Номер провадження 2/754/587/16
РІШЕННЯ

Іменем України

14 березня 2016 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Фацул М., Ленській Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України і отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На виконання постанови КМУ «Про передачу органам Пенсійного Фонду України функцій з призначення, перерахунку і виплати пенсій деяким категоріям громадян» № 1522 від 02 листопада 2006 року Міністерством Внутрішніх справ України до Управління були передані пенсійні справи колишніх співробітників органів внутрішніх справ, в тому числі і пенсійна справа позивача. Інформація, наявна в матеріалах справи була внесена до електронної бази ПВП ДКГ. Проте, у зв'язку з помилкою в програмному забезпеченні було невірно вказано рік народження непрацездатного утримання ОСОБА_3 - замість 1991 рік було вказано 1997 рік. У зв'язку з чим термін виплати надбавки на непрацездатного утриманця був вказаний по 31 липня 2015 року - вірна дата 31 липня 2009 року. Що призвело до виплати надмірних пенсійних коштів за період часу з 01 серпня 2009 року по 31 липня 2015 року на загальну суму 29637 гривень.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вважає їх незаконними та необґрунтованими.

Представник відповідача проти задоволення вимог позову заперечував, додатково пояснив, що позивач не надав жодного належного доказу для підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Крім того, представник зауважив про відсутність рахункової помилки.

Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України і отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»

На виконання постанови КМУ «Про передачу органам Пенсійного Фонду України функцій з призначення, перерахунку і виплати пенсій деяким категоріям громадян» № 1522 від 02 листопада 2006 року Міністерством Внутрішніх справ України до Управління були передані пенсійні справи колишніх співробітників органів внутрішніх справ, в тому числі і пенсійна справа позивача.

На підставі заяв ОСОБА_2 від 25 травня 2000 року та 01 липня 2003 року йому було призначено надбавку до пенсії у зв'язку з перебуванням на його утримання неповнолітніх дітей.

Відповідно до Довідки № 341 від 25 травня 2000 року до членів сім»ї ОСОБА_2 належать : дружина - ОСОБА_4, син - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Як вбачається з листа-вимоги від 11 серпня 2015 року, яка була надіслана ОСОБА_2 з вимогою добровільної сплати суми надмірно сплачених коштів, інформація, наявна в матеріалах пенсійної справи була внесена до електронної бази ПВП ДКГ з помилкою, а саме було невірно вказано рік народження непрацездатного утримання ОСОБА_3 - замість 1991 рік було вказано 1997 рік, що призвело до виплати надмірних пенсійних коштів за період часу з 01 серпня 2009 року по 31 липня 2015 року на загальну суму 29637 гривень.

Відповідно до п. 4 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 року № 25-3 "Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення, яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Згідно із ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Поняття «рахункової помилки» чинним законодавством не визначено.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» надано роз'яснення лічильної помилки. До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін, та, враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Як встановлено в судовому засіданні, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було допущено помилку під час перенесення інформації з паперових носіїв до бази ПВП ДКГ , яка не може бути визнана судом рахунковою.

Аналогічна позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 22.01.2014 року у справі № 6-151цс13, де Верховний Суд України зробив висновок, що відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Враховуючи вищевикладене, вимоги діючого законодавства, сумлінність поведінки одержувача коштів, недоведеність позивачем того факту, що переплата сум пенсії сталося з причин, пов'язаних з рахунковою помилкою або недобросовісності з боку набувача, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 1215 ЦК України, Конституцією України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя