Справа №: 653/925/16-ц
Провадження № 2/653/404/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18.03.2016

Суддя Генічеського районного суду Херсонської області Шарко Н.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділу спільного сумісного майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем; здійснити поділ спільного майна подружжя, виділивши у її власність ? частину житлового будинку №66 по вул. Леніна, в м. Генічеську Херсонської області

Розглянувши матеріали вказаного позову, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України позивачем до поданої позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Стаття 1 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон) визначає, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 9 вказаного Закону, суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, вказаними нормами на суд покладено обовязок починаючи з 01.09.2015 року перед відкриттям провадження у справі перевіряти зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судом встановлено, що до заяви додано квитанції Приватбанку від 02 листопада 2015р. на суму 241 грн., від 16 жовтня 2015р. на суму 243,60 грн., квитанцію Ощадбанка від 14 березня 2016р. за 46 на суму 66,60грн.

Однак квитанція, видана Приватбанком від 16 жовтня 2015р. на суму 243,60 грн. до уваги не може бути прийнята, оскільки не підписана уповноваженою посадовою особою банку і не скріплена печаткою установи банку з відміткою про дату виконання, що позбавляє суд можливості встановити її дійсність. Крім того у суду існують сумніви щодо зарахування судового збору за квитанцією від 02 листопада 2015р. на суму 241 грн.

Таким чином, оскільки у позові та доданих до нього документах відсутні відомості стосовно зарахування сплаченого позивачем судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, тому позивачу слід надати довідку про зарахування вказаних коштів до спеціального фонду Державного бюджету, або надати квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, яка має одночасно майновий та немайновий характер, судовий збір сплачується за ставкам, встановленими для позовних заяв майнового та не майнового характеру.

Судом встановлено, що позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру (про розірвання шлюбу) та іншу майнового (про виділ у власність частини житлового будинку).

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має майновий характер судовий збір сплачується за ставкою 1% від ціни позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості; у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Тобто, ціна позову визначається від вартості майна на момент звернення до суду, на яке позивач просить визнати за ним право власності та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

З урахуванням вище викладеного ОСОБА_1 необхідно надати відомості, що підтверджують ціну позову на момент предявлення позову до суду. Так як, відсутні відомості, що підтверджують ціну позову, ціна позову не може бути визначена, а отже й відсутні підстави вважати, що судовий збір сплачено в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України постановляє ухвалу, якою залишає заяву без руху, про що сповіщає позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділу спільного сумісного майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу пятиденний строк з моменту отримання цієї ухвали для усунення наступних недоліків: надати відомості, що підтверджують ціну позову, сплатити судовий збір за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру, надати довідку про зарахування коштів до спеціального фонду Державного бюджету.

Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3