АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7809/16 Справа № 203/6762/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія 39
24 листопада 2016 року У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2016 рік листопад 24 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :
головуючого - Бараннік О.П.,
суддів - Посунся Н.Є., Тамакулової В.О.,
при секретарі - Самокиша О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора, Пята дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, -
В С Т А Н О В И Л А :
У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що він ОСОБА_2, народився 05.01.1962 року у м. Дніпропетровську, про що свідчить свідоцтво про народження.
Його батьками є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та батько ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивач у своїх батьків є єдиним сином.
24.05.2015 року померла мати позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть.
За життя ОСОБА_4 була власницею разом з батьком позивача квартири № 70, що розташована в будинку № 9 на пл. Дзержинського у м. Дніпропетровську, де і проживала.
Відповідачка по справі ОСОБА_3 є донькою позивача та онукою померлої ОСОБА_4.
В установлений законом строк позивач подав до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої матері.
Однак, після спливу шестимісячного строку позивачеві стало відомо, що його матірю ОСОБА_4 19.01.2007 року було складено заповіт стосовно нерухомого майна на його доньку, онуку ОСОБА_4 - ОСОБА_3, про який позивач нічого не знав.
Посилаючись таким чином на зазначені обставини, а також на те, що його мати дуже хворіла та перенесла інфаркт, весь цей час він доглядав за нею та поховав її за свої кошти та кошти своїх рідних і близьких людей, що заповіт був складений не особисто ОСОБА_4, а нотаріусом і його мати не усвідомлювала значення своїх дій, тому, що перенесла інфаркт та лікувалася в кардіологічному відділенні міської лікарні № 20 з 06.01.2007 року по 18.01.2007 року, позивач вимушений був звернутись з даним позовом до суду.
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив його скасувати і ухвалити нове рішення, яким визнати, складений ОСОБА_4 на користь відповідачки ОСОБА_3 заповіт, посвідчений державним нотаріусом Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори 19 січня 2007 року недійсним.
Перевіривши законність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.
Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно процесуального і матеріального закону постановив рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.
Доводи позивача про те, що в момент складання заповіту його мати ОСОБА_4 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки як видно з матеріалів справи будь-яких доказів на підтвердження факту знаходження ОСОБА_4 в момент складання нею заповіту в стані, коли вона не могла розуміти значення своїх дій, позивачем суду не надано.
Що стосується посилань позивача на те, що за життя його мати казала своїм рідним та родичам про те, що квартира АДРЕСА_1 повинна відійти онучці ОСОБА_3, а квартира № 60, що розташована в будинку № 125 по пр. Карла Маркса в м. Дніпропетровську йому, позивачеві по справі, то вони також самі по собі не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки ніяким чином не спростовують волю спадкодавці під час складання заповіту на користь своєї онуки.
З огляду на викладене, а також на те, що під час розгляду справи по суті у суді першої інстанції питання про призначення та проведення посмертної судово-психіатричної експертизи ні позивачем, ні його представником також не порушувалось, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2016 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.
Головуючий :
Судді :