АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2094/16 Справа № 187/640/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.

суддів: Свистунової О.В., Ремеза В.А.

при секретарі Синенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до громадської організації садівниче товариство "Березка", ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4, Реєстраційна служба Петриківського районного управління юстиції в Дніпропетровській області, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що після смерті батька ОСОБА_5, який помер 14.07.2014 року, він 09 січня 2015 року звернувся в Третю дніпродзержинську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом. З часом він дізнався, що на будинок в садовому товаристві претендує і співмешканка померлого батька - ОСОБА_2, яка також звернулася із заявою про прийняття спадщини. Після звернення ОСОБА_3 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, нотаріус не вчинив нотаріальну дію з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, тобто на будинок, який розташований на ділянці № 23 в садовому товаристві «Березка» Курилівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області. У зв»язку з викладеними позивач просив суд визнати за ним право власності в цілому на садовий житловий будинок, який розташований на ділянці №23 в садовому товаристві «Березка» в смт. Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом, з подальшою реєстрацією права власності на об'єкт в реєстраційній службі Петриківського районного управління юстиції в Дніпропетровській області.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2015 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_3 право власності в цілому на садовий житловий будинок, який розташований на ділянці №23 в садовому товаристві «Березка» в смт. Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті 14.07.2014 року ОСОБА_5, з подальшою реєстрацією права власності на об'єкт в реєстраційній службі Петриківського районного управління юстиції в Дніпропетровській області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в позовних вимогах в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що за життя ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з третьою особою ОСОБА_4 з 04.09.1971 року, який був розірваний 21 листопада 2005 року. Від шлюбу вказані особи мають сина позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Викладені факти стверджуються відповідними свідоцтвами та визнані сторонами (а.с. 17, 18, 16)

ОСОБА_5, під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4, вступив у садове товариство «Березка», що зареєстроване 12.06.1987 року та знаходиться в смт. Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області, і отримав у користування земельну ділянку за №23 площею 495 м.кв., на якій було розпочато будівництво будинку.

Згідно державного акту на право колективної власності на землю від 29.05.1998 року КСТ «Берізка» на праві колективної власності належить земельна ділянка площею 6,7252 га, для ведення колективного садівництва, що розташована в смт. Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області; до списку громадян-членів товариства, що додається до акту, внесено дані ОСОБА_5. Викладене стверджується відповідними письмовим доказами, що долучені до матеріалів справи та визнано сторонами.

Суду надано виписку з протоколу №133 засідання правління КСТ «Березка» від 10.11.2012 року, з якого вбачається, що правління розглянуло заяву ОСОБА_5 та постановило переоформити ділянку №23 в КСТ «Березка» з ОСОБА_5 на його співмешканку - відповідачку ОСОБА_2 (а.с. 56).

З листа відділу Держземагенства у Петриківському районні Дніпропетровської області від 06.03.2015 року вбачається, що інформація щодо зареєстрованого державного акту за гр. ОСОБА_5 на земельну ділянку, яка розташована на території Курилівської сільської ради в КСТ «Берізка», Петриківського району Дніпропетровської області, - у відділі відсутня (а.с. 14).

Станом на час розгляду справи вищевказана земельна ділянка у приватній власності не перебуває, що визнано сторонами у судовому засіданні суду апеляційної інстанції та стверджується журналом і звукозаписом процесу.

14 липня 2014 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с. 12).

Протягом шести місяців після смерті ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори звернулись позивач ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_2. Зазначені обставини підтверджуються листом Третьої Дніпродзержинської нотаріальної контори від 13.06.2015 року за № 1527/01-16 (а.с. 101).

Постановою державного нотаріуса Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори від 28.04.2015 року позивачу ОСОБА_3 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_5, з підстав відсутні правовстановлюючих документи на спадкове майно (а.с. 10).

Відповідачкою суду надано технічний паспорт, який виготовлено 22.05.2015 року, на садовий (дачний) будинок, що знаходиться на ділянці №23 в садовому товаристві «Берізка» в смт. Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області. Згідно технічного паспорту на вказаній земельній ділянці площею 495 м.кв. розташовані: садовий будинок А-1, мансарда м/с (1 кухня, 2 літня кімната, 3 літня кімната у мансарді), ганок, госпблок Б-1, свердловина №1, ворота №2, огорожа №3, тротуари І, П. Вказані садовий будинок і госпблок побудовані у 2013 році (а.с. 79 85).

Згідно листа ДП «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект» від 20.07.2015 року за №184, 09.06.2015 року спеціалістом вказаного інституту було проведено зовнішнє візуальне обстеження садового будинку №23 в садовому товаристві «Берізка» в смт. Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області. За наслідками такого обстеження можливо зробити наступні висновки: споруда є капітальною з зовнішніми стінами із силікатної цегли, одноповерхова з мансардним поверхом; покрівля виконана із шиферу; розмір споруди приблизно 6,0х6,0 м.(а.с. 86).

З листа обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 22.04.2015 року вбачається, що згідно архівних даних інвентаризаційно-реєстраційна справа на об'єкт нерухомого майна за адресою: Курилівська сільрада, Петриківського району. Дніпропетровської області, ст «Березка», участок №23 - на підприємстві відсутня.

Колегія зауважує, що суду не надано будь-яких правовстановлюючих документів на будинок, який розташовано на ділянці №23 в садовому товаристві «Березка» в смт. Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області.

Однак, згідно позовної заяви, позивач просить визнати за ним право власності на будинок, що розташований ділянці №23 в садовому товаристві «Берізка», як на «садовий житловий». Позовні вимоги ОСОБА_3 не уточнювались, не змінювались. Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено повністю та визнано за позивачем право власності на спірний будинок із визначенням його, як «садового житлового».

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, у тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

За роз'ясненнями, що викладені у п. 7 постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Виходячи з викладеного, враховуючи зміст позовних вимог, відсутність доказів набуття за життя спадкодавцем права власності на спірний будинок у встановленому законодавством України порядку - колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на «садовий житловий» будинок, що розташований на ділянці №23 в садовому товаристві «Березка».

Суду не надано будь-яких правовстановлюючих документів на будинок, який розташовано на ділянці №23 в садовому товаристві «Березка».

Докази наявності у спірної споруди характеристик «садового житлового будинку» суду не надано, більше того, у технічному паспорті за 2015 рік вказано, що спірна споруда є садовим будинком.

Посилання представника позивача на те, що у позовній заяві вимога про визнання права власності на спірний об»єкт, як на житловий будинок була вказана помилково є безпідставними, оскільки у судових засіданнях місцевого суду представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі та визнанні за позивачем права власності на будинок, як на «садовий житловий», що стверджується журналами та звукозаписом судових засідань районного суду. Більше того, рішення місцевого суду позивачем в апеляційному порядку не оскаржене.

Встановлюючи факт завершення будівництва спірної споруди у 1991 році, місцевий суд посилався на покази свідків, які не є фахівцями в галузі будівництва і їхні висловлювання про те, що будинок у 1991 році «відповідав необхідним технічним нормам» не можуть бути взяті до уваги у якості доказів, що відповідають положенням ст.ст. 58, 59 ЦПК України. Крім того, місцевий суд не взяв до уваги, що запрошені сторонами свідки є друзями та знайомими кожної із сторін, що негативно впливає на об»єктивність їхніх показів. Суд першої інстанції не звернув увагу, що у технічному паспорті на спірний будинок вказано, що він побудований у 2013 році, відповідної оцінки даній обставині суд не навів.

В обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог місцевий суд посилався на п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків..., затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року, згідно якого документом, що засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації; відповідно до п.49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №868 від 17.10.2013 року документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об"єкт нерухомого майна. Однак, місцевий суд, посилаючись на технічний паспорт від 2015 року, не взяв до уваги, що у вказаному технічному документі зазначено дату побудови садового будинку 2013 рік.

Колегія зауважує, що клопотання про витребування апеляційним судом доказів чи призначення відповідної судової експертизи - учасниками процесу не заявлені.

Приймаючи до уваги, що співмешканка спадкодавця ОСОБА_2 до цього часу не зверталась до суду із вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення (що визнано у судовому засіданні суду апеляційної інстанції); враховуючи, що заповіт на ім»я ОСОБА_2 не складався, - вказана громадянка не має статусу спадкоємця за законом чи за заповітом після смерті ОСОБА_5 Співвідповідач садове товариство «Березка» спадкоємцем ОСОБА_5 також не являється. Отже, належним відповідачем за даним позовом є відповідна територіальна громада, яка до участі у справі місцевим судом не залучалась. Наведене свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог та змісту доводів апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до громадської організації садівниче товариство "Березка", ОСОБА_2 про визнання права власності на садовий житловий будинок в порядку спадкування за законом відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді