Єдиний унікальний номер 242/2201/15-ц Номер провадження 22-ц/775/162/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 лютого 2016 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Курило В. П., Будулуци М.С.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 10 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Донецької міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 10 листопада 2015 року позов ОСОБА_1 до Донецької міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Донецької міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду спричинену протиправною бездіяльністю у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.)

З рішенням суду першої інстанції не погодилась ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити заочне рішення суду першої інстанції в частині розміру відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача Донецької міської ради моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн. та судовий збір, сплачений нею за подання позову.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що рішення суду в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим, оскільки суд неповно та неправильно з'ясовував обставини, що мають значення для справи. Бездіяльність відповідача та неможливість законним шляхом отримати земельну ділянку у м. Донецьку приносять їй особливі страждання і приниження. Вважає, що суд стягнув з Донецької міської ради мізерну суму компенсації моральної шкоди, не зважаючи на глибину її страждань, втрати чисельного часу та понесення великих витрат на взяття довідок та викопіювань, які в рази перевищують суму стягнутої моральної шкоди судом.

Суд першої інстанції безпідставно не стягнув на користь позивачки судовий збір, який нею було сплачено в сумі 300,00 грн.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать отримані ними телефонограми.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим слухати справу за відсутністю сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки оскаржується рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позову щодо стягнення з Донецької міської ради суми моральної шкоди, визначення її розміру та відмову у стягненні на користь позивачки судового збору, апеляційний суд перевіряє законність рішення в цій частині.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2012 року визнано протиправною бездіяльність Донецької міської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про вибір місця розташування земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 15 жовтня 2009 року (а.с. 38-39). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 7 листопада 2013 року постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2012 року залишено без змін (а.с. 40-43).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Донецької міської ради у відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн., суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір моральної шкоди у сумі 1000 грн., який має бути стягнутий з Донецької міської ради на користь позивачки, є розумним та справедливим для відшкодування завданої їй моральної шкоди через протиправну бездіяльність відповідача.

Такий висновок суду є правильним і відповідає обставинам справи та закону.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставин які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених 61 цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що встановлено ці обставини.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з наведеного вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди правильно виходив з принципів розумності, виваженості, співмірності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд стягнув з Донецької міської ради мізерну суму компенсації моральної шкоди, не зважаючи на глибину її страждань, втрати чисельного часу та понесення великих витрат на взяття довідок та викопіювань, які в рази перевищують суму стягнутої моральної шкоди судом не спростовують висновків суду.

Довід апеляційної скарги щодо відмови у стягненні на її користь судового збору в розмірі 300,00 грн., який позивачкою сплачений при зверненні до суду першої інстанції, апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки доказів сплати цього судового збору позивачкою не надано.

Інших доводів апеляційна скарга не містіть.

За таких обставин, оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення апеляційний суд не вбачає.

Згідно із статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 10 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: