Провадження № 2/752/387/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Мирошниченко О.В.,

за участі секретаря - Мархотка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визначення порядку користування квартирою, -

у с т а н о в и в :

У грудні 2015 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що вона є власником 1/3 частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 07.10.2014 року укладеного між ОСОБА_4 та нею, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скринником С.М., за реєстровим номером 1446.

Згідно витягу № 27777841 від 07.10.2014 року право власності ОСОБА_1 на 1/3 частки вказаної квартири зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скринником С.М., номер запису про право власності № НОМЕР_1.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру, вищевказана квартира розташована на 1 поверсі 10 поверхового будинку і складається з 3-х кімнат жилою площею 41,6 кв.м., у тому числі 1 -а кімната 9,9 кв.м.; 2 - а кімната 16,8 кв.м., 3-я кімната 14,9 кв.м., кухня площею 7,1 кв.м., ванна кімната 1,8 кв.м., вбиральня 0,9 кв.м., коридор 6,6 кв.м. Квартира обладнана балконом 4,8 кв.м., загальна площа квартири 62,8 кв.м.

1/3 частка АДРЕСА_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 та 1/3 АДРЕСА_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 частка належить ОСОБА_3 в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності виданого згідно розпорядження від 07 жовтня 1997 року № 15866.

Кімнати у квартирі ізольовані та мають окремі входи.

Позивач зазначає, що у нього з відповідачами виникають конфлікти щодо користування спірною квартирою та мирним шляхом не можуть визначити порядок користування кімнатами у спірній квартирі, у зв'язку з чим змушена звернутися до суду за захистом своїх прав з вимогою про встановлення порядку користування квартирою.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, кожен співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі неможливості виділу в натурі кожен співвласник має право на визначення порядку користування спільним майном. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» в силу ст. 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Позивач зазначає, що зважаючи на зазначені обставини, розташування житлових приміщень, розміру часток кожного із співвласника, є можливим встановлення судом порядку користування і виділу позивачу однієї окремої ізольованої кімнати. За вказаних обставин позивач просить встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1: у користування її виділити житлову кімнату площею 9,9 кв.м., у користування ОСОБА_2 виділити житлові кімнати площею 14,9 кв.м. та ОСОБА_3 - 16,8 кв.м., в загальному користуванні залишити кухню площею 7,1 кв.м., вбиральню - 0,9 кв.м., ванну кімнату - 1,8 кв.м., коридор - 6,6 кв.м., балкон - 4,8 кв.м. На думку позивача такий порядок користування є найбільш наближеним до ідеальних часток власників і якщо взяти до уваги розташування житлових кімнат та розміру часток у спільній частковій власності, є всі підстави для визначення порядку користування спірною квартирою.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні не заперечували проти вказаного варіанту встановлення користування квартирою АДРЕСА_1

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач та відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, інших осіб за вказаною адресою не зареєстровано, що підтверджується копією довідки форми 3 від 23.12.2015 року №1167 (а.с. 10).

Позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить 1/3 частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 а в м. Києві, що підтверджується договором дарування від 07.10.2014 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6, 7).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відповідачі у справі, є співвласниками зазначеної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 07.10.1997 року (а.с. 19).

За змістом наявного в матеріалах справи копії технічного паспорту, квартира АДРЕСА_1 розташована на 1 поверсі 9 поверхового будинку та складається з трьох ізольованих кімнат житловою площею 41,6 кв.м., загальною площею 62,8 кв.м, у тому числі 1 -а кімната 9,9 кв.м, 2- а кімната 16,8 кв.м., 3-я кімната 14,9 кв.м., кухня площею 7,1 кв.м, вбиральня (сполученої) площею 0,9 кв.м., ванна площею 1,8 кв.м. коридор площею 6,6 кв.м. (а.с. 8-9).

Згідно ст.ст. 355, 356, 357, 358 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пунктом 14 Постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Враховуючи, що позивачу належить 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 тому позивачу може бути виділено в користування житлову площу розміром 9,9 кв.м.

Визначаючи порядок користування спірною квартирою, суд вважає можливим виділити у користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 14,9 м.кв., а у користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 16,8 м.кв., в загальному користуванні залишити: кухню площею 7,1 кв.м., вбиральну - 0,9 кв.м., ванну кімнату - 1,8 кв.м., коридор - 6,6 кв.м., балкон - 4,8 кв.м., оскільки такий порядок користування квартирою не порушить житлових прав та прав спільної часткової власності позивача і відповідачів, враховуючи, що позивач особисто просить виділити йому у користування менший розмір житлової площі.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз'яснено в п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як роз'яснено пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром, меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Згідно ст. 166 Житлового кодексу УРСР, договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків вселення батьками своїх неповнолітніх дітей (частина перша статті 161), а також надання наймачеві після закінчення капітального ремонту будинку (квартири) іншого жилого приміщення (частина третя статті 165).У разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення права і обов'язки за договором найму здійснюють члени його сім'ї.

За змістом Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Державним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 року, не належать до самочинного будівництва: перепланування, пов'язані зі зміною загальної, основної та допоміжної площі за рахунок демонтування та влаштування перегородок (без порушення несучих конструкцій).

За наведених умов, враховуючи наведені положення чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 355, 356, 357, 358, 383 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визначення порядку користування квартирою, - задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 житловою площею 41,6 кв.м, загальною площею 62,8 кв.м., наступним чином:

- у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 9,9 м.кв.;

- у користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виділити житлові кімнати площею 14,9 м.кв. та 16,8 кв.м.;

- в загальному користуванні залишити: кухню площею 7,1 кв.м., вбиральню - 0,9 кв.м., ванну кімнату - 1,8 кв.м., коридор - 6,6 кв.м., балкон - 4,8 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя