Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Калабухова О.А. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 313/972/15-ц
07 квітня 2016 року Справа № 22ц/778/310/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бєлка В.Ю., судді: Бондар М.С., Онищенко Е.А.

секретар - Бурак А.В.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційного Банку "Надра" на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 16.10.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра", Товариства з додатковою відповідальністю "Веселівський елеватор" про припинення зобов'язання за договором застави, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" (далі-Банк), Товариства з додатковою відповідальністю "Веселівський елеватор" про припинення зобов'язання за договором застави, посилаючись на те, що 29 січня 2015 року між ним та Банком був укладений договір застави майнових прав - депозитний банківський вклад на суму 310 000 доларів США, яким він забезпечив виконання зобов'язань Товариства з додатковою "Веселівський елеватор" (далі-Товариство) за кредитним договором від 29.01.2015 року та Додатковою угодою до нього на отримання кредитних коштів у вигляді відновлюваної кредитної лінії у сумі 3 750 000 грн. з терміном повернення 22.01.2016 року. Після запровадження у фінансовій установі відповідача тимчасової адміністрації до Товариства висунуті вимоги про дострокове погашення отриманих кредитних коштів, у зв'язку з порушенням умов договору кредиту. Зарахування переданих в заставу майнових прав до введення тимчасової адміністрації Банк не здійснив, не зважаючи на його пропозицію з цього питання. Тому вважав за необхідне, у судовому порядку визнати припиненими зобов'язання за договором застави та договором відновлюваної кредитної лінії.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 16.10.2015 року вимоги задоволені.

В апеляційній скарзі Банк наполягав на скасуванні ухваленого рішення стверджуючи, що суд неправильно визначив обставини справи щодо законності підстав про припинення застави.

Заслухавши пояснення представника Товариства, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з розгляду цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення в зв'язку з порушенням або неправильним застосуванням норм матеріального права.

Судом встановлено, 29 січня 2015 року між позивачем та Банком був укладений договір застави майнових прав - депозитний банківський вклад на суму 310 000 доларів США, яким були забезпечено виконання зобов'язань Товариства з додатковою відповідальністю "Веселівський елеватор" за кредитним договором від 29.01.2015 року та Додатковою угодою до нього на отримання кредитних коштів у вигляді відновлюваної кредитної лінії у сумі 3 750 000 грн. з терміном повернення 22.01.2016 року (а.с.6,11).

Також суд з'ясовано, що Товариство має невиконані зобов'язання за кредитним договором.

Зокрема цей факт підтверджений і постановою Київського апеляційного господарського суду, яка прийнята після ухвалення рішення у цій справі.

Вирішуючи справу та задовольняючи вимоги, суд першої інстанції, свою позицію обстоював тим, що умовами договору застави забезпечено право Банку за рахунок заставлених майнових прав задовольнити вимоги щодо повернення в повному обсязі коштів за кредитним договором, а заставодавець повідомив відповідача про згоду на таке списання, тому зобов'язання за договором застави припинились.

Втім, погодитись з такими висновками суду не можна.

Застава як спосіб забезпечення виконання зобов'язань та питання щодо порядку звернення стягнення на передане у заставу майно регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України "Про заставу", Законом України "Про нотаріат", Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою.

Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Отже, застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору - заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя.

Згідно зі ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та закону.

Нормами ст.610-611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають передбачені законом наслідки.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України "Про заставу", застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду та має похідний характер від забезпеченого зобов'язання.

Статтею 589 ЦК України та ст.20 Закону України "Про заставу" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм права, звернення стягнення на предмет застави є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання.

Згідно із статтею 28 Закону України "Про заставу" застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.

Отже, застава не може бути припинена раніше, ніж буде виконане основне зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі.

Відповідно до п.6.13 Договору застави майнових прав, цей договір діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Пунктом 4.3 Договору застави передбачено саме право Банку, а не обов'язок, прийняти у власність відступлене право на розміщені на депозиті кошти, у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань в порядку визначеному Договором.

Тобто, розпорядження щодо припинення застави має виражати волю та наміри не лише заставодавця, але й заставодержателя.

Як підсумок, застава не може бути припинена раніше, ніж буде виконане основне зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, що відповідає вимогам договору застави та цивільному законодавству.

Оскільки позичальником не виконане основне зобов'язання, не повернутий борг за кредитним договором, законних підстав для висновку при припинення застави не має.

В аспекті викладеного, суд першої інстанції прийшов до не правильних висновків у справі щодо припинення договору застави.

Керуючись ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 16.10.2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволені заявлених у цій справі вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" судові витрати пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 267 грн. 96 коп..

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: