У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, треті особи: Бабушкінська районна у м. Дніпропетровську рада, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Якуба Олена Анатоліївна, Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту, визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, усунення від права на спадкування за законом, визнання права власності на будинок, витребування майна,

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 про встановлення факту, визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, усунення від права на спадкування за законом, визнання права власності на будинок, витребування майна.

Свої вимоги мотивував тим, що у 1999 року помер його батько ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати батька та його бабуся - ОСОБА_9, після смерті якої відкрилася спадщина на будинок АДРЕСА_1.

У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але в зв'язку із розбіжностями в прізвищах його батька та бабусі нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_3 (батьком) та ОСОБА_9 (бабусею).

Крім його батька у бабусі був ще один син - ОСОБА_5, який запевнив його, що претендувати на спадщину не буде.

Зазначав, що його представнику в державній нотаріальній конторі було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі з посиланням на те, що право власності на вказаний будинок вже зареєстровано на ім'я іншої особи, а також в зв'язку з розбіжностями в перекладах на українську мову прізвищ його батька та бабусі.

З відповіді КП «ДМБТІ» від 8 січня 2014 року він дізнався, що спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу від 19 березня 2009 року належав ОСОБА_6

Також йому стало відомо, що 6 жовтня 2008 року між ОСОБА_5, який діяв від імені його бабусі на підставі довіреності від 18 лютого 2006 року та його дочкою ОСОБА_4, був укладений договір купівлі-продажу будинку.

Вказував, що на момент укладенні спірного договору, його бабуся померла, зазначаючи при цьому, що представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність.

Вважає, що відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України він має право витребувати у відповідачів своє майно, оскільки воно вибуло від нього проти його волі, адже він не був стороною жодного правочину з приводу незаконного відчуження майна.

Посилаючись на вказане, просив суд встановити факт родинних стосунків між його батьком та бабусею; визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку, укладений 6 жовтня 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4; усунути ОСОБА_5 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_9; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9; витребувати на його користь від ОСОБА_2, ОСОБА_7 вказаного будинку.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2015 року, з урахуванням виправлених описок за ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Встановлено факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9; визнано недійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, укладений 6 жовтня 2008 року між ОСОБА_9, від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_5, та ОСОБА_4; визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1.

У задоволенні позовних вимог про усунення ОСОБА_5 від спадкування за законом після ОСОБА_9 та витребування на користь позивача будинку відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у справі рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із обґрунтованості позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача - ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла бабуся позивача - ОСОБА_9

ОСОБА_3 у встановлений законом строк звернувся із відповідною заявою до нотаріальної контори, проте в зв'язку з розбіжностями у написанні прізвищ батька та бабусі, не зміг вчасно оформити свої спадкові права на спірний будинок.

6 жовтня 2008 року ОСОБА_5 на підставі довіреності, від імені померлої ОСОБА_9 здійснив відчуження вказаного будинку своїй дочці - ОСОБА_4, яка в свою чергу продала будинок ОСОБА_6, а останній згодом продав його ОСОБА_2 та ОСОБА_7

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_9 є:

- позивач, в порядку представлення, відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України;

- відповідач ОСОБА_5, як син померлої ОСОБА_9

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємці прийняли спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Згідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до вказаних вимог закону сторони прийняли спадщину і кожен з них має право на Ѕ частину спадкового майна в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам суспільства. Згідно до ч.2 цієї статті особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно до ч.3, 4, 5, 6 цієї ж статті волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей.

Згідно до ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Оскільки оспорюваний позивачем договір купівлі-продажу від 6 жовтня 2008 року, укладений на підставі довіреності, яка втратила свою дію в зв'язку зі смертю довірителя суди дійшли обґрунтованого висновку про визнання його недійсним.

Не спроможними є посилання ОСОБА_2 про пропуск позивачем строку позовної давності, зважаючи на те, що про порушення свого права ОСОБА_3 дізнався лише у січні 2014 року і ці обставини не спростовані в судовому засіданні.

Висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, треті особи: Бабушкінська районна у м. Дніпропетровську рада, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Якуба ОленаАнатоліївна, Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту, визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, усунення від права на спадкування за законом, визнання права власності на будинок, витребування майна, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 грудня 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк