Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/159/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Сарап М. Б.
Доповідач Потапенко В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

10.02.2016 Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого-судді - Потапенка В.І.

Суддів - Черненко В.В., Чорнобривець О.С.

секретар - Кодрул Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16.11.2015 року у цивільній справі за позовом Прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області в інтересах держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної державної адміністрації ( у подальшому Фонд) до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору, розірвання кредитного договору та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної державної адміністрації про визнання кредитного договору № 16 від 30.09.2003 року недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

13.07.2011 року Прокурор Кіровоградського району Кіровоградської області в інтересах держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної державної адміністрації звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості в розмірі 178317,28 грн.

Заочним рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2012 року позовні вимоги Прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області в інтересах держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної державної адміністрації звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості в розмірі 178317,28 грн., задоволений.

07.05.2015 року ОСОБА_3 звернулася із заявою про перегляд заочного рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13.01.2012 року, яку задоволено та ухвалою суду першої інстанції від 12.05.2015 року прийнято до розгляду.

20.07.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про визнання кредитного договору № 16 від 30.09.2003 року укладеного з Обласним фондом індивідуального житлового будівництва на селі - недійсним.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16.11.2015 року позовні вимоги Прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області в інтересах держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної державної адміністрації до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору та розірвання кредитного договору - задоволено частково.

Розірвано кредитний договір № 16 від 30.09.2003 року, укладений між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної державної адміністрації та ОСОБА_2, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної державної адміністрації заборгованість за кредитним договором № 16 від 30.09.2003 року в розмірі 178317 грн. 28 коп., крім того з ОСОБА_2 стягнуто на користь держави 1700 грн. судового збору. В іншій частині первісного позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної адміністрації про визнання кредитного договору № 16 від 30.09.2003 року недійсним - відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16.11.2015 року та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи , колегія суддів вважає , що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.09.2003 року між обласним фондом індивідуального житлового будівництва на селі та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 16, згідно якого Фонд надав Позичальнику кредит у сумі 50000 грн., терміном на 5 років під 3 % річних, для реконструкції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 02.10.2003 року між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної державної адміністрації (кредитор), ОСОБА_2 (боржник) та ОСОБА_3 (поручитель) було укладено договір поруки (а.с. 8).

Фонд видав ОСОБА_2 кошти в сумі 50000 грн., тобто виконав свої зобов'язання за кредитним договором, строк дії кредитного договору встановлено до 30.09.2008 року.

Згідно поданого розрахунку заборгованість за кредитним договором станом на 17.05.2011 року становить: по кредиту в сумі - 50000 грн., по відсоткам за користування кредитом в сумі -5155,36 грн., загальна сума пені згідно п. 7.1., 7.2., 7.3., договору складає - 123161,92 грн. Загальна сума заборгованості відповідачів по кредитному договору № 16 перед обласним Фондом індивідуального житлового будівництва на селі становить 178317,28 грн., що підлягає стягненню з ОСОБА_2 (ас.6).

З урахуванням встановлених обставин справи, суд першої інстанції з посиланням на ст. ст. 203,215, 526, 530, 536, 541, 543, 546, 549, 1046, 1048, 1049, 1054, 1056 ЦК України дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення первісного позову.

Відмовляючи у задоволенні позову до поручителя ОСОБА_3 суд першої інстанції послався на ч.4 ст. 559 ЦК України та зазначив, що позивач пропустив строк для пред'явлення вимог до поручителя. Рішення суду першої інстанції у зазначеній частині не оскаржено і апеляційним судом не перевіряється.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову , суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 не надав суду належних і допустимих доказів у підтвердження свого позову про визнання договору недійсним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову враховуючи наступне.

Як зазначено в рішенні суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав факт отримання ним кредиту в сумі 50000 грн., особисто, які в подальшому, як він стверджує, добровільно передав громадянину ОСОБА_4 на його прохання.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_2 хворий, був задоволений тим, що його прийняли на роботу, а тому виконував волю ОСОБА_4 не свідчить про те, що при укладенні кредитного договору останній був введений в оману. Відповідно до ч. 2 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Ні у суді першої , ні у суді апеляційної інстанції не встановлено обставин, з якими законодавство пов'язує недійсність правочину на підставі ст.229 та 230 ЦК України. Відсутні такі доводи і у апеляційній скарзі. ( ас. 184) З пояснень у судовому засіданні представника Фонду індивідуального житлового будівництва на селі ОСОБА_5 встановлено , що відносно ОСОБА_4 правоохоронними органами проводилася перевірка стосовно обставин, пов'язаних з видачею кредитів, але відносно нього була винесена постанова про відмову у порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину. Копія зазначеної постанови правоохоронних органів суду не надано.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного незастосування судом першої інстанції наслідків спливу позовної давності колегія суддів вважає частково обгрунтованими. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, Прокурор Кіровоградського району Кіровоградської області звернувся у суд з позовом 13.07.2011 року. ( ас. 1) Кредитний договір № 16 укладено між ОСОБА_2 та Фондом 30.09.2003 року, під час дії ЦК УРСР , на п'ять років - до 30.09.2008 року ( ас. 3-4).

Доводи апеляційної скарги стосовно того , що до правовідносин між сторонами необхідно застосовувати норми ЦК УРСР є необгрунтованими. Відповідно до п.4, 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України , Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів , строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки права та обов'язки між ОСОБА_2 та Фондом продовжували існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України, право на пред'явлення позову виникло в позивача у 2004 році відповідно до графіку повернення кредиту , до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_2 подав суду заяву про застосування строку позовної давності. ( ас. 132) Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Позовна давність в один рік застосовується , зокрема до вимог про стягнення неустойки. ( п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України ) Вимоги , на які позовна давність не поширюється визначено у ст. 268 ЦК України. Частиною 2 зазначеної норми визначено, що Законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України та частини другої статті 5 ЦК України закони та інші нормативно-правові акти, у тому числі й акти цивільного законодавства, не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в пункті 2 Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), згідно з яким дію нормативно-правового акта в часі слід розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Заперечуючи проти застосування судом строку позовної давності , прокурор у судовому засіданні посилався на ст. 50 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 року № 2456-УІ , який набрав чинності з 01.01.20111 року. Разом із тим , апеляційний судом встановлено, що на час укладення кредитного договору , його дії та закінчення строку повернення кредиту діяв Бюджетний кодекс України від 21.06.2001 року № 2542 - ІІІ , який не містив норму про те, що позовна давність на вимоги щодо погашення кредитів, отриманих з бюджету не поширюється. Таким чином до спірних правовідносин підлягають застосуванню ст. 257, 258, 261, 267 ЦК України.

Звертаючись з позовом у суд, прокурор у позовній заяві зазначив, що 18.05.11 року до прокуратури Кіровоградського району звернувся Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної державної адміністрації в особі голови фонду ОСОБА_6 щодо представництва інтересів Фонду в суді про стягнення заборгованості по кредитному договору.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Cтаттею 361 Закону України "Про прокуратуру" та частиною другою статті 45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо. Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. ( Правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-178 цс 15)

Позивач по справі - Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної державної адміністрації клопотання про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності у суді першої інстанції не заявляв.

Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. ( ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ Верховного Суду України у справі № 6-160цс14)

Відповідно до п. 4.4.5 кредитного договору № 16 від 30.09.2003 року передбачено, що погашення кредиту та відсотків за користування ним здійснюється щоквартально , до 15 числа місяця, що настає за звітним періодом. Згідно графіку повернення кредиту , ОСОБА_2 повинен був щоквартально сплачувати 3125 грн. на погашення кредиту та відповідно нарахованих відсотків за користування ним. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, до пред'явлення прокурором позову 13.07.2011 року жодного платежу по укладеному кредитному договору відповідач не здійснив.

Таким чином , виходячи з вищезазначеного , з відповідача на користь Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної державної адміністрації підлягають стягненню несплачені кошти по кредиту та нарахованих відсотках у межах трирічного строку позовної давності перед зверненням прокурора до суду, а саме за період з 13.07.2008 року по 13.07.2011 року і ця сума заборгованості по кредиту становить за 2 та 3 кв. 2008 року - 6250, 00 грн. та по відсотках за 2 та 3 кв. 2008 року - 140 грн.62 коп.( ас. 5) Пеня, що підлягає стягненню за кредитом у період з 13.07.2010 року по 13.07.2011 року за 80 днів 3 кв. та 46 днів 4 кв. 2010 року становить 44100 грн.( 50000 грн. х 0,7 % х 126 днів) та пеня за відсотками за 80 днів 3 кв. та 46 днів 4 кв. 2010 року становить 4547,03 грн. ( 5155,36 грн. х 0,7 % х 126 днів), а всього пеня становить 48647,03 грн. ( ас. 6).

З врахуванням того, що судом до спірних правовідносин застосовано положення ч.4 ст. 267 ЦК України , положення ч.3 ст. 551 ЦК України застосуванню не підлягають. Всього з ОСОБА_2 на користь Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної державної адміністрації підлягає стягненню 55037,65 грн. Вимога про розірвання кредитного договору № 16 від 30.09.2003 року, укладеного між Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної державної адміністрації та ОСОБА_2 задоволенню не підлягає , оскільки строк дії договору закінчився 30.09.2008 року , що відповідає положенням ст. 254 ЦК України.

Враховуючи вище наведене , колегія суддів дійшла висновку , що судом першої інстанції постановлено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, його висновки не відповідають матеріалам справи , що є підставою для його часткового скасування та ухвалення в цій частині нового рішення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції , не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Звертаючись з позовом , прокурором було визначено ціну позову - 178317,28 грн. Діючим на час пред'явлення позову Законом України «Про судовий збір» органи прокуратури були звільнені від сплати судового збору за подачу позову в інтересах держави, разом із тим Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної державної адміністрації від сплати судового збору не звільнений.

Оскільки позивачем по даній справі є Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної державної адміністрації з нього на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до вимог , у задоволенні яких відмовлено. Пунктом 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ( в редакції на час подання позову) за подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становила 1 відсоток ціни позову , але не менше 0.2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

При зверненні з позовом підлягав сплаті судовий збір у сумі 1783, 18 грн., позов підлягає частковому задоволенню на суму 55037,65 грн. , судовий збір з зазначеної суми становить 550,38 грн., який підлягає стягненню з відповідача. З позивача на користь держави підлягає стягненню 1232,80 грн. ( 1783,18 - 550,38). Також з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги , пропорційно задоволеним вимогам. ОСОБА_2 сплатив 2137,96 грн., з них : за оскарження рішення в частині первісного позову - 1870.00 грн., в частині зустрічного позову - 267,96 грн. ( ас. 182) Апеляційним судом частково задоволено апеляційну скаргу в частині первісного позову і розмір задоволених позовних вимог становить 30,86 % ( 55037,65 х 100 : 178318) На користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 577,08 грн. ( 1870 грн. х 30,86%) Керуючись ст. 5, 204, 257, п.1 ч.2 ст. 258, ст.ст.261, 267, 526, 549, 611, 638, 1054-1056-1, п.4,6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 88, 303, п.3 ч. 1 ст. 307, п.4 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково. Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16.11.2015 року в частині вирішення первісного позову до ОСОБА_2 та розподілу судових витрат - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов Прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області в інтересах держави в особі Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної державної адміністрації до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про стягнення заборгованості по кредитному договору та розірвання кредитного договору - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної державної адміністрації заборгованість за кредитним договором № 16 від 30.09.2003 року станом на 17.05.2011 року у сумі 55037 грн. 65 коп. , яка складається з : заборгованості за кредитом - 6250 грн., по відсоткам за користування кредитом - 140,62 грн., пені по тілу кредиту - 44100.00 грн., пені по відсотках - 4547,03 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у сумі 550,04 грн. .

Стягнути з Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної державної адміністрації на користь держави судові витрати у сумі 1232,80 грн. Стягнути з Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Кіровоградської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 сплачений за подачу апеляційної скарги судовий збір у сумі 577 грн. 08 коп. У задоволенні інших вимог первісного позову - відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий-суддя:

Судді: