Справа № 438/413/14 Головуючий у 1 інстанції: Посисень Л.М.
Провадження № 22-ц/783/58/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Кабаля І.І., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника Ходорівської районної лікарні Кавуна В.Ф.,

ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Ходорівської районної лікарні на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 05 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Ходорівської районної лікарні, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної неналежним наданням медичної допомоги, -

встановила:

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_8 звернулись до суду із позовом та просили стягнути з Ходорівської районної лікарні на користь ОСОБА_2 50 тисяч гривень у відшкодування моральної шкоди; стягнути з Ходорівської районної лікарні на користь ОСОБА_8 50 тисяч гривень у відшкодування моральної шкоди; стягнути з Ходорівської районної лікарні на користь ОСОБА_2 12 тисяч гривень витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову покликаюся на те, що моральна шкода, заподіяна їм медичними працівниками відповідача, полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв»язку із смертю сина. ІНФОРМАЦІЯ_2 року близько 09.00 год. їхній син ОСОБА_10 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. На місце пригоди виїхала машина швидкої медичної допомоги на чолі з фельдшером Ходорівської районної лікарні - ОСОБА_9, яка доставила потерпілого до Ходорівської районної лікарні, де його було передано лікарю-хірургу ОСОБА_5, який був лікуючим лікарем їхнього сина. Того ж дня об 11.45 год. ОСОБА_10 помер. Відповідно до даних лікарського свідоцтва про смерть НОМЕР_1 причинами смерті ОСОБА_10 стали: травматичний шок та множинні травми тіла, завдані внаслідок ДТП. Медична допомога ОСОБА_10 була надана несвоєчасно, не в повному обсязі, що загострило перебіг розвитку посттравматичних наслідків, сприяло трансформації шоку з первинної у вторинну стадію, розвитку геморагічного шоку, а далі - спричинило смерть сина.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Стягнуто з Ходорівської районної лікарні на користь ОСОБА_2 50 тисяч гривень.

Стягнуто з Ходорівської районної лікарні на користь ОСОБА_8 50 тисяч гривень.

Стягнуто з Ходорівської районної лікарні на користь ОСОБА_2 12 тисяч гривень витрат на правову допомогу.

Стягнуто з Ходорівської районної лікарні на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржила Ходорівська районна лікарня.

В апеляційній скарзі покликається на необґрунтованість та незаконність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не обґрунтовано розмір правової допомоги з прив'язкою до годин участі в судових зсіданнях та розміру мінімальної заробітної плати у відповідності до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Крім того, зазначає, що відповідач не мав права надавати допомогу ОСОБА_10, а надавав її на власний ризик, оскільки стан померлого не дозволяв його транспортувати в інший медичний заклад та не допускав зволікання у наданні медичної допомоги. Відтак, в діях відповідача відсутній основний і необхідний елемент цивільно-правової відповідальності - протиправність діяння, оскільки відсутній обов'язок по наданню такої допомоги. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивачів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в повній мірі таким вимогам не відповідає.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. близько 09.00 год. син позивачів ОСОБА_10, потрапив у дорожньо - транспортну пригоду. На місце пригоди виїхала машина швидкої медичної допомоги на чолі з фельдшером Ходорівської районної лікарні ОСОБА_9, яка доставила потерпілого до Ходорівської районної лікарні, де його було передано лікарю-хірургу ОСОБА_5 Того ж дня о 11.45 год. ОСОБА_10 помер. Відповідно до даних лікарського свідоцтва про смерть НОМЕР_1 причинами смерті стали: травматичний шок та множинні травми тіла, завдані внаслідок зіткнення мотоцикліста ОСОБА_10 з легковим автомобілем.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що медичні працівники відповідача не проявили дбайливості й обачності при виконанні своїх професійних обов'язків, медичну допомогу ОСОБА_10 надали несвоєчасно, не в повному обсязі, що загострило перебіг розвитку посттравматичних наслідків, сприяло трансформації шоку з первинної у вторинну стадію, розвиток геморагічного шоку, а далі спричинило смерть сина позивачів ОСОБА_10 Суд також вказав, що моральна шкода, заподіяна позивачам медичними працівниками відповідача, полягає у душевних стражданнях, яких зазнали позивачі у зв»язку зі смертю сина та виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд погодився з розміром моральної шкоди оціненої ними на суму 100 000 грн., що підлягає стягненню з відповідача.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна, оскільки обставини, які суд вважав встановленими, не доведені та суд допустив порушення норм процесуального права.

Моральна шкода, відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно із ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її батькам.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Матеріалами кримінальної справи № 1/443/16/13 встановлено, що всі виявлені на тілі трупа ОСОБА_10 тілесні ушкодження є прижиттєвими, виникли від дії тупих твердих предметів, могли утворитися під час ДТП 28.07.2012 року при обставинах, викладених у скеруванні та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя. Між виявленими та тілі трупа гр.ОСОБА_10 ушкодженнями та настанням його смерті є прямий причинно-наслідковий зв»язок, що стверджується висновком експерта № 103 від 12.09.2012 року (т.1 а.с. 253-257). Вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 14.05.2013 року ОСОБА_11 визнано винним за ст. 286 ч.2 КК України. Судом установлено, що ОСОБА_11 своїми діями порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 (т.1 а.с.247-252). Вирок набрав законної сили. Проте суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам.

Висновком за результатами клініко-експертної оцінки якості та обсягів наданої медичної допомоги ОСОБА_10 (т.1 а.с.12-15), який суд взяв до уваги, встановлено , що медична допомога ОСОБА_10 працівниками Ходорівської районної лікарні Львівської області надавалася не в повному об»ємі та з порушенням послідовності лікувально-діагностичних заходів. Проте вказаним висновком не встановлено причинно-наслідковий зв»язок між діями медичних працівників та смертю ОСОБА_10

За клопотанням представника позивача ОСОБА_3 ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09 червня 2015 року було призначено у даній справі комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи». На вирішення експертів було поставлено наступні питання:

1. Яка причина смерті ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1?

2. Чи правильно та в повному обсязі надавалась медична допомога ОСОБА_10 працівниками Ходорівської районної лікарні?

3. Чи недоліки (якщо такі встановлено) у наданні медичної допомоги ОСОБА_10 перебувають в причинному зв'язку із настанням його смерті?

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №225, не можна виключати, що надання медичної допомоги ОСОБА_10 не в повному об'ємі і з порушеннями у послідовності лікувально-діагностичних заходів може перебувати у причинному зв'язку із настанням його смерті, так як при судово-медичній експертизі його трупа не було відмічено пошкоджень жодного життєво-важливого органу, але в той же час мала місце масивна, пролонгована в часі (біля 1,5 години), кровотеча: носова і ротова, а також з ушкодженням судин лівої нижньої кінцівки, у м»язи спини, брижу тонкої кишки і у м»які тканини навколо нирок та з множинних ран на тілі (т.2 а.с.7-14).

Проте доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.4 ст. 60 ЦПК України).

Для покладення відповідальності за шкоду на загальних підставах необхідне встановлення складу цивільного правопорушення, елементами якого є: неправомірна дія або бездіяльність, шкода, причинний зв'язок між шкодою та неправомірною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Посилання позивачів на надання медичної допомоги лікарями Ходорівської районної лікарні не в повному об»ємі, судова колегія не приймає до уваги, оскільки належними та допустимими засобами доказування не встановлено вину медичних працівників і причинний зв»язок між допущеними ними порушеннями та смертю ОСОБА_10

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, висновки суду першої інстанції, викладені у оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись п.4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.316, ст.317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Ходорівської районної лікарні задовольнити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 05 червня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Ходорівської районної лікарні, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий М.М. Шандра

Судді: І.І. Кабаль

Н.Л. Шумська