Номер провадження: 22-ц/785/1481/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого Комаровської Н.В.,

Суддів Гончаренко В.М., Короткова В.Д.,

З участю секретаря Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укртелеком» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 16.12.2015р.,-

в с т а н о в и л а :

25.05.2015р .ОСОБА_3 звернувся з позовом до ПАТ «Укртелеком» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування своїх вимог посилався на те,що 27.06.2012р. він був прийнятий на роботу інженером програмістом групи автоматизовних систем управління Регіонального центру технічної експлуатації транспортної комунікаційної мережі №4 філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» строком до 31.12.2012р.

Наказом від 28.04.2015 р. у зв*язку зі скороченням штату працівників звільнений з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України.

Позивач вважав звільнення незаконним,оскільки при ознайомленні з вакантними посадами він дав згоду на переведення його на вакансію керівника групи відділу інформаційних технологій, групи підтримки центрів обробки даних Одеської філії ПАТ «Укртелеком», однак з невідомих причин його не було переведено на вказані посади та не було представлено список вакантних посад по всьому підприємству.

Крім того, він мав переваги перед іншими працівниками,оскільки є інвалідом 1 групи, на час звільнення дружина перебувала у стані вагітності,він був єдиним членом сім*ї,який забезпечував її існування.

Позивач просив поновити його на роботі,стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.04.2015р. по час поновлення на роботі та відшкодувати моральну шкоду в сумі 30 000 грн.

Відповідач позов не визнав,посилаючись на відмову ОСОБА_2 він запропонованих посад,а перевести його на інші обрані ним посади було неможливо в зв*язку з відсутністю у нього вищої освіти.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 16.12.2015р. в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить про скасування рішення,мотивуючи тим,що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України передбачено,що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до вимог ч.І, ч.2 та ч.З ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Як роз*яснив Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови від 06.11. 1992 р. № 24 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При розгляді справи судом встановлено,що 27.06.2012р. ОСОБА_2 був прийнятий на роботу інженером програмістом групи автоматизовних систем управління Регіонального центру технічної експлуатації транспортної комунікаційної мережі №4 філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» строком до 31.12.2012р.

Оскільки сторони не вимагали припинення трудового договору,він був продовжений на невизначений строк.

В зв*язку з прийняттям рішення ОСОБА_4 ПАТ «Укртелеком» рішення про закриття (ліквідацію) філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» (протокол від 10.10.2014 року № 231) наказом №591 від 03.11.2014 р. затверджено план основних заходів щодо закриття вказаної філії.

Наказом директора ПАТ «Укртелеком» № 55 від 30.01.2015 р. було скорочено штат працівників філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» та внесено зміни до штатного розпису ПАТ «Укртелеком» (в частині філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком»»).

Станом на 01.01.2015 року виведено посади зі штатного розпису згідно з додатком. ОСОБА_1 виведених посад відповідно до зазначеного наказу є посада, яку займав позивач.

10.02.2015 року ОСОБА_2 було попереджено про майбутнє звільнення (а.с.67).

Відповідачем було запропоновано позивачу вакантні посади станом на 02 .02.2015р., 23.02.2015р., 23.03.2015р., 01.04.2015р.,06.04.2015р.,що підтверджується особистими підписами ОСОБА_2 у відомостях про ознайомлення з вакантними посадами із зазначенням,які посади не підходять працівнику, на які він претендує.

За списком станом на 02.02.2015р. ОСОБА_2 погодився на посади під пунктами 2,3,5,6,19, а саме : адміністратор прикладних сервісів ВІТ, адміністратор інфраструктурних сервісів ВІТ, старший адміністратор даних ВІТ, старший адміністратор прикладних сервісів ВІТ та адміністратор системи 1 категорії.

Позивачу було письмово запропоновано пройти співбесіду для розгляду його кандидатури на обрані ним на посади адміністратора інфраструктурних сервісів ВІТ, старшого адміністратора прикладних сервісів ВІТ адміністратора прикладних сервісів, старшого адміністратора даних та старшого адміністратора прикладних сервісів, однак 05.03.2015р. та 13.03. 2015 р. у призначений час позивач не зявився, про що складено акти (а.с.71-74).

Копії письмових запрошень знаходяться в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається,що вказані посади були тимчасово вакантними в зв*язку з мобілізаційним призовом до Збройних сил України тих працівників,які займали ці посади до призову.

В письмових пропозиціях на переведення на вказані посади ОСОБА_2 відмовився поставити свій підпис і від переведення відмовився ( т.1.а.с.81а,81).

В засіданні судової колегії ОСОБА_2 не заперечував проти того,що він не бажав працювати на посадах,які тимчасово вільні.

Наказом №199 від 23.03. 2015 р. керівництвом ПАТ «Укртелеком» внесені зміни до штатного розпису і з 23.03.2015 р. виведена посада старшого адміністратора систем, а введена посада старшого адміністратора інфраструктурних сервісів (а.с.64,65).

В зв*язку з цим не могла бути задоволена заява ОСОБА_2 про переведення його на посаду старшого адміністратора систем відділу інформаційних технологій. ( а.с.84).

Крім того,згідно з посадовими інструкціями до посад старшого адміністратора інфраструктурних сервісів групи підтримки інфраструктурних сервісів, керівника групи підтримки центрів обробки даних, старшого адміністратора систем відділу інформаційних технологій ставляться вимоги наявності вищої освіти.

Димломом ,виданим ОСОБА_2 в червні 1999р. підтверджено,що ОСОБА_2 закінчив навчання в професійно-технічному училищі №8 м.Одеси та має середню освіту ( т.1, а.с.59).

Розглядаючи питання щодо згоди на звільнення ОСОБА_2 за п. 1 ст.40 КЗпП України, 29.04.2015р. профспілка надала згоду на розірвання трудового договору з цих підстав (т.1,а.с.86).

Перевіряючи довод апеляційної скарги про невиконання адміністрацією ПАТ «Укртелеком» вимог про запропонування іншої роботи в межах всього підприємства,судова колегія встановила,що за списками вакантних посад станом на 02 .02.2015р., 23.02.2015р., 23.03.2015р., 01.04.2015р.,06.04.2015р. ОСОБА_2 пропонувались вакантні посади по Одеському регіону,в який входить 5 областей.

В засідання судової колегії представником ПАТ «Укртелеком» були надані списки вакантних посад по всім регіонам України,з якими ознайомився ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні.

За поясненнями представника ПАТ «Укртелеком» вакантні посади по всім регіонам України не пропонувались ОСОБА_2,по-перше, в зв*язку з тим,що позивач є інвалідом 1 групи, може працювати не малорухомій роботі,потребує сторонньої допомоги,по-друге,в зв*язку з тим,що ОСОБА_2 висловив своє бажання на зайняття декількох посад по Одеському регіону (однак в подальшому від них відмовився),по-третє,в зв*язку з тим,що вакантні посади по іншим регіонам потребували вищої освіти.

В засіданні судової колегії ОСОБА_2 та його представник не заперечували проти того,що надані вакантні посади по всім регіонам потребують вищої освіти.

Враховуючи вищенаведені обставини,судова колегія вважає,що суд дійшов правильного висновку про дотримання позивачем всім передбачених законом умов для звільнення ОСОБА_2 та відсутність факту порушення його трудових прав.

Судом встановлений факт скорочення посади ,яку займав позивач, факт попередження про майбутнє звільнення,пропонування вакантних посад,отримання згоди профспілки на звільнення.

Не може бути підставою для скасування рішення довод ОСОБА_2 про те,що адміністрація ПАТ «Укртелеком» не врахувала його переважне право на залишення на роботі,оскільки відповідно до ст.42 КЗпП України переважне право на залишення на роботі має працівник з більш високою кваліфікацію та продуктивність праці порівняно з іншими працівниками,які займають таку ж посаду.

ОСОБА_2 працював інженером програмістом групи автоматизовних систем управління Регіонального центру технічної експлуатації транспортної комунікаційної мережі №4 філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» і саме ця посада була скорочена.Даних про наявність інших працівників за цією посадою позивач не надав.

Не може бути підставою для скасування рішення і довод ОСОБА_2 про неврахування судом свідчень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про ознайомлення ОСОБА_2 з вакантними посадами тільки по ОСОБА_6 та Одеські області, тому що досліджені судом списки вакантних посад містять такі посади по іншим областям Одеського регіону,а ОСОБА_2 ніяких застережень в відомостях про ознайомлення із списками не надавав.

Судова колегія вважає,що суд повно дослідив обставини справи,правильно застосував норми матеріального права,не допустив порушень процесуального законодавства,тому підстав для скасування рішення немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду,тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.1,308 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 16.12.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: В.М.Гончаренко

ОСОБА_7