Справа № 639/9438/15-ц
Провадження № 2/639/372/16
16 березня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Гаврилюк С.М.,
при секретарі Луценко С.М.,
за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Жовтневий районний відділ у м. Харкові Державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 в жовтні 2015 року звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до ОСОБА_2 третя особа: Жовтневий районний відділ у м. Харкові Державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з відповідачем він знаходиться у шлюбі з 1992 року. Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За вказаною адресою відповідач була зареєстрована з 2007 року. Приблизно в 2013 році відповідач зібрала свої речі та залишила сімю, звязок з нею втрачено, оскільки з вказаного часу відповідач нічого про себе не повідомляє, сином не цікавиться.
З того часу, коли відповідач виїхала з квартири позивач вимушений сплачувати за нараховані житлово-комунальні послуги і за відповідача. Квартира належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 та членам його сімї ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 У звязку з тим, що ОСОБА_2 більше року без поважних причин не проживає у вказаній квартирі, не приймає участі у сплаті за комунальні послуги, позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням.
Позивач у судовому засіданні підтримав позов , посилаючись на викладені у заяві обставини, не заперечував проти заочного розгляду справи та пояснив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.12.2015 року розірвано його шлюб з відповідачкою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.02.2016 року внесено виправлення до вказаного судового рішення в частині зазначення вірного по-батькові відповідача ОСОБА_2, яке помилково було вказано як "Ігорівна".
Належним чином повідомлена відповідачка у судове засідання не з`явилась, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України неодноразово повідомлялась про час і місце розгляду справи, однак судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну зберігання.
Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява) вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с.9).
У вказаній квартирі зареєстрована відповідачка з 19.12.2007 року (а.с.10).
З пояснень ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_10, наданих дільничному інспектору міліції Жовтневого районного відділу Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_11. вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 не проживає у вказаній квартирі близько двох років, мешкає в РФ в м. Новосибірськ, так як знайшла собі іншого чоловіка та повертатись до України не збирається (а.с.12-14).
В судовому засіданні були опитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які підтвердили обставини викладені ними у вказаних вище письмових поясненнях та зазначили, що відповідачка добровільно виїхала з квартири відповідача та не мешкає за вказаною вище адресою з 2013 року.
Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні та наявність будь-якої домовленості між сторонами з цього приводу.
Аналізуючи викладені вище обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення обґрунтованого позову ОСОБА_1 та визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3, оскільки без поважних причин відповідачка понад один рік не проживає у вказаній квартирі.
У відповідності до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вибір вільного місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, сплачені позивачем судові витрати у сумі 487 грн. 20 коп., що документально підтверджується квитанціями, долученими до матеріалів цивільної справи, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.405 ЦК України , суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Жовтневий районний відділ у м. Харкові Державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк