У х в а л а

іменем україни

28 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, до відділу державної виконавчої служби Володарсько-Волинського районного управління юстиції у Житомирській області, третя особа - Головне управління державного казначейства України в Житомирській області, про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, на рішення апеляційного суду Житомирської області від 22 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Володарсько-Волинського районного управління юстиції у Житомирській області (далі - ВДВС Володарсько-Волинського РУЮ у Житомирській області), посилаючись на те, що 30 лютого 2012 року він, як представник ОСОБА_2, направив на адресу відповідача оригінал виконавчого листа від 2 березня 2012 року № 2-23/12 щодо негайного стягнення коштів із TOB «Промекс» на користь ОСОБА_2, проте державний виконавець, отримавши виконавчий документ 2 квітня 2012 року, відкрив виконавче провадження лише 9 квітня 2012 року, надавши можливість боржнику зняти кошти з банківських рахунків. У подальшому, 28 травня

2012 року, державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа, оскільки апеляційним судом 21 травня 2012 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на рішення суду від 2 березня 2012 року. 8 серпня 2012 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Позивач вдруге подав до виконавчої служби заяву про примусове виконання рішення, проте державний виконавець 21 серпня 2012 року виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з тих підстав, що позивачем на підтвердження своїх повноважень на представництво стягувача подано ксерокопію довіреності, яка належним чином не завірена та повернув ОСОБА_2 ксерокопію виконавчого листа без додатків. Такими діями відповідача, на думку

ОСОБА_1, його довірителю була заподіяна матеріальна і моральна шкода на загальну суму 672 036 грн. 14 травня 2013 року він змінив позовні вимоги, відмовившись від вимог про стягнення матеріальної шкоди та збільшивши розмір моральної шкоди до 20 000 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13 березня 2015 року позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ВДВС Володарсько-Волинського РУЮ у Житомирській області на користь ОСОБА_2 7 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди шляхом утримання за рахунок Державного бюджету України з Державного казначейства України у Житомирській області.

У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 22 червня 2015 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 березня 2015 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 просить рішення апеляційного суду Житомирської області від 22 червня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що Головне управління державного казначейства України в Житомирській області (на час ухвалення рішення - Головне управління державної казначейської служби України у Житомирській області), з якого фактично стягнуто кошти судом першої інстанції, приймало участь у справі в якості третьої особи (а.с. 185), питання про притягнення вказаної установи в якості відповідача у порядку ст. 33 ЦПК України судом не вирішувалось, й указане процесуальне порушення не може бути виправлено на стадії апеляційного розгляду справи, оскільки знаходиться поза компетенцією суду апеляційної інстанції.

Крім того, апеляційний суд зазначав, що у подальшому судові рішення про стягнення із TOB «Промекс» на користь ОСОБА_3 660 036 грн, які перебували на виконанні у ВДВС Володарсько-Волинського РУЮ у Житомирській області, були скасовані та ОСОБА_3 у задоволенні позову було відмовлено.

Такі висновки апеляційного суду відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
О.І. Євтушенко О.М. Ситнік