Справа № 242/216/16-ц
Провадження № 2/242/249/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» в інтересах Відокремленого Підрозділу «Шахта «Україна» про зобовязання забезпечення безоплатним вугілля на побутові потреби згідно вимог діючого законодавства, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 25.01.2016 р. звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він працював на підприємствах вугільної промисловості. 11.07.2006 р. був звільнений з ВП «Шахта «Україна» за власним бажанням. На теперішній час не працює, перебуває на пенсії за віком. Мешкає разом із сімєю в будинку, обігрів якого здійснюється самостійно печним опаленням вугіллям, так як послуги з центрального опалення не надаються. Абонентом Красноармійського Управління газового господарства не є. По 2012 р. відповідач безоплатно забезпечував його побутовим вугіллям згідно діючих норм як пенсіонера шахти і вугільної промисловості. З метою реалізації свого права на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби на 2015 р. він звернувся із заявою до керівництва ВП «Шахта «Україна», але йому було відмовлено, посилаючись на приписи п.12.10 Міжгалузевої угоди і на той факт, що забезпечення вугіллям має проводити те підприємство, з якого він вийшов на пенсію. Вважає відмову протиправною, оскільки пенсія йому була призначена на пільгових умовах 01.01.1991 р., коли він працював на шахті «Селидівська», яка знаходилась в складі Селидівського виробничого обєднання по добуванню вугілля «Селидіввугілля», правонаступником якого є ДП «Селидіввугілля». На пенсію вийшов з ВП «шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» 11.07.2006 р. Просив визнати неправомірними дії ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» про відмову на отримання вугілля на побутові потреби за 2015 р. та зобовязати відповідача забезпечити його безоплатним вугіллям на побутові потреби за 2015 р. у кількості 5,9 т. належної якості відповідно до умов колективного договору; повернути сплачений судовий збір по справі.

Позивач у судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив розглянути справу в його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій позовні вимоги не визнав та просив розглянути справу в його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд приходить довисновку що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.. 60 ч. 1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, так судом встановлено та не оспорюється відповідачем, що ОСОБА_1 працював на шахті «Україна», має стаж роботи у вугільній промисловості з 1959 року по 2006 рік. На час звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1 вже користувався пільгою щодо забезпечення вугіллям на побутові потреби в розмірі 5,9 т, згідно галузевої угоди.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що звертався до відповідача із заявою про забезпечення вугіллям на побутові потреби від 08.12.2015 року, але йому було відмовлено у забезпеченні побутовим вугіллям, оскільки він є пенсіонером «Шахти «Селидівська», а правонаступником ліквідованих шахт у частині забезпечення побутовим паливом є Управління праці та соціального захисту населення.

Працював на шахті «Селидівська», яка знаходилась в складі Селидівського виробничого обєднання по добуванню вугілля «Селидіввугілля». Пенсія йому була призначена на пільгових умовах 01.01.1991 р., коли він працював на шахті «Селидівська», яка знаходилась в складі Селидівського виробничого обєднання по добуванню вугілля «Селидіввугілля», правонаступником якого є ДП «Селидіввугілля», але він продовжував працювати. На пенсію вийшов з ВП «шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» 11.07.2006 р. По 2012 р. ВП «Шахта «Україна» безоплатно забезпечувало його побутовим вугіллям, як пенсіонера шахти і вугільної промисловості.

Статтею 2 Гірничого Закону України визначено, що сфера дії Закону поширюється на правовідносини у сфері діяльності гірничих підприємств, установ, організацій, гірничих об'єктів (далі - гірничі підприємства), що займаються розвідкою, розробкою, видобутком та переробкою корисних копалин і веденням гірничих робіт, будівництвом, ліквідацією або консервацією гірничих підприємств.

Об'єктами гірничих відносин згідно цього Закону є проектування, будівництво (реконструкція, технічне переоснащення), експлуатація, ліквідація або консервація гірничих підприємств. Суб'єктами гірничих відносин є юридичні та фізичні особи України, іноземні юридичні та фізичні особи, особи без громадянства, які здійснюють геологічне вивчення родовищ корисних копалин, проектування, будівництво (реконструкцію), експлуатацію, ліквідацію аварій та ліквідацію або консервацію підприємств з видобутку та переробки корисних копалин, а також проводять гірничі роботи. Таким чином, позивач і відповідач є суб'єктами гірничих правовідносин в розумінні цього закону.

Відповідно до статті 43 Гірничого Закону України встановлені права та соціальні гарантії працівників гірничих підприємств. Так підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства дійсно безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, певним категоріям працівників, в тому числі і пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов'язаних із підземними умовами, не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок.

Відповідно до ст. 48 Гірничого Закону, яка діяла на час спірних правовідносин, після ліквідації гірничого підприємства забезпечення вугіллям на побутові потреби здійснюється в межах тарифної угоди правонаступником, в тому числі, пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше 10 років для чоловіків та не менше ніж 7 років 6 місяців - для жінок, на роботах, пов'язаних з підземними умовами - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше ніж 12 років 6 місяців - для жінок.

Відповідно до п. 12.10 Галузевої Угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України, порядок забезпечення паливом на побутові потреби і надання компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами Підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на Підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також Переліку професій працівників з видобутку (переробки) вугілля та працівників вуглебудівних підприємств, яким безоплатно надається вугілля на побутові потреби (Постанова Кабінету Міністрів України від 17.03.2011 р. №303), Порядком надання компенсації особам, які мають право на безкоштовне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках з централізованим опаленням (Постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.2009 р. №887), Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби від 11.05.76 р. у частині, що не суперечить вказаним вище нормативно-правовим актам.

Відповідно до п. 12.10.9 Галузевої Угоди, особи, які мають право на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, в тому числі ті, що пішли на пенсію з підприємств інших галузей економіки України, забезпечуються паливом на побутові потреби за останнім місцем роботи на вуглевидобувному (перероблювальному) або шахтовуглебудівельному Підприємстві або їх правонаступниками.

Стаття 48 Гірничого закону України передбачає, що фінансування заходів щодо безоплатного забезпечення вугіллям на побутові потреби провадиться за рахунок коштів, виділених на ліквідацію або консервацію гірничого підприємства, після закінчення цієї роботи правонаступником.

Порядок забезпечення паливом на побутові потреби і компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також, (до приведення нормативно-правових актів у відповідність до Гірничого закону), чинною «Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби» від 11.05.76 та «Інструкцією про порядок компенсації працівникам і пенсіонерам підприємств вугільної промисловості, що мають право на відповідні пільги, витрат за спожиту електроенергію та газ», затвердженої наказом Мінпаливенерго та погодженої з профспілками.

Згідно із ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає доведеним факт, що позивач працював в вугільній галузі, перебував на посадах пов'язаних з підземними роботами, що підтверджується копією трудової книжки позивача. Звільнився з ВП «Шахта Україна» за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію за віком. (а.с.5-9). Мешкає разом із сімєю в будинку, обігрів якого здійснюється самостійно печним опаленням вугіллям, так як послуги з центрального опалення не надаються. Абонентом Красноармійського Управління газового господарства не є (а.с.10). На нього розповсюджується дія Гірничого Закону.

Слід зазначити, що відповідачем не надано жодного допустимого та належного доказу в підтвердження факту відсутності в нього зобовязання щодо забезпечення пільговим побутовим паливом позивача.

Враховуючи вищевикладене те, що на позивача поширюється норми ст..43, 48Гірничого Закону України та положення Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Виходячи з мінімальних розмірів передбачених п. 12.10 Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України, суд вважає необхідним визначити норми забезпечення позивача безоплатним вугіллям у розмірі 5,9 тонн за 2015 рік.

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 551 грн. 20 коп. покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 43, 48 Гірничого Закону України,Постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2011 р. N 303, Галузевою угодою між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України, ст. ст.3,10,15,60,ч. 1 ст. 61, 79,88,197,209,212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» в інтересах Відокремленого Підрозділу «Шахта «Україна» про зобовязання забезпечення безоплатним вугілля на побутові потреби згідно вимог діючого законодавства задовольнити.

Визнати неправомірними дії Відокремленого Підрозділу «Шахта «Україна» Державного Підприємства «Селидіввугілля» про відмову ОСОБА_1 на отримання вугілля на побутові потреби за 2015 р.

Зобовязати Відокремлений Підрозділ «Шахта «Україна» Державного Підприємства «Селидіввугілля» забезпечити ОСОБА_1 безоплатним вугіллям на побутові потреби за 2015 р. у кількості 5,9 т. належної якості відповідно до умов колективного договору

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» Відокремленого Підрозділу «Шахта «Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя