паспорт мався.

Таким чином, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкт нерухомості- спірний гараж- є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

. В результаті прийняття позивачами спадщини після смерті кожного з батьків одна ціла частина гаражу відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218, 1261 ЦКУ підлягає поділу по 1/2ч. за кожним з них.

Не можна вважати обґрунтованим висновок суду про незалучення до розгляду справи належного відповідача - ГБК «Автолюбитель-1», оскільки розглядається справа щодо спадкових правовідносин, де ГБК не може бути належним відповідачем, (а міг б бути залученим лише 3-ю особою), ним є саме Дніпропетровська міська рада. Та обставина, що спір розглядався без залучення ГБК,- з огляду на надані останнім довідки, з яких не вбачається наявність у гаражного кооперативу претензій до померлого спадкодавця або до спадкоємців,- підстав для відмови у позові суд не мав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, районний суд на зазначене уваги не звернув та не зясував, коли закінчено будівництво спірного гаражу, чи є дії ОСОБА_4 з будівництва гаражу такими, що відповідали законодавству, яке діяло на час закінчення будівництва, чи потребувало будівництво гаражу прийняттю в експлуатацію на той час та чи вимагалась тоді реєстрація такого майна в державних органах чи інші дії.

В зв*язку з допущеною судом неповнотою у з*ясуванні всих обставин справи, невідповідністю його висновків фактично встановленим обставинам та вимогам закону, рішення повинне бути скасованим з ухваленням відповідно до ст. 309 ЦПКУ нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309пп.1,3,4 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування на ? частину гаражу №101, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, житловий масив Тополя-1, в ГБК «Автолюбитель-1», та складається з: 1.1 підвал 31,4 м2, 1.2 підвал 9,0 м2, 1.3 гараж 32,2 м2.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на ? частину гаражу №101, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, житловий масив Тополя-1, в ГБК «Автолюбитель-1», та складається з: 1.1 підвал 31,4 м2, 1.2 підвал 9,0 м2, 1.3 гараж 32,2 м2.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_6