Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/796/14-ц Головуючий у 1-й інст. Невмержицький І.М.
Категорія 2 Доповідач Широкова Л. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Борисюка Р.М., Матюшенка І.В.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 03 червня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності на майно,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 про визнання права власності на майно, обґрунтовуючи його тим, що остання претендує на житловий будинок № 66 по вул. Русанівській у м. Радомишль Житомирської області та 4000 простих іменних акцій ВАТ «Радомишльське автопідприємство-11848», які фактично вона подарувала йому, тому просив задовольнити його позов.

03.06.2014 року сторони по справі подали проект мирової угоди, який просили суд визнати та закрити провадження у справі.

Цього ж дня ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області було визнано укладену між сторонами мирову угоду. За умовами даної угоди ОСОБА_6 відмовився від своїх позовних вимог до ОСОБА_7 і йому перейшло право власності на житловий будинок № 66 по вул. Русанівській у м. Радомишль Житомирської області з господарськими будівлями і спорудами та на 4000 шт. простих іменних акцій ВАТ «Радомишльське автопідприємство - 11848», номінальною вартістю 0,25 грн. на загальну суму 1000,00 грн. на підставі Сертифікату акцій серії А № 55 та Сертифікату акцій серії А № 58, що належали ОСОБА_8, померлому 14.01.2001 року у віці 70 років, який є батьком позивача і чоловіком відповідачки. ОСОБА_7 відмовилася від усіх своїх спадкових прав на спадкове майно померлого чоловіка - ОСОБА_8 та своїх прав у спільній сумісній власності подружжя набутого під час шлюбу, за дарунком на користь сина ОСОБА_6, який одночасно є спадкоємцем за законом першої черги, в порядку, визначеному у пп. 1-2. цієї мирової угоди. Сторони не мають і не матимуть один до одного жодних претензій майнового і немайнового характеру щодо значеного у п. 1 цієї мирової угоди. Провадження по даній цивільній справі - закрито. У разі невиконання сторонами умов цієї угоди, така мирова угода підлягає виконанню в примусовому порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду, як незаконну, та таку, що порушує права та законні інтереси її неповнолітніх дітей.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом не встановлено коло спадкоємців після смерті ОСОБА_8 та не залучено до розгляду справи всіх заінтересованих осіб. Вказує, що у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 був ще один син ОСОБА_9, який був її чоловіком та від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_3 Єлізавету та ОСОБА_3 Тавіфу. На час відкриття спадщини після смерті батька її чоловік постійно проживав із ним та прийняв спадщину згідно чинного законодавства. Зазначає також, що 16.02.2014 року її чоловік помер.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про затвердження мирової угоди на підставі норми права, яка регулює затвердження мирової угоди, суд першої інстанції виходив з того, що сторони досягли домовленості між собою.

Проте погодитись із таким висновком суду повністю не можна, оскільки суд дійшов його із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст.175 ЦПК України, закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує на те, що за умовами мирової угоди ОСОБА_7 передала своєму сину ОСОБА_6 нерухоме майно, яке фактично не належало відповідачу на праві власності, оскільки спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 був також і її чоловік та батько дітей, який також прийняв спадщину. На момент визнання судом першої інстанції мирової угоди між сторонами її чоловік помер, а тому спадкоємцями залишились діти, в інтересах яких вона і оскаржує судове рішення. Крім того, ОСОБА_2 посилається на неправомірність оскаржуваного судового рішення положенням цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 відповідно до рішення Радомишльської міської ради від 13.02.1958 року була виділена під забудову земельна ділянка площею 600,00 кв. м. по вул. К. Лібкнехта, 42-а у м. Радомишль Житомирської області. За життя останній право власності на житловий будинок не набув.

ОСОБА_8 14.01.2001 року помер (а.с.11).

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 17.04.2014 року за ОСОБА_7 визнано право власності на спірний житловий будинок та на прості іменні акції ВАТ «Радомишльське автопідприємство-11848» (а.с.7-8). Проте, остання відповідно вимог чинного законодавства, своє право власності на вказане майно не оформила.

Визнаючи мирову угоду, суд у порушення вимог ст. 175 ЦПК України не перевірив, чи ця мирова угода не суперечить зазначеним положенням закону; не з'ясував на якій правовій підставі належало нерухоме майно, а саме: житловий будинок № 66 по вул. Русанівській у м. Радомишль Житомирської області , оскільки матеріали справи не містять доказу належності вказаної будівлі на праві власності відповідачу, окрім судового рішення, технічного паспорта.

Також у справі немає відповідних доказів, про те, що вищевказані іменні акції, які належали померлому ОСОБА_8, перейшли у власність відповідача.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Колегія суддів вважає, що умови наданої сторонами мирової угоди суперечать чинному законодавству, оскільки за вимогами ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а не шляхом укладення мирової угоди між сторонами.

Оскільки судом допущені порушення норм матеріального й процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвала суду підлягає скасуванню, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 03 червня 2014 року скасувати з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: