АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 546/1186/15-ц Номер провадження 22-ц/786/562/16Головуючий у 1-й інстанції Горулько О. М. Доповідач ап. інст. Чічіль В. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.

за участю секретаря: Гнатюк О.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області, про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, визначивши третьою особою - Орган опіки і піклування Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області, прохаючи суд позбавити відповідача батьківських прав, відносно дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2015 року задоволено клопотання позивача, замінено третю особу на стороні позивача: виключено із числа третіх осіб орган опіки та піклування Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області та залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області.

Також іншою ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2015 року задоволено клопотання представника відповідача, а саме: провадження у вказаній цивільній справі зупинено до остаточного вирішення цивільної справи № 546/959/15-ц (провадження № 2/546/425/15) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виключення з актового запису про народження дитини - ОСОБА_4, відомостей про нього, як про батька дитини.

Не погодившись із вищезазначеною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила її скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали позовної заяви, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Оскаржуючи ухвалу місцевого суду, ОСОБА_2,зазначила, що рішення у справі за позовом ОСОБА_3 жодним чином не може вплинути на розгляд справи за її позовом, питання, що можуть бути вирішені при розгляді позову відповідача не стосуються підстав, від яких залежить можливість розгляду її позовної заяви, адже нею подано позов у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Проте, колегія суддів не погоджується із такими доводами апелянта з огляду на те, що судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що рішення суду у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виключення з актового запису про народження дитини - ОСОБА_4, відомостей про нього, як про батька дитини, можуть бути встановлені умови (встановлені судовою генетичною експертизою обставини справи і надана їм судом оцінка), від яких залежить можливість розгляду позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Також апелянт вказала, що ОСОБА_3 не повідомив суд, що відкрив провадження за її позовом про позбавлення батьківських прав, про наявність відкритого провадження за його позовом про виключення відомостей про особу, яка є батьком дитини, вважаючи, що таким чином відповідач визнав обставину відсутності у суді зареєстрованих проваджень, які могли б бути підставою для зупинення провадження у справі та перешкоджати її розгляду. Вказані доводи апеляційної скарги колегія суддів сприймає критично, адже сторона у справі протягом усього часу розгляду справи може скористатися своїм правом на подачу до суду клопотань про зупинення провадження у справі із різних підстав, у тому числі і до розгляду справи у іншому цивільному провадженні.

Апелянт також зазначила, що судом першої інстанції не взято до уваги наявність відкритого провадження за її позовом про стягнення з відповідача аліментів, що є безперечним свідченням ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Колегія суддів вважає, що вказаний довід апеляційної скарги не має відношення до розгляду апеляційної скарги на ухвалу про зупинення провадження у справі, а стосується розгляду позовної заяви про позбавлення батьківських прав по суті.

Щодо твердження апелянта про те, що зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_3 та за її позовом є такими, що порушують права малолітньої дитини на отримання належного утримання з боку держави є хибним, адже кожна із сторін використовує свої процесуальні права щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, що передбачено нормами ЦПК України і у обох справах провадження було зупинено на підставі ст. 201 ЦПК України, тобто зупинення провадження у справі було обов`язковим.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції у провадженні, що відкрито за позовом ОСОБА_3, не було вирішено питання про примусове втручання в життя та здоров`я дитини (примусовий забір крові дитини для проведення генетичної експертизи), що унеможливлює проведення експертизи, колегія суддів також не приймає до уваги, адже колегія не може надавати оцінку процесуальним документам, ухваленим в інших провадженнях.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала місцевого суду постановлена з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не дають підстав для її скасування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 312 п. 1, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: В.А. Чічіль

Судді: О.Ю. Кузнєцова

С.Ю. Мартєв

З оригіналом згідно:

суддя В.А.Чічіль