ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1030/14-ц
Провадження № 2/362/13/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді -Орди О.О

за участю секретаря -Хоменко О.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Департамент державної архітектурно -будівельної інспекції в Київській області, Садівничий масив «Глеваха 1» про зобовязання знести об'єкти самочинного будівництва,-

встановив:

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Департамент державної архітектурно будівельної інспекції в Київській області, Садівничий масив «Глеваха 1» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та приведення земельної ділянки в погоджений стан шляхом зобовязання знести обєкти самочинного будівництва, в якому просив зобовязати ОСОБА_2Г знести гараж та господарські споруди (туалет, душ, сауну), самочинно збудовані на земельній ділянці № 50 по лінії 20 в садівничому масиві «Глеваха 1». Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3М є членом садівничого масиву «Глеваха 1» з 12.05.2004 року та власником земельної ділянки за адресою: лінія 20, ділянка № 48. Його сусідкою є ОСОБА_2, яка є членом садівничого масиву «Глеваха 1» з 15.09.2004 року та яка є власником земельної ділянки за адресою: лінія 20, ділянка № 50. В червні 2011 року вона з метою будівництва на своїй земельній ділянці гаражу та господарських споруд (туалету, душу, сауни,) звернулась до нього з проханням погодити зменшення мінімальної відстані від межі земельної ділянки до інших споруд з 1 м до 80 см, при цьому позивач дав згоду на таку відстань від межі за умови, що внутрішня висота зазначених приміщень буде не більше двох метрів. Саме такий проект було і погоджено радою садівничого масиву «Глеваха 1» протоколом № 6 від 17.07.2011 року, але всупереч цим вимогам позивач почала будівництво споруд значно вищих і більших за розмірами. З метою перевірки законності будівництва він звернувся до Голови ради садівничого масиву «Глеваха-1», після чого конфліктна комісія виїзжала на місце в жовтні 2011 року але ні акту виїзду комісії ні акту результатів проведення перевірки надано позивачу не було. З відповіді Інспекції Державного архітектурного будівельного контролю у Київській області від 26.12.2011 року № 7/10-1611 вбачається, що ОСОБА_2Г не видавались дозволи на виконання будівельних робіт та не реєструвались повідомлення про початок виконання будівельних робіт з будівництва гаражу та господарського блоку на вказаній території, в звязку з чим, Інспекцією Державного архітектурного будівельного контролю у Київській області була проведена перевірка законності будівництва господарського блоку на ділянці № 50 в садовому товаристві «Глеваха 1» де перевіркою було встановлено що за вказаною адресою, ОСОБА_2Г самочинно, без оформлення в установленому законом порядку будівельного паспорта забудови земельної ділянки та документа, що дає право виконувати будівельні роботи побудувала господарський блок площею 60 кв.м. В звязку з чим Інспекцією Державного архітектурного будівельного контролю у Київській області ОСОБА_2Г було притягнуто до адміністративної відповідальності та надано припис про усунення порушень. Незважаючи на це ОСОБА_2Г продовжила незаконне будівництво і не виконала вимоги припису про усунення порушень. Крім того станом на день подачі позову до суду ОСОБА_2Г не тільки завершила незаконне будівництво та продовжує будувати прибудову до вищезазначеного гаражу та основного будинку. Отже спорудивши гараж висотою більше двох метрів відповідач не тільки порушила домовленості з позивачем а й обмежила можливості використання позивачем його земельної ділянки, оскільки за надмірної висоти гаража та його близького розташування до межі висаджені на земельній ділянці ОСОБА_3М рослини не отримують достатньої кількості світла, що сповільнює їх рост а в деяких випадках призводить до їх загибелі. Відтак позивач як власник сусідньої земельної ділянки має право вимагати усунення порушення його прав, допущених ОСОБА_2Г які перешкоджають йому використовувати належну йому земельну ділянку. Так як Інспекцією ДАБК в Київській області не надався дозвіл на будівництво гаража та господарського блоку, відповідач в установленому законом порядку не оформлювала будівельний паспорт забудови земельної ділянки, крім того збудувавши гараж висотою 2 метри ОСОБА_2Г порушила умови статуту, відповідно до якого будівництво подібних споруд можливо на відстані менше 1 метра від межі отже будівництво вказаних споруд є самочинним.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2014 року по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

20 серпня 2015 року представником позивача подано заяву про зміну предмету позову, в якій він просив з врахуванням висновку експертизи, яким підтверджено порушення домовленості між сторонами, які обмежили можливість використання ОСОБА_3М його земельної ділянки для забудови, зобовязати ОСОБА_2 знести приміщення ванної кімнати, приміщення невідомого призначення (ймовірно гардеробної або кладової кімнати), приміщення кухні, прибудову невідомого призначення, що знаходиться на стадії незавершеного будівництва, які самочинно збудовані на території земельної ділянки № 50 по лінії 20 в садівничому масиві «Глеваха 1» в частині, що порушує права ОСОБА_3М, як власника сусідньої земельної ділянки та в частині що порушує погодження, яке підписане ОСОБА_3 23.06.2011 року та план добудови (туалету, душу, сауни) який є додатком до заяви ОСОБА_2Г від 17.07.2011 року щодо надання дозволу на добудову гаражу і господарського блоку на земельній ділянці № 50 по ліній 20.

18 лютого 2016 року представником позивача подано уточнену позовну заяву в якій він просив зобовязати ОСОБА_2 знести частини, що побудовані на відстані менше 80 см до огорожі, влаштованої на межі земельних ділянок № 48 та № 50, що розташовані по лінії 20 в садівничому масиві «Глеваха 1» приміщення кухні та прибудови невідомого призначення, що знаходиться на стадії незавершеного будівництва, які самочинно збудовані на території земельної ділянки № 50 по лінії 20 в садівничому масиві «Глеваха 1».

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав наведених у ньому, просили задовольнити. Позивач зазначив, що спірні будівлі заважають йому як естетично оскільки виглядають страшно так і морально так як їх вигляд пригнічує, при цьому коли відповідач топить то дим їде в сторону його ділянки. Оскільки відповідачем порушено домовленості які були між ними щодо висоти та відстані будівель від межі земельної ділянки, отже відповідачем порушено правила добросусідства, але якщо відповідач приведе будівлі до тих умов які містились в погодженні яке ним надавалось, то жодних питань з боку позивача до відповідача не буде.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що позивачем не надано доказів того спірні будівлі перешкоджають позивачу щось будувати на його земельній ділянці, так як доказів того що на земельній ділянці позивача здійснюється будівництво суду не надано, як і не надано доказів того що ці будівлі своїм видом перешкоджають позивачу користуватися його земельною ділянкою. Отже окрім висновку експерта щодо невідповідності спірних будівель погодженню, яке підписане ОСОБА_3 23.06.2011 року та плану добудови (туалету, душу, сауни) який є додатком до заяви ОСОБА_2Г від 17.07.2011 року щодо надання дозволу на добудову гаражу і господарського блоку на земельній ділянці № 50 по ліній 20 інших доказів які б підтверджували порушення прав позивача відповідачем не надано. Також зазначив шо така невідповідність щодо відстані виникла із за нерівності межі земельної ділянки, при цьому оскільки кухня згідно висновку експерта знаходиться на відстані 0,76 см від межі, та вона утеплена пінопластом в разі якщо його зняти то домовленість з позивачем щодо відстані 0,80 см буде дотримана. Оскільки питання позивачем щодо перебудови спірних будівель не ставилось а знесення є крайньою мірою просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи Садівничого масиву «Глеваха 1» в судове засідання не зявився, надіславши заяву про слухання справи за відсутності їх представника, при ухваленні рішення поклались на розсуд суду.

Представник третьої особи Департаменту державної архітектурно будівельної інспекції в Київській області в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду не відомі.

Вислухавши думку позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 663692 власником земельної ділянки, площею 0,0625 га, що знаходиться в садівничому масиві «Глеваха-1» вул. Лінія 20, № 50, цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер -01-011-2086 є ОСОБА_2 (а.с.47)

Відповідно до статуту п.4 розділу 4 садівничого масиву «Глеваха -1» мінімальні відстані між спорудами садової ділянки мають бути зокрема від межі сусідньої земельної ділянки до інших споруд -1м; (а.с. 8-15)

Згідно погодження 23 червня 2011 року ОСОБА_4, власник ділянки № 48, лінія 20 на прохання власника ділянки № 50 лінії 20 ОСОБА_2 надав згоду на розмір 80 см від межі до стінки гаража, (туалета, душа, сауни) за умови, що висота цих помешкань (див план розріз А-А) буде не більше 2 метрів. (а.с.17)

Згідно протоколу засідання ради садівничого масиву «Глеваха-1» від 17.07.2011 року ОСОБА_2Г згідно її заяви було надано згоду на прибудову гаража и господарського блоку на лінії 20 земельна ділянка 50, погодження з сусідом та ескіз додавались. (а.с. 19-21)

Згідно листа № 7/10-1611 від 26.12.2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області ОСОБА_2Г Інспекцією ДАБК у Київській області не видавались дозволи на виконання будівельних робіт та не реєструвались повідомлення про початок виконання будівельних робіт з будівництва гаражу та господарського блоку на вказаній території. (а.с. 24)

Згідно листа № 7/10-1004 від 04.04.2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області в результаті перевірки встановлено, що на ділянці № 50 в с/т «Глеваха-1» територія Глевахівської селищної ради Васильківського району ОСОБА_2Г в березні 2012 року самочинно, без оформлення в установленому законодавством порядку будівельного паспорта забудови земельної ділянки та документа, що дає право виконувати будівельні роботи побудувано господарський блок 60 кв.м. В звязку з чим останню притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ч.5 ст. 96 КУпАП (постанова по справі про адміністративне правопорушення від 30.03.2012 року № 708) Одночасно гр. ОСОБА_2Г надано припис № 10 від 26.03.2012 року усунути виявлені порушення (а.с. 25)

Згідно листа від 16.04.2013 № 7/10-20/1604/08/02 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області повторних перевірок ділянки № 50 по вулиці Лінія 20 в с/т «Глеваха-1» в смт. Глеваха Васильківського району щодо дотримання вимог містобудівного законодавства не проводилось (а.с. 26)

Згідно висновку екперта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 29.05.2015 року № 13512/14-43 «встановити відповідність господарських будівель (гаража, туалету, сауни, душу ) які споруджені на земельній ділянці № 50 по лінії 20, що знаходиться в садівничому масиві «Глеваха 1» розташованого в смт. Глеваха Васильківського району Київської області, вимогам ДБН, статуту садівничого масиву «Глеваха-1» погодженню щодо зменшення мінімальної відстані від межі гаражу, туалету, душу, сауни, підписаного ОСОБА_1 23.06.2011 року та плану добудови (туалету, душу, сауни) який є додатком до заяви ОСОБА_2 від 17.07.2011 року щодо надання дозволу на добудову гаражу і господарського блоку на земельній ділянці № 50 по лінії 20, не вбачається за можливе, оскільки станом на момент проведення обстеження на місці зазначених обєктів влаштовано інші обєкти а саме: в прибудові де передбачалось приміщення сауни влаштовано приміщення ванної кімнати; на місці передбачуваного сараю влаштовано прибудову з приміщенням невідомого призначення (ймовірно гардеробної або кладової кімнати); в прибудові де передбачалось приміщення душу влаштовано приміщення кухні; станом на момент проведення обстеження на місці передбачуваного гаражу влаштовано прибудову невідомого призначення, що знаходиться на стадії незавершеного будівництва (влаштовано зовнішні стіни, розпочато влаштування покрівлі). Фактична забудова земельної ділянки станом на момент проведення дослідження, не відповідає плану добудови (туалету, сауни, душу ) який є додатком до заяви ОСОБА_2 від 17.07.2011 року щодо надання дозволу на добудову гаражу та господарського блоку на земельній ділянці № 50 по лінії 20. Відстань від огорожі, влаштованої на межі земельних ділянок № 48 та № 50 до зовнішніх стін вищезазначених прибудов, розташованих на земельній ділянці № 50 коливається в межах 0,66 -0,96 см, що: частково відповідає погодженню зменшення мінімальної відстані (повинна становити 0,80 см) від межі гаражу, туалету, душу, сауни, підписаного ОСОБА_1 23.06.2011 року та плану добудови (туалету, душу, сауни) який є додатком до заяви ОСОБА_2 від 17.07.2011 року щодо надання дозволу на добудову гаражу і господарського блоку на земельній ділянці № 50 по лінії 20;

не відповідає вимогам п.3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», відповідно до якого відстань до межі сусідньої земельної ділянки від найбільш виступної конструкції стіни повинна становити не менше 1,0 м.»

01.02.2016 року за клопотанням позивача в судове засідання було викликано експерта для розяснення висновку, при цьому експерт пояснила, що відстань від огорожі влаштованої на межі земельних ділянок № 48 та № 50 до зовнішніх стін приміщення ванної кімнати, приміщення невідомого призначення (ймовірно гардеробної або кладової кімнати) коливається в межах 0,96 см, що не порушує погодження підписане ОСОБА_3П 23.06.2011 року та план добудови, який є додатком до заяви ОСОБА_2Г від 17.07.2011 року щодо надання дозволу на добудову гаражу та господарського блоку на земельній ділянці № 50; щодо відстані від огорожі влаштованої на межі земельних ділянок № 48 та № 50 до зовнішніх стін приміщення кухні, прибудови невідомого призначення, що знаходиться на стадії незавершеного будівництва то вона коливається в межах 0,66-0,76 см, що порушує погодження підписане ОСОБА_3П 23.06.2011 року та плану добудови, який є додатком до заяви ОСОБА_2Г від 17.07.2011 року щодо надання дозволу на добудову гаражу та господарського блоку на земельній ділянці № 50

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.

Відповідно до вимог ст.376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 Цивільного кодексу України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Частиною 7 вказаної статті передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, рішення про зобов'язання особи, що здійснила самочинне будівництво, знести будівлю може бути ухвалене у випадку, коли перебудова такого об'єкту з метою усунення порушення законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм неможлива, або ж коли особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, отримала відповідний припис про перебудову самочинного будівництва, але відмовляється її здійснити.

З урахуванням змісту цієї статті в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

За змістом ст. 376 цього Кодексу вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19.11.2014 року у справі №6-180цс14, та у постанові від 17.09.2014 р. у справі №6-137цс14, які в силу ч.4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до роз'яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. п. 4, 24 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.

Якщо технічна можливість перебудови об'єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна. Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов'язання здійснити перебудову. Погодження забудовника на перебудову при розгляді справи про знесення самочинного будівництва за можливості перебудови, якщо це підтверджено, є підставою для відмови в позові лише тоді, коли рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов'язання здійснити перебудову не виконано не з вини забудовника, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

Крім того, як зазначено в п. 22 вказаної вище постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов'язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК).

Аналіз змісту норм статті 376 ЦК України у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що обов'язковою передумовою для пред'явлення вимоги про знесення самочинного будівництва, як крайнього заходу, є встановлення відсутності технічної можливості перебудови об'єкта нерухомості та використання усіх передбачених законодавством заходів про притягнення винних осіб до відповідальності. При відсутності таких умов, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази повинні подаватись сторонами, та доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку суд вважає, не доведеним з боку позивача, факт порушення його прав з боку відповідачки. Жодного доказу, що саме внаслідок будівництва спірних будівель відповідачем, позивач не може користуватися своєю земельною ділянкою, в тому числі не може використати її для забудови, позивачем не надано. Також суд звертає увагу, що позивач особливо звертав увагу на висоту цих будівель, оскільки з його слів саме це є головною перешкодою для користування ним належною йому земельною ділянкою, так як зокрема виглядає неестетично, затемнює його земельну ділянку, при цьому підставами звернення з даним позовом до суду стало саме невиконання відповідачем погодження в частині розташування спірних будівель на відстані 0,80 м від межі належної йому земельної ділянки.

Крім того з доданих до позовної заяви документів вбачається, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області надався ОСОБА_2Г припис щодо усунення порушень, проте відомостей чого саме стосувався цей припис чи знесення спірних будівель чи вимог щодо зобов'язання провести відповідну перебудову суду не надано. В матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що позивач, в силу вимог ч.7 ст. 376 ЦК України, ставив питання про встановлення можливості здійснення відповідної перебудови (або перенесення) зведених споруд відповідно до державних норм та будівельних правил, зобов'язував у встановленому порядку відповідача здійснити її, а також про відмову останньої від такої перебудови, що є обов'язковою передумовою для пред'явлення вимоги про знесення самочинної споруди.

Отже відповідачем хоча й самовільно побудований спірні будівлі, без дозвільної технічної документації, але це не є достатньою, самостійною підставою для задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що знесення самочинно збудованих будівель за адресою: м. Васильківський район, Глевахівська селищна рада, садівничий масив «Глеваха 1» лінія 20, земельна ділянка № 50 в даному випадку є передчасним заходом, у зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 375, 376 ЦК України, ст.ст. 60, 213, 215, ЦПК Укpаїни, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Департамент державної архітектурно -будівельної інспекції в Київській області, Садівничий масив «Глеваха 1» про зобовязання знести об'єкти самочинного будівництва відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через суд, що його ухвалив протягом десяти днів з моменту його проголошення, а особами, що не були присутні у судовому засіданні при його проголошенні з моменту отримання його копії.

Суддя