печерський районний суд міста києва
01 грудня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого : судді Новака Р.В.,
при секретарі: Нікітіна А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним договору, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» щодо визнання частково недійсною частини додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 26.06.2013. В обґрунтування позову вказує на те, що між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено два кредитні договори, забезпечені іпотекою: кредитний договір №31/152/06N від 30.06.2006, забезпечений іпотечним договором 31/157-1157/06N від 30.06.2006; кредитний договір № 31.3ВН/67/07-Склн від 06.08.2007, забезпечений іпотечним договором № 31.3ВН/67/101/07-Склн від 06.08.2007. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2009, задоволено позовні вимоги ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за обома кредитними договорами. 22.04.2010 видано виконавчий лист та пред`явлено його до виконання до Вишенського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції. Відкрито виконавче провадження НОМЕР_1. 26.06.2013 між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. У додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами окремою графою значиться кредитний договір № 31.3ВН/67/07-Склн та іпотечний договір №31.3ВН/67/101/07-Склн від 06.08.2007, а також додаткові угоди до кредитного договору від 11.08.2008 та від 01.09.2008. Вказує на те, що про заміну кредитора у зобов`язанні позивачку ніхто письмово не повідомив і вона змушена була сама шукати, яким чином сплачувати борг. У 2014 році ПАТ «Дельта Банк» звернулося до ОСОБА_1 з позовом про стягнення боргу за кредитним договором №31.3ВН/67/07 від 06.08.2007. Зазначає, що саме після звернення ПАТ «Дельта Банк» із позовом, позивачка дізналась точний зміст договору купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013 та пунктів додатку №1 до нього, які стосуються кредитного договору №31.3ВН/67/07 від 06.08.2007 та іпотечного договору №31.3ВН/67/101/07-Склн від 06.08.2007, та змогла з`ясувати їх правову вигоду і проконсультуватись щодо їх правомірності. Вважає, що умова додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013, якою до переліку відчужуваних прав вимоги за договорами включено кредитний договір №31.3ВН/67/07 від 06.08.2007, іпотечний договір №31.3ВН/67/101/07-Склн від 06.08.2007, а також додаткові угоди до кредитного договору від 11.08.2008 та від 01.09.2008, суперечить чинному законодавству та має бути визнана недійсною.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.
Представник ПАТ «Кредитпромбанк» в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом порядок. Причини неявки суду невідомі.
ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом порядок. Причини неявки суду невідомі.
Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 09.11.2009 Печерським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення у справі № 2-5128/09 за позовом ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за яким з ОСОБА_1 було стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором № 31/152/06-N від 30.06.2006 у розмірі 177313,30 грн., та заборгованість за кредитним договором №31.3ВН/67/07 від 06.08.2007 року у розмірі 382206,07 грн., разом із судовими витратами у розмірі 1700,00 грн., та витрати з оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.
У матеріалах справи міститься також договір іпотеки № 31.3ВН/67/101/07-Склн від 06.08.2007, укладений між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , за яким остання передала в іпотеку банку житлову квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 57,8 м.кв., житловою площею 35,2 м.кв.
26.06.2013 між ПАТ «Кредитпромбанк» (продавець) та ПАТ «Дельта банк» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким останнє придбало у ПАТ «Кредитпромбанк» право вимоги за кредитним договором № 31.3ВН/67/07-Склн, укладеним 06.08.2007, сторонами якого, згідно додатку № 1 та № 2 іменовано ОСОБА_2 та ВАТ «Кредитпромбанк», та договором іпотеки, сторонами якого також є ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк».
Слід зазначити, оскільки відсутні будь-які інші договори, що були укладені між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 і права, за якими були передані за договором купівлі-продажу, то слід зробити висновок про те, що за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами не передавались права за будь-яким іншим договором, укладеним із останньою. Такої ж позиції суд притримується щодо договору іпотеки.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.
Отже, оскільки за договором купівлі-продажу було відступлено право вимоги за кредитним договором і зазначено посилання на відступлення за договором забезпечення, то слід вважати, що права за договором іпотеки, укладеним з позивачем, також були відступлені.
Суд критично ставиться до тверджень позивача про неповідомлення про відступлення прав вимоги та щодо порушення ПАТ «Кредитпомбанк» вимог ст. 19 ЗУ «Про іпотеку» в частині недотримання вимог щодо внесення змін до іпотечного договору, оскільки відступлення прав за іпотечним договором не є зміною його умов.
У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного у зобов`язанні, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», при укладенні договору про відступлення прав вимоги, були дотримані вимоги ст. 24 ЗУ «Про іпотеку».
Суд також критично ставиться до тверджень позивача про неможливість відступлення прав вимоги у випадку наявності судових рішень про стягнення заборгованості та виконавчого провадження з огляду на наступне.
За рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2009, кредитний договір та договір іпотеки, за якими були відступлені права вимоги, не були розірвані. Тобто, такі договори на момент передачі прав за ними були діючими, а права за ними дійсними. Права, які були відступлені за договором купівлі-продажу, були передані саме за договорами, а не за рішенням суду чи у виконавчому провадженні.
Крім того, позиції дійсності зобов`язань за договором за наявності судового рішення чи відкриття виконавчого провадження дотримується Верховний суд України, зокрема в справі № 6-122цс13 від 20.11.2013 зазначено, що згідно вимог чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, заміна кредитора за кредитним та іпотечним договорами можлива на будь-якій стадії цивільного процесу, в тому числі в процесі виконання рішення суду.
Посилання позивача на недотримання під час укладення договору купівлі-продажу вимог норм чинного законодавства регулюючих відносин є безпідставними, оскільки договір купівлі-продажу за своєю природою є комбінованим договором, в якому врегульовані відносини у сфері купівлі-продажу, відступлення прав вимоги, іпотеки тощо.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надано жодного доказу укладення договору купівлі-продажу з порушенням діючого законодавства України, що було б підставою для визнання недійсною частини додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 179, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним договору - відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Р.В. Новак