Справа №463/368/16-ц
Провадження №2/463/843/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Онищака М.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Іленко Ю.Р.

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_4 про скасування висновку, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування висновку органу опіки та піклування ЛРА ЛМР від 30.12.2015р. щодо тимчасового виїзду за кордон малолітнього ОСОБА_6 без згоди батька.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30.12.2015р. відповідачем надано висновок, згідно якого орган опіки та піклування вважає доцільним надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітнього ОСОБА_6 без згоди батька у супроводі матері, оскільки поїздка у США відповідатиме інтересам дитини, сприятиме її фізичному, духовному, інтелектуальному, культурному і соціальному розвитку. Із вказаним висновком та його мотивами не погоджується, позаяк під час дачі такого висновку не було заслухано його думку. Вважає, що тим самим його відсторонено від вирішення долі сина та порушено його батьківські права. На своєму засіданні, комісія не взяла до уваги наведені ним факти, що матір дитини не належно виконує свої батьківські обов'язки, неодноразово залишає дитину без догляду в нічний час, у зв'язку з чим син змушений самостійно готувати собі шкідливу їжу швидкого приготування. Крім того, на засіданні комісії, що відображено у висновку, ОСОБА_4 говорила про свій намір виїхати за кордон на постійне місце проживання і одружитись там із громадянином США, хоча дозвіл на виїзд дитини за кордон просила надати тимчасовий, що суперечить один одному, і свідчить про те, що після виїзду дитини за кордон син не буде повернутий в Україну, а він буде позбавлений можливості брати участь у вихованні. Також, на засіданні комісії не було подано документів, що за кордоном матір дитини буде працевлаштована та зможе забезпечити себе і дитину. Обставини проживання дитини за кордоном, житлові умови, забезпеченість та інше є невідомими, і тому, побоюється відпускати сина в чужу країну. Третя особа ОСОБА_4 подала позов до суду про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, а комісія у справах дітей надала позитивний оскаржуваний висновок. Враховуючи рівність прав обох батьків брати участь у вихованні дитини, просить скасувати згаданий вище висновок. Позицію сина про бажання виїхати за кордон, яка була заслухана на засіданні комісії просить не брати до уваги, оскільки така позиція, в силу віку сина суперечить інтересам останнього.

В судовому засіданні позивач та його представник згідно договору про надання правової допомоги від 24.10.2014р. адвокат Іленко Ю.Р. позовні вимоги підтримали. Крім вищенаведеного, додатково пояснили, що документи, подані третьою особою ОСОБА_4 на засідання комісії не містять жодних реквізитів та є неналежними доказами для вирішення питання про надання дозволу на виїзд дитини закордон. Країна, куди матір має намір вивези дитину знаходиться далеко, що унеможливить побачення сина з батьком. Згода сина на поїзду за кордон є необдуманою. Комісія на своєму засіданні враховувала лише позицію матері, яка до того ж, чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином. Інтереси батька жодним чином не враховані. Він пропонував матері дитини здійснити поїзду у США без сина, а після її повернення, вирішити питання про можливість виїзду сина, однак така пропозиція була відкинута комісією. Враховуючи вищенаведене в сукупності, просять позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечила, оскільки оскаржуваний висновок є документом рекомендаційного характеру і питання про надання чи не надання дозволу на виїзд дитини за кордон розглядається виключно судом. В свою чергу, висновок засідання комісії надано на вимогу суду, який розглядає справу про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Документи, що подані на засідання комісії на думку більшості її членів підтверджували відповідність інтересам дитини поїздки у США. На засіданні комісії були заслухані як матір, так і батько дитини, сама дитина і за результатами голосування прийнято рішення про доцільність надання дозволу. Процедура розгляду питання та прийняття рішення не порушена. Тому, в задоволенні позову просить відмовити.

Третя особа ОСОБА_7 та її повноважний представник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечили. Висловили позицію, аналогічну представнику органу опіки та піклування та кім цього, третя особа ОСОБА_7 додатково пояснила, що з нареченим, до якого має намір виїхати познайомилась 03.06.2014р. Дитина усвідомлює події, які відбуваються та бажає виїхати до США, а батько дитини - позивач у справі, під психологічним тиском хотів змінити позицію дитини. Відносини з новим нареченим у неї та у сина є відмінними. Пропозицію позивача перший раз виїхати закордон без дитини відкидає як неможливу, оскільки за умовами виїзду, вона зобов'язана на протязі трьох місяців після приїзду до США одружитись, після чого зможе оформляти проїзні документи. Процес оформлення таких документів є доволі тривалим та займає близько одного року. Залишати дитину на такий тривалий час відмовляється, і тому, бажає забрати сина з собою. В загальному, позовні вимоги просять залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та третя особа є батьками малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 що стверджується копією свідоцтва про народження, яка долучена до матеріалів справи (а.с.12).

30.12.2015р. відбулось засідання органу опіки та піклування ЛРА ЛМР, на якому комісія надала висновок про доцільність надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітнього ОСОБА_6 без згоди батька у супроводі матері, оскільки поїздка у США відповідатиме інтересам дитини, сприятиме її фізичному, духовному, інтелектуальному, культурному і соціальному розвитку (а.с.11).

Як вбачається із вступної частини висновку, розгляд вказаного питання відбувався для розв'язання спору між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 щодо тимчасового виїзду за кордон малолітнього ОСОБА_5 без згоди батька. Одночасно, до матеріалів справи долучено копію позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_8, третя особа орган опіки та піклування ШРА ЛМР про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька (а.с.21), яка перебуває на розгляді в Шевченківському районному суді м. Львова.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Таким чином, орган опіки та піклування виконує покладену на нього функцію захисту інтересів суб'єктів сімейних відносин.

Одночасно, як зазначено в ч. 6 цієї статті, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З наведеного вбачається, що висновок, який оскаржується в даній справі носить суто рекомендаційний характер і фактично, є одним із доказів у цивільній справі, яка перебуває на розгляді в Шевченківському районному суді м. Львова про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

Відповідно до змісту ст. 212 ЦПК України, суд не пов'язаний висновками певних органів, експертів та оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні заявлених у справі доказів та обставин справи. Жоден доказ, у тому числі і висновок органу опіки та піклування, не має для суду наперед встановленого значення.

Виходячи з підстав позову, позивач заперечує позицію органу опіки та піклування про доцільність виїзду дитини за кордон, однак, такі підстави і докази, якими вони обґрунтовуються підлягають оцінці безпосередньо при вирішенні питання про надання чи не надання дозволу.

Документи, які були на розгляді комісії і які піддавались аналізу перед наданням оскаржуваного висновку долучено до матеріалів справи (а.с.43-58).

Як позивач, так і третя особа підтвердили, що були присутні на засіданні комісії та надавали свої пояснення. Крім того, при наданні висновку комісією заслухано думку дитини.

Згідно протоколу засідання комісії (а.с.59), сім з дев'яти її членів проголосували за надання позитивного висновку.

Згідно п. п. 5.8, 5.9 Положення про комісію з питань захисту прав дитини у районній адміністрації (а.с.61-64), затвердженого розпорядженням голови районної адміністрації від 02.06.2015р. № 182, засідання комісії є правомочним, якщо на ньому присутні не менш як дві третини загальної кількості її членів. Рішення комісії приймається відкритим голосуванням простою більшістю голосів членів комісії, присутніх на засіданні. Як повідомила представник відповідача, загальна кількість членів комісії - 13 осіб.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів порушення процедури прийняття оскаржуваного висновку, а останній в свою чергу є лише одним із доказів, у цивільній справі, яка перебуває на розгляді в Шевченківському районному суді м. Львова, немає правових підстав для його скасування.

У справі яка розглядається відповідач приймаючи оскаржуваний висновок діяв виключно у спосіб та в межах, наданих йому чинним законодавством, що виключає можливість порушення прав позивача, а відтак, і можливість задоволення позовних вимог.

Покази свідка ОСОБА_9 - матері позивача і баби малолітнього по суті є запереченням проти висновку органу опіки та піклування, і тому, не можуть бути доказом обґрунтованості позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10,11,60,61,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст. ст. 3, 11, 15, 16 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_4 про скасування висновку органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 30 грудня 2015 року про розв'язання спору щодо тимчасового виїзду за кордон малолітнього ОСОБА_6 без згоди батька - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.