Справа № 740/1845/16-ц
Провадження № 2/740/644/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2016 року м. Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі :
головуючого - судді Марченка М.М.
при секретарі Заколодній Ю.О.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ніжина цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-
в с т а н о в и в :
В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з`явився, який про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. При цьому представник позивача Сафір Ф.О., який діє на підставі довіреності № 3734-К-Н-О від 04.09.2015 року, в позовній заяві від 18.05.2016 року за вх.№ 5830 та в заяві до суду від 18.05.2016 року за в.№ 5829 просив справу розглянути у відсутності представника позивача та в разі неявки відповідача просив винести заочне рішення і позовні вимоги задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 21 липня 2016 року на 10 год. 30 хв. повторно не з`явився, про день і час судового розгляду справи був повідомлений належним чином: судові повістки отримала дружина відповідача. Заяви про відкладання розгляду справи відповідач суду не подавав і про причини своєї неявки до суду відповідач не повідомив.
Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі і розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зі згоди та клопотання представника позивача ОСОБА_2 зазначених в позовній заяві від 18.05.2016 року за вх. № 5830 та заяві від 18.05.2016 року за вх.№ 2829, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із слідуючих підстав.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З матеріалів справи вбачається, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого являється ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір № б/№ від 28.09.2007 року про надання ОСОБА_1 кредиту в сумі 7000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Разом з тим, відповідно до п.п. 3 п. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року, статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено п. 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію п.п. 3 п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Згідно положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року, тобто з 18.03.2014 року, та триває по теперішній час.
Отже, враховуючи вищенаведені вимоги законодавства України, оскільки відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ, що підтверджується письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах справи, а саме:
- згідно за відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області від 27.05.2016 року за вх. № 6379 ОСОБА_1 з 13.07.1996 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ;
- в довідці Ніжинського об`єднаного міського військового комісаріата від 02.06.2016 року за № 1/2148 зазначено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу військового комісара Ніжинсько-Куликівського ОМВК Чернігівської області від 10 травня 2014 року № 67 призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період, направлений для проходження військової служби у складі команди В 3137 та на даний час для постановки на військовий облік до військового комісаріату не прибував.
- в довідці командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 17 липня 2016 року за № 1454 зазначено, що майор ОСОБА_1 дійсно в період з 15.06.2014 року по 28.09.2014 року, з 30.11.2014 року по 28.01.2016 року, з 12.02.2016 року по 29.06.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції.
- в довідці командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 17 липня 2016 року за № 1455 зазначено, що майор ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 з 10.05.2014 року, наказ командира військової частини р/п НОМЕР_1 від 10.05.2014 року № 2 і по даний час проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .Вказана довідка видана для пред`явлення в Ніжинський міськрайонний суд.
На підставі зазначеного відповідачу ОСОБА_1 не підлягають нарахуванню відсотки за користування кредитом, а також штрафні санкції на підставі п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Станом на 31.03.2016 року за відповідачем ОСОБА_1 по укладеному з позивачем кредитному договору № б/н від 28.09.2007 року рахується заборгованість за кредитом на суму 3947.94 грн.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.
Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Разом з тим, відповідно до п. 12, п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків; учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
З ксерокопії посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого Управлінням особового складу Командування Сухопутних Військ 10 березня 2015 року ОСОБА_1 вбачаться, що представник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни- учасників бойових дій. Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України.
Таким чином, судові витрати у вигляді судового збору на користь позивача з відповідача не підлягають стягненню, а компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 527, 530, 610, 629, 634, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212- 215, 218, 224 - 226 ЦПК України, суд -
в и р і ш и в :
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Суддя