Справа № 140/784/16-ц Провадження № 22-ц/772/2840/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 35 Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоОСОБА_2,
суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4,
при секретаріОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до ОСОБА_6 про відшкодування збитків,

за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Вінницькій області на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 30 червня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом Державна екологічна інспекція у Вінницькій області звернулася в суд 24 березня 2016 року.

Зазначала, що Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України щодо використання обєктів тваринного світу на території Немирівського району, в ході якої встановлено, що ОСОБА_6 здійснено незаконний вилов риби забороненими знаряддями лову (сіткою) на Ладижинському водосховищі Південний ОСОБА_7 біля с. Новоселівка Немирівського району.

На основі результатів перевірки відносно ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення №004898 від 10 червня 2015 року за ч.4 ст.85 КУпАП. Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 20 липня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 85 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Посилаючись на те, що внаслідок незаконного вилову риби забороненим знаряддям лову відповідач наніс державі збитків, позивач просив стягнути з ОСОБА_6 збитки завдані внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 7803 грн.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 30 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 3902 грн. заподіяних збитків та 689 грн. судового збору на користь Державної екологічної інспекції у Вінницькій області.

У апеляційній скарзі Державна екологічна інспекція у Вінницькій області, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

У відповідності до правил частин 1 та 2 статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду таким визнати не можна, оскільки суд не виконав всі вимоги цивільного судочинства та допустив неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області 10 червня 2015 року складено щодо ОСОБА_6 протокол про адміністративне правопорушення №004898 за частиною 4 статті 85 КУпАП, за те, що ОСОБА_6 10 червня 2015 року о 10 год. 00 хв. грубо порушив правила рибальства, а саме здійснював незаконний вилов риби на деревяному човні забороненим знаряддям лову - сіткою розміром 28х28 мм., висотою 3 м. довжиною 60 м., в межах Ладижинського водосховища біля с. Новоселівка Немирівського району Вінницької області у заборонений нерестовий період спільно з ОСОБА_8 В результаті вчиненого порушення ним було виловлено рибу виду судак в кількості 15 шт, окунь 9 шт.

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 20 липня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 85 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. з конфіскацією знарядь лову «сітки», деревяного човна зеленого кольору.

Згідно розрахунку Державної екологічної інспекції у Вінницькій області від 15 червня 2015 року загальна сума заподіяної шкоди внаслідок незаконного вилову водних живих ресурсів на Ладижинському водосховищі річки ОСОБА_7 біля с. Новоселівка ОСОБА_6 становить 7803 грн.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що збитки заподіяні відповідачем державі підлягають відшкодуванню, однак їх розмір слід зменшити у звязку з матеріальним становищем відповідача, згідно з положенням частини 3 статті 1193 ЦК України.

З такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають встановленим обставинам справи та до таких висновків суд дійшов при неправильному застосуванні нормам матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, за правилом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільних прав, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому обсязі.

Спеціальні норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а саме положення Закону України «Про тваринний світ» не передбачають зменшення завданого обсягу збитків. Згідно з статтею 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.

У відповідності до статті 66 Конституції України кожен зобовязаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодувати завдані ним збитки.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом частини 4 статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Згідно розяснень, що містяться у абзаці 4 пункту 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах №4 від 01 березня 2013 року, правила частини 4 статті 1193 ЦК України про можливість зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину, застосовуються у виняткових випадках, якщо відшкодування шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача у тяжке матеріальне становище.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування завданих державі збитків з огляду на незадовільний матеріальний стан відповідача, а висновок суду, що ОСОБА_6 попереджали про скорочення на роботі не грунтується на належних і допустимих доказах. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 не є людиною похилого віку чи пенсіонером за віком або за станом здоровя. Відповідач є працездатною особою, працює слюсарем на підприємстві «Вінницька птахофабрика» м. Ладижин. Заробітна плата відповідача становить 3800 грн. (а.с.3).

Таким чином, у справі відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач є особою щодо якого суд в порядку винятку може застосувати положення закону про можливість зменшення розміру відшкодування шкоди, завданою ним державі, з урахуванням його матеріального становища.

Отже, висновки суду не відповідають обставинам справи, а норма матеріального права, яка може бути застосованою до цих правовідносин (частина 4 статті 1193 ЦК України) судом застосована неправильно, тому таке рішення суду залишатись в сили не може і підлягає скасуванню.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

З ОСОБА_6 на користь держави слід стягнути завдані збитки у розмірі 7803 грн., обраховані відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року №1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» (додаток №1)

Ураховуючи положення частин 1 та 5 статті 88 ЦПК України про перерозподіл апеляційним судом судових витрат при скасуванні рішення та ухваленні нового, з ОСОБА_6 слід стягнути витрати на користь Державної екологічної інспекції у Вінницькій області сплаченого нею судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 1378 грн. (а.с.1), та за подачу апеляційної скарги у розмірі 1515,80 грн. (а.с.23).

На підставі викладеного, керуючись статтею 303, пунктом 2 частини 1 статті 307, пунктами 3 та 4 статті 309, частиною 2 статті 314, статтею 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 30 червня 2016 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до ОСОБА_6 про відшкодування збитків завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 7803 (сім тисяч вісімсот три) грн. завданих збитків.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Державної екологічної інспекції у Вінницькій області судові витрати по оплаті судового збору у суді першої інстанції 1378 грн. та 1515 грн. 80 коп. за подачу апеляційної скарги, а всього 2893 (дві тисячі вісімсот девяносто три) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді : /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук