"04" лютого 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.,
за участі секретаря Локоткова І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 21 жовтня 2015 року звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором станом на 12.10.2015 року на загальну суму 418 524 грн. 89 коп. та судові витрати.
Банк свої зобов'язання перед ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі.
Проте, ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого станом на 12.10.2015 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 418 524,89 грн., з яких: кредитна заборгованість у розмірі 134 662,44 грн., заборгованість по процентам у розмірі 124 583,32 грн., 3% річних у розмірі 25 755,49 грн. та інфляційне збільшення у розмірі 133 523,64 грн.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, представником ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» Бондар І.П. суду подана заява з проханням розглянути справу без участі представника позивача, у заяві зазначила, що позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно із п. 1.5.1. кредитного договору, за використання кредитних коштів протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі траншу, процентна ставка встановлюється у розмірі 14,50 % річних.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 2.1 договору факторингу, клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, до позивача перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором, укладеним з відповідачкою, як позичальником.
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 порушує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У зв'язку з невиконання відповідачкою ОСОБА_1 зобов'язань за вище укладеним правочином позивачем відповідно умов кредитного договору та положень ст. 625 ЦК України станом на 12.10.2015 року нарахована заборгованість у розмірі 418 524,89 грн., що включає: кредитну заборгованість у розмірі 134 662,44 грн., заборгованість по процентам у розмірі 124 583,32 грн., 3% річних у розмірі 25 755,49 грн. та інфляційне збільшення у розмірі 133 523,64 грн.
Пунктом 1.3 договору поруки визначено, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в тому числі суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.
Відповідно до п. 1.4 договору поруки, відповідальності поручителя і боржника є солідарною.
Згідно частини першої статі 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Як роз'яснено у пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.
Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.
При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
ПАТ «УкрСиббанк» на адресу відповідача ОСОБА_2 та на адресу відповідачки ОСОБА_1 надсилалися листи, відповідно від 27.06.2014 року та від 01.07.2014 року, із зазначенням наявної суми заборгованості станом на 25.06.2014 року, пропозицією сплатити борг та повідомленням, що у випадку не усунення порушень на 31-й день з дня отримання вимоги ПАТ «УкрСиббанк» вважатиме термін повернення кредиту за договором від 27.02.2008 року таким, що настав, та вимагає дострокового виконання зобов'язань у повному обсязі.
Як зазначено вище, кінцевий строк повернення кредиту визначався датою 27 лютого 2015 року.
Проте з даним позовом ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося 21.10.2015 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в межах даного спору ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» пред'явило вимоги до ОСОБА_2, як поручителя, з порушенням шестимісячного строку звернення до суду від дня настання терміну виконання основного зобов'язання, у зв'язку з чим договір поруки вважається припиненим, тому у частині заявлених вимог до відповідача ОСОБА_2 слід відмовити.
Разом з тим, вимоги до відповідачки ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» також підлягає стягненню сплачені позивачем судовий збір у розмірі 6 277 грн. 87 коп. (а.с. 5).
Керуючись ст. ст. 11, 202, 252, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 553, 559, 510, 598, 625, 627, 629, 1054, 1077 ЦК України, п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 64, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
У решті заявлених вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя