АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2590/16 Справа № 191/3299/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Твердохліб А. В. Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання недійсним рішень та визнання права користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року, де ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.01.2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано недійсним рішення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області №25 від 21. 01. 1998 року про передачу ОСОБА_7 у приватну власність земельної ділянки, площею 0,0687 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Визнано недійсним рішення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області №114 8/ХХІІІ від 24. 06. 1999 року «Про внесення змін до площ земельних ділянок за матеріалами інвентаризації», яким внесено зміни до площі земельної ділянки, переданої у приватну власність ОСОБА_7, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що складає 0,0913 га.

Визнано недійсним Державний акт Серії НОМЕР_1 на право приватної власності на землю, виданий громадянину України ОСОБА_7, про передачу у приватну власність земельної ділянки, площею 0,0913 га в межах згідно з планом, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. В іншій частині позовних вимог -відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, 25. 11. 1997 року Синельниківським рефрижераторним вагонним депо Придніпровської залізниці ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на житло, а саме: квартиру АДРЕСА_1 на підставі розпорядження №40 від 08. 07. 1997 року, зареєстрованого Синельниківським міжміським бюро технічної інвентаризації 25. 11. 1997 року за реєстром № 103/404.

Згідно рішення Синельниківської міської ради № 25 від 21. 01. 1998 року та додатку до рішення ОСОБА_7 була передана безкоштовно у приватну власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована АДРЕСА_1 площею 0, 0687 га.

Рішенням Синельниківської міської ради № 114 - 8/XXIII від 24. 06. 1999 року внесені зміни до площ земельних ділянок, переданих у приватну власність громадянам міста, тобто були внесені зміни в рішення №25 від 21. 01. 1998 року та додатку, а саме: ОСОБА_7, що мешкає по АДРЕСА_1 земельна ділянка у приватній власності складає 0,0913 га.

05 січня 2000 року між ОСОБА_7, ОСОБА_6, як продавцями, та ОСОБА_5, як покупцем, був укладений договір купівлі-продажу 2/3 частини АДРЕСА_1, що розташована на земельній ділянці, яка знаходилася у віданні Синельниківської міської ради. На підставі даного договору Синельниківським МБТІ за ОСОБА_5 було зареєстровано 11. 01. 2000 року право власності на 2/3 частини даної квартири, а також згідно реєстраційного посвідчення за ОСОБА_5 перереєстровано право власності на 1/3 частину квартири, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25. 11. 1997 року Синельниківським рефрижераторним вагонним депо.

01 лютого 2001 року, на підставі рішення Синельниківської міської ради від 21. 01. 1998 року №25, виготовлено державний акт на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_7, яка розташована на території АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих споруд загальною площею 0, 0913 га.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що рішенням Синельниківської міської ради при передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_7 було порушено право позивача користуватися своєю часткою земельної ділянки відповідно до її частки в квартирі, а оскільки державний акт про право на землю є похідним від рішень Синельниківської міської ради, то зазначені рішення та державний акт необхідно визнати недійсними.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, посилається на те, що суд не звернув уваги на те, що спірну земельну ділянку отримав у приватну власність ОСОБА_7, у якого є рідні діти, зокрема апелянт, яка претендує на частину спірної земельної ділянки. Крім того, позивач скористалася своїм правом на приватизацію іншої земельної ділянки, тощо.

Згідно статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З матеріалів справи вбачається, що апелянт ОСОБА_4 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_7, яка в передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого держаний нотаріус відмовив ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало ОСОБА_7 /а.с. 77, 160-161, 163-167/.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.09.2015 року відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини /а.с. 105, 163-167/.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2015 року зазначене рішення апеляційного суду залишено без змін. /а.с. 160-161/.

Отже, колегія суддів, враховуючи зазначені обставини, прийшла до висновку, що в даному випадку, оспорюваними рішеннями виконкому та оскаржуваним рішенням суду, права апелянта не порушені, тому підстави для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції, яким не вирішувалося питання про права та обов'язки апелянта, відсутні.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає відхиленню, рішення суду в оскаржуваній частині залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: