Провадження № 2/761/1102/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарях Бешировій Ж.В., Савенко О.І., Слесар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 21 липня 2015 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач), ОСОБА_3, про стягнення боргу за договором позики.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 травня 2013 року між ним Відповідачем та ОСОБА_3 було укладено договір позики на суму 2000 доларів США. Зауважує, що вказану суму він передав Відповідачу у присутності працівників інституту, яка надала йому розписку про отримання цих коштів та яка повідомила, що позичені кошти вона передала ОСОБА_3, який пообіцяв їх повернути до 17 червня 2013 року. Зауважує, що у вказаний час кошти йому не повернуті. Зазначає, що він неодноразово звертався до Відповідача та до ОСОБА_3 з проханням повернути позику, проте, кошти йому не повернуто. А вказані особи щоразу переносили дату повернення коштів. Внаслідок чого, у Відповідача та ОСОБА_3 виникла основна заборгованість перед Позивачем у розмірі 43 800 грн., відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ станом на 17 липня 2015 року та з урахуванням положень ст. 625 ЦК України, заборгованість зі встановленого індексу інфляції за період із 01 січня 2014 року по 30 травня 2015 року складає 26 409 грн. та 3% річних за період із 17 червня 2013 року по 17 липня 2015 року складає 2 279 грн. 97 коп. Просив суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача та ОСОБА_3 на його користь загальну суму заборгованості у розмірі 72 488 грн. 97 коп., а також відшкодувати судові витрати, пов`язані із розглядом справи.

У ході судового розгляду справи, Позивачем було подано до суду зміни до позовної заяви від 29 березня 2016 року згідно яких Позивач просив суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача на його користь 2 000 доларів США у перерахунку в національній валюті відповідно до курсу НБУ на момент ухвалення судового рішення, як набуті за недостатніх правових підстав та у спосіб, що суперечить цивільному законодавству, а позовні вимоги в частині щодо стягнення коштів із ОСОБА_3 - залишити без розгляду.

Крім того, в ході судового розгляду справи, згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року, провадження у справі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, закрито в частині щодо пред'явлення позову до ОСОБА_3, з підстав набрання законної сили рішенням суду, ухваленим з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У судовому засіданні Позивач позов, з урахуванням уточнень, підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позов не визнала. У задоволенні позову просила відмовити мотивуючи тим, що дійсно нею була написана розписка про отримання коштів від Позивача, проте, зазначені кошти нею були передані ОСОБА_3 Зауважила, що про строки повернення її не було повідомлено ні усно, ні письмово, оскільки позичальником вона не виступала. Крім того, зауважила, що Позивачем вона жодного разу не повідомлялася про необхідність повернення йому коштів, які вона передала ОСОБА_3 Також зауважила, що будь яких зв'язків із останнім вона не підтримує. Зауважила, що розписка від 17 травня 2013 року передбачає отримання нею коштів для передачі ОСОБА_3 на прохання останнього і, що розписка не містить домовленостей чи умов щодо отримання нею коштів у розмірі 2 000 доларів США у борг із зобов'язанням їх повернення, у зв'язку з чим вона вважає, що між нею та Позивачем не існує будь яких грошових зобов'язань, які випливають із договору позики, у зв'язку з чим підстави стягнення із неї на користь Позивача коштів у розмірі 2 000 доларів США, на її думку, відсутні.

Заслухавши пояснення Позивача, Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 травня 2013 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 кошти у розмірі 2000 доларів США, для передачі ОСОБА_3 на його прохання. На підтвердження чого Відповідач надала Позивачеві відповідну розписку (а.с. 7).

Відповідач у судовому засіданні факт написання нею зазначеної розписки та отримання коштів від Позивача не заперечувала.

За змістом частини 3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики та стягнення коштів за порушення грошового зобов'язання, відмовлено, з підстав відсутності доказів укладення між сторонами договору позики, у зв'язку з чим суд також визнав ОСОБА_3 неналежним відповідачем у справі.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно з частиною 1 статті 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно довіреності, виданої 15 лютого 2013 року ОСОБА_3 на ім'я, у тому числі, Відповідача, остання уповноважувалася вести цивільні та адміністративні справи ОСОБА_3 в усіх судових установах з усіма правами, які надані законом позивачеві, відповідачу, третій особі та потерпілому. Проте, вказана довіреність отримувати будь яке майно, у тому числі, кошти, в інтересах ОСОБА_3 у третіх осіб, у тому числі, у Позивача, не передбачала (а.с. 9).

Згідно з частиною 1 статті 10 Цивільного кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Не визнаючи позов, Відповідач мотивувала свою правову позицію тим, що вона позичала кошти для ОСОБА_3 Проте, жодного доказу на підтвердження вказаної обставини суду не надала.

Керуючись, у тому числі, принципом змагальності сторін, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цілому є обґрунтованими, а позов - таким, що підлягає задоволенню.

Оскільки Відповідач безпідставно отримала у Позивача кошти у розмірі 2 000 доларів США, Відповідач зобов'язана вказані кошти повернути Позивачеві в натурі, що за офіційним курсом НБУ, станом на 20 жовтня 2016 року, складає 51 380 грн., які підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача у судовому порядку.

Крім того, виходячи із вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 724 грн. 88 коп.

А всього з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню 52 104 грн. 88 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України, керуючись статями 10, 11, 13, 57, 60, 61, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна - з а д о в о л ь н и т и у повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) кошти у розмірі 2 000 (дві тисячі) доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20 жовтня 2016 року складає 51 380 (п'ятдесят одна тисяча триста вісімдесят) гривень та присудити судові витрати, пов'язані із розглядом справи, у розмірі 724 грн. 88 коп., а всього, загальна сума, яка підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 складає 52 104 (п'ятдесят дві тисячі сто чотири) гривні 88 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :