Категорія 44Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Вінницької області в складі:

головуючого судді Берегового О.Ю.,

суддів Луценка В.В., Денишенко Т.О.,

за участі секретаря Кирилюк Л.М.,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору органу опіки і піклування Вінницької міської ради Марценюк Л.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова, Вінницької обласної ради, за участі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору Вінницької міської ради та органу опіки та піклування Вінницької міської ради, про виселення із гуртожитку, зобов'язання вчинення дій, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова, Вінницької обласної Ради, за участі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору Вінницької міської ради та органу опіки та піклування Вінницької міської ради, про виселення із гуртожитку, зобов'язання вчинення дій, який мотивовано тим, що відповідно до ордера №139 від 03.07.2007 року, виданого Вінницькою обласною клінічною лікарнею ім. М.І. Пирогова вона була поселена до кімнати АДРЕСА_1.

При поселенні їй було повідомлено, що кімната призначена для проживання кількох осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах.

У лютому 2008 р. до зазначеної кімнати була поселена ОСОБА_6 на підставі ордера №150 від 20.02.2008 року. 25.10.2015 року відповідач ОСОБА_6. народила дитину (є одинокою матір"ю), з якою проживає в одній кімнаті з нею (позивачем).

Спільне проживання в одній кімнаті із ОСОБА_6. та її дитиною стало неможливим. Відповідач почала вести себе агресивно, конфліктувати з нею та сусідами, чим систематично порушує правила співжиття, яке виражається у вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо позивача, а саме застосування погроз та образ, що робить неможливим проживання із нею в одній кімнаті.

У зв'язку з викладеним, відповідно до ст. 116 ЖК України, яка передбачає виселення наймача з жилого приміщення у разі порушення ним правил співжиття в одній квартирі, просить суд виселити ОСОБА_6 із кімнати АДРЕСА_1, зобов'язати Вінницьку обласну клінічну лікарню ім. М.І. Пирогова надати ОСОБА_6 інше житло, придатне для постійного проживання. (а.с. 2-5)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 червня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова, Вінницької обласної Ради, за участі третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору Вінницької міської ради та органу опіки та піклування Вінницької міської ради, про виселення із гуртожитку, зобов'язання вчинення дій.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_5 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи та ін., просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до ордера №139, який виданий 03.07.2007 року Вінницькою обласною клінічною лікарнею ім. М.І. Пирогова, медсестрі ОСОБА_5 надано право на вселення в гуртожиток по АДРЕСА_1. (а.с. 8)

З довідок, виданих 09.09.2015 року Вінницькою обласною клінічною лікарнею ім. М.І. Пирогова, вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрована в гуртожитку по АДРЕСА_1, займає ліжко-місце в кімнаті НОМЕР_1, на неї відкрито особовий рахунок на оплату за проживання в гуртожитку за ліжко-місце. (а.с. 13-15)

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 03.02.2016 року (справа №127/24946/15-ц за позовом ОСОБА_6 до Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова, ОСОБА_5 про визнання права користування жилим приміщенням) встановлено, що на підставі ордера №150, який виданий 20.02.2008 року Вінницькою обласною клінічною лікарнею ім. М.І. Пирогова, медсестрі ОСОБА_6 надано право на вселення в гуртожиток по АДРЕСА_1. ОСОБА_6 та її неповнолітній син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, займають одне ліжко-місце в кімнаті НОМЕР_1, кухня та санвузол знаходяться в загальному користуванні, її сусідкою є ОСОБА_5, яка займає одне ліжко-місце, площею 6,45 кв.м. На ім'я ОСОБА_6 відкрито особовий рахунок №269 на оплату за проживання в кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку медпрацівників по АДРЕСА_1 м. Вінниця. (а.с. 58-60)

20.06.2013 року Вінницькою обласною радою прийнято рішення передати безоплатно зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вінницької області, з балансу Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова у комунальну власність територіальної громади міста Вінниці будівлю гуртожитку загальною площею 3386,3 кв.м, балансовою вартістю 479513,00, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, з інженерними комунікаціями та технічними пристроями. (а.с. 42-44)

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що стороною позивача не доведено наявність обставин для виселення відповідача ОСОБА_6 на підставі ст. 116 ЖК України.

Колегія суддів погоджується з такими посиланнями зважаючи на наступне.

Звертаючись до суду з позовом про виселення, позивачка свої вимоги обґрунтувала ст. 116 ЖК України.

Згідно зі ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що під час вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Звернення ОСОБА_5 до головного лікаря Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова та Вінницького міського відділу поліції, а також відповіді на них, що містяться в матеріалах справи не свідчать про систематичне порушення відповідачкою правил співжиття, а застосовані до неї заходи впливу у вигляді офіційного попередження про недопустимість протиправної поведінки носили лише профілактичний характер.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 116 ЖК України

Доводи апеляційної скарги в цій частині таких висновків не спростовують.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачем вимог Положення про гуртожитки затверджених наказом №84 від 27.04.2015 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства, не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а тому враховуючи положення ст.303 ЦПК в цій частині дослідженню та оцінці не підлягають.

На підставі викладеного та ст. 308 ЦПК України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу відповідача слід відхилити як безпідставну та необґрунтовану і залишити без змін рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Вінницької області набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Береговий О.Ю.

Судді: Денишенко Т.О.

Луценко В.В.