Справа № 447/415/15 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/783/2341/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2, представника КС «Надія» -

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки "Надія" на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 26 січня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Кредитна спілка "Надія" звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування 24000.00 грн. майнової шкоди.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржила Кредитна спілка "Надія", вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що внаслідок незаконних дій відповідачки, яка працювала на посаді касира в Кредитній спілці "Надія", позивачу завдано майнової шкоди в розмірі 24000.00 грн. Доказів завдання касиром майнової шкоди достатньо тому, що згідно вимог бухгалтерського обліку, саме касир видає гроші особі, яка вказана у видатковому касовому ордері, а тому вона особисто несе відповідальність за видачу грошей та встановлення осіб, яким видаються кошти. З наведених підстав просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги КС «Надія» задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника КС «Надія» ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з неможливості встановити чиїми неправомірними діями КС «Надія» і чи саме діями ОСОБА_2 було завдано майнову шкоду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З постанови Залізничного районного суду м. Львова від 12.09.2013 року у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.366 КК України, яка набрала законної сили, вбачається, що судом встановлено, що ОСОБА_2, перебуваючи на посаді касира Кредитної спілки "Надія", в період часу з 01.09.2007 року по 25.02.2009 року, вчинила службове підроблення видаткових касових ордерів на осіб-позичальників, які згідно даних ОСОБА_4 ГУ МВС України у Львівській області не значаться на отримання підзвітних коштів для придбання товарно-матеріальних цінностей в ПВКП "Вега", а саме видатковий касовий ордер від 21.09.2007 року №1034 на видачу позики ОСОБА_5 на суму 22000.00 гривень, видатковий касовий ордер від 15.08.2008 року №87 на видачу позики ОСОБА_6 на суму 2000.00 гривень, видатковий касовий ордер від 09.11.2007 року №1178 на суму 35.00 гривень, авансовий звіт заповнений на ОСОБА_7, товарний чек ПВКП "Вега" на суму 35.00 гривень. ОСОБА_2 вину у скоєному визнала. На підставі заявленого нею клопотання її було звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальну справу про обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України було провадженням закрито.

З постанови вбачається, що ОСОБА_2 звільнена від кримінальної відповідальності по нереабілітуючих обставинах, а відтак вона не звільнена від майнової відповідальності за шкоду, завдану КС «Надія» неправомірними діями, завдану вчиненням відповідачкою злочину.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції безпідставно посилався на те, що не встановлено, хто отримав кошти за підробленими відповідачем касовими документами, а отже, чиїми злочинними діями було завдано шкоду позивачу, оскільки вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, встановлена, що підтверджується постановою Залізничного районного суду м. Львова від 12.09.2013 року у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, яка набрала законної сили.

Оскільки ОСОБА_2, відшкодувавши КС «Надія» завдану майнову шкоду, має право зворотної вимоги до кожного із солідарних боржників у рівній частці у випадку присудження відшкодування шкоди з інших винних осіб, безпідставною та необгрунтованою є відмова суду першої інстанції у задоволенні позову КС «Надія» з тих підстав, що з обвинувального висновку по кримінальній справі №144-3605 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, вбачається, що у видаткових касових ордерах від 21.09.2007 року №1034 та від 15.08.2008 року №87, окрім підпису відповідачки, були також підписи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Крім того рукописні записи на видаткових касових ордерах в графах: "Видати", "Підстава" та "Паспортні дані" були виконані ОСОБА_8

Судом першої інстанції встановлено, що кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебуває на розгляді у Залізничному районному суді м. Львова.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Вищезазначені обставини не були враховані судом першої інстанції, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення суду, яке підлягає скасуванню з підстав, передбачених ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу Кредитної спілки "Надія" задовольнити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 26 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Кредитної спілки «Надія» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_10»яни Андріївни на користь КС «Надія» 24000.00 грн. завданої майнової шкоди.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_11