Ухвала

іменем україни

29 січня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Саксаганський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що у зв'язку зі смертю його прадіда ОСОБА_4, який отримував ордер № НОМЕР_1 від 29 листопада 1982 року щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, згідно виписки з протоколу № 13 від 06 липня 1990 року засідання громадської комісії виконкому Саксаганської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу договір найму даного житлового приміщення був змінений та переоформлено особовий рахунок на матір позивача ОСОБА_5 Позивач з 2005 року зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, разом з ним за вказаною адресою зареєстрована його сестра - відповідач ОСОБА_3, проте вона з 1997 року за вищевказаною адресою не проживає, при цьому з реєстраційного обліку в добровільному порядку не знялась. ОСОБА_6 за життя в 2009 році намагалась вирішити питання про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житлом, почала збирати документи, отримала 20 січня 2009 року акт про її непроживання, але захворіла та не мала змоги звернутись до суду. Відповідач в квартирі не проживає, за користування комунальними послугами не сплачує, у зв'язку із чим просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житлом.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року, у задоволенні позову - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керуючись положеннями ст.ст. 64, 71, 72, ЖК УРСР, враховуючи Постанову Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки остання була зареєстрована у квартирі як член сім'ї наймача, доказів щодо відсутності відповідача більше ніж шість місяців за місцем реєстрації позивачем не надано та даний факт у передбаченому законом порядку у судовому засіданні не доведено. Крім того, позивач не є власником квартири або основним квартиронаймачем, а є членом сім'ї наймача та користується спірним житлом на рівних правах із відповідачем.

Зокрема судами встановлено, що відповідач не має іншого житла, а позивач перешкоджає відповідачу у здійсненні нею права користування житловим приміщенням, про що свідчить звернення відповідача до правоохоронних органів.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Саксаганський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов

і кримінальних справ