У х в а л а

іменем україни

17 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання відмови неправомірною, визнання права на приватизацію, визнання погодженими межі земельної ділянки та акта приймання-передачі межових знаків, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що рішенням Ленінської районної у м. Полтаві ради від 9 квітня 2015 року йому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки прощею 338 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1. Відповідач є суміжним землекористувачем та безпідставно відмовляється підписувати акт приймання-передачі межових знаків на зберігання. Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 15 жовтня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони були співвласниками будинковолодіння АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 4 березня 1988 року встановлено порядок користування земельною ділянкою, на якій розташоване вказане будинковолодіння, площею 550 кв. м, 270 кв. м з яких виділено в користування ОСОБА_2, а 280 кв. м - ОСОБА_1 (а. с. 17-19).

Вказане судове рішення виконане.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що в користування ОСОБА_1 було надано земельну ділянку площею 338 кв. м, з приводу погодження меж якої і встановлення межових знаків виник спір, та право на приватизацію якої просив визнати позивач, отже, він не може вважатись користувачем земельної ділянки в такому розмірі.

Статтею 152 ЗК України визначені способи захисту прав власників земельних ділянок і землекористувачів.

ОСОБА_1 не є власником чи землекористувачем спірної земельної ділянки площею 338 кв. м.

За таких обставин суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову, який був предметом розгляду, з підстав недоведеності порушення відповідачем прав позивача.

Права останнього, в разі їх порушення, на передачу йому у власність земельної ділянки площею 338 кв. м не підлягають захисту при вирішенні позову, який був предметом розгляду.

Такі висновки судів є обґрунтованими, вони відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні, вони не спростовують наведеного і зроблених в оскаржуваних судових рішеннях висновків.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова