У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Буцяк З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Коробчук А.М.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Гощанського районного суду від 21 січня 2016 року в справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Гощанського районного суду від 21 січня 2016 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 2962,80 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 05.12.2008 року, стягнуто 1218 грн. судового збору, в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» покликався на його незаконність та необгрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що сума заявлена до стягнення є комісією згідно розрахунку заборгованості, а не пенею як визначив суд першої інстанції.

Доводив, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено в стягненні штрафів в зв'язку (на думку суду) з пропуском строків позовної давності, але оскільки штраф є відсотковою ставкою, яка нарахована перед подачею позову до суду і згідно умов договору раніше дана штрафна санкція не нараховувалась, а отже і строк позовної давності що до неї не міг бути пропущений.

З цих підстав просить рішення Гощанського районного суду від 21 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувшись до суду у грудні 2015 року пропустив строк звернення за стягненням пені та штрафів за кредитним договором від 05 грудня 2008 року, оскільки останній платіж внесено у 2013 році, і позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом , повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Крім того, заборгованості по процентах у сумі 6226,84 грн., що обрахована не за базовою 3% ставкою, суд вважав неустойкою за порушення боржником зобов`язання.

___________________________________________________________________________________________________

Справа № 557/1361/15-ц Головуючий в суді І інст. - Чорноус Л.І.

Провадження № 22-ц/787/560/2016р. Суддя-доповідач - Боймиструк С.В.

З матеріалів справи, яка переглядається, вбачається, що 5 грудня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання Заяви позичальника, яка разом з Пам'яткою клієнта, Умовами надання банківських послуг, Тарифами складає кредитний договір. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 500 грн. зі сплатою 3% на місяць за користування кредитом.

В грудні 2015 року банк звернувся до суду за захистом порушеного права, хоч про останній платіж відповідачки за кредитом йому було відомо з березня 2013 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Про застосування наслідків спливу строків позовної давності ОСОБА_2 подала відповідну заяву (а.с.26)

Як випливає зі змісту ч.1 ст.628 та ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, умови, якого ними погоджено.

В постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа № 6-16цс15) міститься висновок про те, що Умови і правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності.

Долучений екземпляр Умов надання банківських послуг не підписаний позичальником, а Тарифи, які є невід'ємною частиною договору, на час вирішення спору в справі були взагалі відсутні, а їх копія була подана до суду апеляційної інстанції з порушенням ст.131 ЦПК України, а тому до увагу братись не можуть.

Підстави та методику нарахування пені та комісії в сумі 2650 грн. представник банку в суді пояснити не зміг. В заяві ОСОБА_2 банком визначена щомісячна комісія в 0%, а розмір штрафів не відповідає зазначеним в п.8.6 Умов, що вказує на невідповідність цих Умов поданій ОСОБА_2 заяві до банку.

Отже, Умови і правила надання банківських послуг на які в обґрунтування своїх вимог посилається позивач та які не містять підпису позичальника, не є належним та допустимим доказом в справі, а тому вимоги банку є недоведеними, крім тих, які визнала відповідачка та вони задоволені судом першої інстанції, а саме заборгованості за тілом кредиту у сумі 1476,43 грн. та процентів за користування кредитом у сумі 1486,37 грн. за стягненням яких, позивач звернувся в межах строку позовної давності, тобто 2962,80 грн. та судові витрати.

За таких обставин, оскільки рішення місцевого суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у ньому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313 -315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» відхилити.

Рішення Гощанського районного суду від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Судді: