Справа № 490/2634/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Кошевій О. С.,

розглянувши подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника, -

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2016 року до Центрального районного суду м. Миколаєва звернувся головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби ММУЮ ОСОБА_1 з поданням про примусове проникнення до нежитлового приміщення, що належить ОСОБА_2, та розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Очаківська, 126-А.

22.03.2016 року матеріали подання передані на розгляд судді Подзігун Г. В.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що на виконанні в Центральному відділі ДВС ММУЮ перебуває зведене виконавче провадження № 50584493 з примусового виконання виконавчого листа, виданого у справі № 2-2206 Ленінським районним судом м. Миколаєва від 17.07.2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу у розмірі 2 087 595 грн. 37 коп., та виконавчого листа, виданого у справі № 2-3949 Ленінським районним судом м. Миколаєва від 05.12.2008 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу у розмірі 21 390 грн. 97 коп.

З огляду на те, що боржник ухиляється від виконання судових рішень, заявник просив подання задовольнити та дозволити примусове проникнення до нежитлового приміщення, що належить ОСОБА_2, розташованому за адресою: м. Миколаїв, вул. Очаківська, 126-А, - для виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України подання про примусове проникнення до житла боржника розглядається судом без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

На виконанні у Центральному ВДВС ММУЮ перебуває зведене виконавче провадження № 50584493 з примусового виконання:

- виконавчого листа, виданого 17.07.2009 року у справі № 2-2206 Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу у розмірі 2 087 595 грн. 37 коп.;

- виконавчого листа, виданого 05.12.2008 року у справі № 2-3949 Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу у розмірі 21 390 грн. 97 коп.

В ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем було здійснено ряд виконавчих дій, зокрема, направлено відповідні запити до Державної фіскальної служби України, отримано інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, накладено арешт на рахунки та рухоме і нерухоме майно боржника.

Згідно з інформаційною довідкою за боржником зареєстровано право власності на нежитлове приміщення за адресою: м. Миколаїв, вул. Очаківська, 126-А.

01 лютого 2016 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС ММУЮ у присутності представника стягувача було здійснено вихід за адресою боржника, вказаною у виконавчому документі, однак боржник був відсутній, у звязку з чим акт опису та арешту майна складено не було. За результатами виходу державним виконавцем було складено відповідний акт.

11 лютого 2016 року на адресу боржника рекомендованим листом було направлено виклик державного виконавця, відповідно до якого ОСОБА_2 було зобовязано бути присутнім 23.02.2016 року о 14:00 годин за адресою: м. Миколаїв, вул. Очаківська, 126-А.

23 лютого 2016 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС ММУЮ у присутності представника стягувача було здійснено вихід за адресою: м. Миколаїв, вул. Очаківська, 126-А, однак боржник доступу до майна для складання акту опису та арешту майна не надав, вимогу від 11.02.2016 року проігнорував, у звязку з чим акт опису та арешту майна складено не було. За результатами виходу державним виконавцем було складено відповідний акт.

За викладених обставин, що підтверджується наданими суду копіями документів, суд приходить до висновку про те, що добровільно боржник рішення суду не виконує.

Згідно зі ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

На підставі ст. 30 Конституції України примусове входження до житлового приміщення, проведення в ньому огляду та опису можливе лише за рішенням суду.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла боржника.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Із матеріалів справи вбачається, що перший вихід за адресою боржника було здійснено 01 лютого 2016 року. В той же час, державний виконавець, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, не надав доказів того, що боржника ОСОБА_2 було завчасно повідомлено про необхідність бути присутнім за адресою, вказаною у виконавчому документі. Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що боржнику направлялася вимога державного виконавця про зобовязання бути присутнім за відповідною адресою у певний час.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у виконавчих документах адресою боржника вказано: АДРЕСА_1, що дає суду підстави зробити висновок про те, що 01 лютого 2016 року державним виконавцем було здійснено вихід саме за цією адресою.

23 лютого 2016 року державним виконавцем було здійснено вихід за іншою адресою, а саме за адресою нежитлового приміщення, що знаходиться по вул. Очаківській, 126-А у м. Миколаєві. При цьому, хоча вимогу про дату проведення виконавчої дії боржнику було направлено рекомендованим листом, державним виконавцем не надано доказів того, що боржник отримав вказану вимогу.

Таким чином, виходячи з викладених обставин, суд приходить до висновку, що, хоча на теперішній час судові рішення не виконані, державним виконавцем не доведено систематичність та умисний характер невиконання боржником вищезазначених рішень, що, на думку суду, не може бути підставою для винесення вмотивованої ухвали суду про задоволення подання.

За такого, у задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_1 слід відмовити, що не позбавляє державного виконавця права на повторне звернення до суду із поданням про примусове проникнення до житла ОСОБА_2 після усунення обставин, які стали підставою для відмови у задоволенні даного подання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 208-210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання до Центрального районного суду м. Миколаєва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутніми при розгляді справи, - протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН