АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3762/2016 Головуючий у І інстанції - Гладун Х.А.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Луцького міського центру зайнятості на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року у справі за позовом Луцького міського центру зайнятості до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року відмовлено у відкритті провадження за позовом Луцького міського центру зайнятості до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про стягнення коштів із тих підстав, що справа повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в новому складі, мотивуючи тим, що висновки суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованими, при цьому зазначає, що даний спір не підпадає під дію пункту 4 частини четвертої статті 50 КАС України, тому підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що спір виник з приводу реалізації наданих законом функцій суб'єкта владних повноважень, тому такий спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Частиною 4 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, зокрема те, що юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом, а саме : 1) про тимчасову заборону окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання, тощо; 5) в інших випадках, встановлених законом.

Тобто суб'єкт владних повноважень може звернутися до суду із позовом до особи, яка не є суб'єктом владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності, а тому спір про стягнення грошових коштів не підпадає під дію п.4 ч.4 ст. 50 КАС України та підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в порядку цивільного судочинства та просив стягнути на його користь суму сплаченого ОСОБА_2 матеріального забезпечення по безробіттю в розмірі 10 852,97 грн. у зв'язку з поновленням на роботі останнього за рішенням суду.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, помилково прийшов до висновку, що справа повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства та не звернув уваги на ту обставину, що сторонами по справі є дві юридичні особи, між якими за їх суб'єктним складом, може розглядатися спір у судах господарської юрисдикції, не дав належної оцінки цим обставинам.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку про те, що ухвала суду першої інстанції повинна бути скасована, а питання передано до суду першої інстанції для продовження розгляду .

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Луцького міського центру зайнятості задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року скасувати, а питання передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді