У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

16 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Леванчука А.О.,
суддів: Парінової І.К., Писаної Т.О., Попович О.В., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Волинської області від 30 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 8 липня 1989 року по 21 січня 2010 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 За час шлюбу ними було придбано будинок АДРЕСА_1 та автомобіль «Мерседес-Бенц», 1994 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1. Право власності на вказаний будинок та автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_7 Після розірвання шлюбу між сторонами була досягнута усна домовленість щодо користування спірним майном, за якою сторони погодили, що ОСОБА_7 користується автомобілем, а він житловим будинком, але у березні 2014 року ОСОБА_7 порушила дану домовленість.

У зв'язку з цим позивач просив суд визнати за ним та ОСОБА_7 право власності за кожним на 1/2 частину спірного будинку, поділивши його відповідно до першого варіанту поділу, наведеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30 січня 2015 року № 7035-7036, виділивши йому в натурі у житловому будинку приміщення, розташовані на першому поверсі, а також веранду (б), ОСОБА_7 - виділити в натурі у житловому будинку приміщення, розташовані на другому поверсі, а також приміщення бані (Б-1). Стягнути з ОСОБА_7 на його користь компенсацію 1/2 вартості зазначеного автомобіля у розмірі 75 960 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину індивідуального житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 відповідно до першого варіанту поділу, наведеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30 січня 2015 року № 7035-7036, та виділенойому в натурі: гараж (1-1) площею 34,7 кв. м; веранду (1-2) площею 5,9 кв. м; коридор (1-3) площею 6,7 кв. м; кладову (1-4) площею 1,1 кв. м; вітальню (1-5) площею 34 кв. м; котельню (1-7) площею 5,5 кв. м; вбиральню (1-8) площею 3,1 кв. м, всього - 113, 2 кв. м., а також веранду (б). Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/2 індивідуального житлового будинку з господарськими спорудами за вказаною адресою відповідно до першого варіанту поділу, наведеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30 січня 2015 року № 7035-7036, виділено їй в натурі: кімнату (2-9) площею 32,5 кв. м; кімнату (2-10) площею 17,1 кв. м; кімнату (2-11) площею 20,4 кв. м; кімнату (2-12) площею 13,7 кв. м; санвузол (2-13) площею 6,7 кв. м; сходову (2-14) площею 20,4 кв. м; кладову (2-15) площею 0,8 кв. м, а всього - 101, 3 кв. м., а також приміщення бані (Б-1). Позивача ОСОБА_6, з метою проведення поділу вищевказаного житлового будинку та ізолювання виділених співвласникам приміщень, за власні кошти, зобов'язано провести влаштування окремого входу на другий поверх будинку, влаштувати автономну системуелектропостачання, газопостачання та опалення, переобладнати для кожного співвласника. У порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 компенсацію 1/2 вартості автомобіля «Мерседес-Бенц», модель 814, 1994 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, у розмірі 75 960 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 30 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині поділу будинку та стягнення судових витрат скасовано та ухвалено уцій частині нове рішення у справі, яким позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину будинку за вказаною адресою. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягаєчастковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що з 8 липня 1989 року по 21 січня 2010 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу ними було придбано будинок АДРЕСА_1 та автомобіль «Мерседес-Бенц», 1994 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 9 грудня 2005 року автомобіль «Мерседес-Бенц», 1994 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1, був зареєстрований за ОСОБА_7

Відповідно до свідоцтва про право власності від 4 березня 2003 року будинок АДРЕСА_1 зареєстрований також за відповідачем.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 16 січня 2015 року, проведеної судовим експертом Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, середня ринкова вартість автомобіля Мерседес-Бенц», 1994 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1, станом на дату проведення експертизи становила 151 920 грн (а. с. 95-97).

Згідно із висновком судової будівельно-технічної експертизи від 30 січня 2015 року № 7035-7036, проведеної судовим експертом Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, неможливо визначити дійсну (реальну) вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 оскільки відсутні відомості про інвентаризаційну вартість досліджуваного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за вказаною адресою (а. с. 107-110). Разом із цим у висновку зазначено про можливість поділу житлового будинку на дві ізольовані квартири. При цьому у висновку наведені два варіанти поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із того, що сторонам у рівних частках належить право власності на автомобіль та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і останній підлягає поділу відповідно до варіанту першого, наведеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи 30 січня 2015 року № 7035-7036 із виділенням в натурі у житловому будинку позивачу приміщень, розташованих на першому поверсі, а також веранди (б), а відповідачу приміщень, розташованих на другому поверсі, а також приміщення бані (Б-1) зі стягненням з відповідача на користь позивача компенсації 1/2 частини вартості автомобіля «Мерседес-Бенц» у розмірі 75 960 грн., визначеної висновком експерта, а також підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо поділу житлового будинку та вважав, що місцевий суд посилаючись на висновок будівельно-технічної експертизи 30 січня 2015 року № 7035-7036 не врахував, що для проведення запропонованого експертом поділу цього будинку необхідно провести переобладнання і будівельні роботи по влаштуванню двох ізольованих квартир, серед яких: влаштування окремого входу на другий поверх, переобладнання існуючих на автономні мережі електропостачання, газопостачання та опалення і в порушення вимог ст. 152 ЖК України провів поділ будинку не отримавши відповідних документів, які дають право на виконання таких робіт, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування. Крім того, провівши поділ будинку в натурі, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у висновку експерта не зазначено, які приміщення на другому поверсі мають бути переобладнані в кухню, яким чином має бути перекрито перший та другий поверхи, де має бути розміщено котел для індивідуального опалення другого поверху та чи такі переобладнання технічно можливі.

Однак з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

У матеріалах справи міститься лист-відповідь від 2 червня 2015 року № 1.1-8/3029, надісланий на запит суду про надання виконавчим комітетом Луцької міської ради даних про дозвіл, оформлений у вигляді відповідного рішення ради на переобладнання та перепланування житлового будинку АДРЕСА_1 з реконструкцією та добудовою окремого входу на другий поверх, виконавчий комітет Луцької міської ради повідомив про те, що Законом України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» не передбачена процедура розгляду питання щодо поділу будинку на засіданні виконавчого комітету та надання рішення про дозвіл щодо поділу будинку. Враховуючи вимоги ст. 29 цього Закону на підставі рішення суду щодо поділу житлового будинку АДРЕСА_1 та висновку судової будівельної експертизи - власникам будинку необхідно звернутися до Центру надання адміністративних послуг для отримання містобудівних умов та обмежень на реконструкцію будинку під двоквартирний житловий будинок (а. с. 152).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, апеляційний суд не врахував положень ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і залишив поза увагою лист-відповідь виконавчого комітету Луцької міської ради від 2 червня 2015 року № 1.1-8/3029 та дійшов передчасного висновку про порушення місцевим судом положень ст. 152 ЖК України.

Крім того, апеляційний суд визнаючи право власності за кожним із сторін по 1/2 ідеальних часток у будинку не врахував правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-1109цс15, згідно з якою під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог ст. 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то рішення цього суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 30 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук І.К. Парінова Т.О. Писана О.В. Попович Г.В. Юровська Головуючий Судді: