Ухвала

іменем україни

03 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Нагорняка В.А., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діє через представника ОСОБА_6, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що її померлий чоловік ОСОБА_7 у період з 12 січня 1996 року по 14 квітня 2006 року працював у публічному акціонерному товаристві «Євраз Суха Балка» (далі - ПАТ «Євраз Суха Балка») на різних посадах та у цей період йому неправильно нараховувалась та виплачувалась заробітна плата за час відпусток. Вказуючи на те, що позивач є спадкоємицею ОСОБА_7, вона просила суд стягнути з відповідача на її користь недоплачену її померлому чоловіку ОСОБА_7 заробітну плату за час відпусток у розмірі 3 683,06 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є дружиною ОСОБА_7

ОСОБА_7 у період з 12 січня 1996 року по 14 квітня 2006 року працював у ПАТ «Євраз Суха Балка» на різних професіях і посадах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки сума недоплат заробітної плати ОСОБА_7 за вказаний позивачем період не була нарахована на момент його смерті та в розумінні статті 1227 ЦК України спадкодавцю не належала, тому не може передаватися членам його сім'ї чи входити до складу спадщини.

Колегія суддів вважає, що вказаний висновок судів відповідає встановленим обставинам, є законним і обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент смерті.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У ст. 1219 ЦК України визначено, що не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема, особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи, передбачені ст. 608 цього Кодексу.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а в разі їх відсутності -входять до складу спадщини.

При цьому, належними працівникові суми заробітної плати слід вважати ті, право на які випливає з документів обліку затрат праці (відрядних нарядів, табелів обліку робочого часу) та відповідних нормативних актів, у тому числі і локальних, зокрема, тих, що встановлюють право працівників на премії.

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_4 є дружиною померлого ОСОБА_7 та проживала разом із ним однією сім'єю до моменту смерті.

Стаття 1227 ЦК України регулює питання спадкування сум заробітної плати, право на одержання яких виникло у спадкодавця за життя, але не було ним реалізоване.

За своєю правовою природою право на одержання або перерахунок заробітної плати, пенсій та інших подібних виплат має особистий характер, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті забезпечити наявність засобів існування конкретних осіб. Тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати припиняються.

Оскільки до складу спадщини входять тільки цивільні права та обов'язки, то не переходять у спадщину права і обов'язки спадкодавця в адміністративних, трудових, інших правовідносинах, якщо вони не набули цивільно-правового майнового змісту. Не переходять у спадщину також цивільні права і обов'язки, нерозривно пов'язані з особистістю спадкодавця, котрі він не міг би нікому передати і за життя. Право на отримання або перерахунок заробітної плати має особистий характер, оскільки покликане забезпечити наявність засобів існування для конкретних осіб.

Оскільки сума недоплат заробітної плати за час відпусток ОСОБА_7 за період з 12 січня 1996 року по 14 квітня 2006 року за життя нарахована не була, отже у розумінні ст. 1227 ЦК України спадкодавцю не належала, а тому не може передаватися членам його сім'ї чи входити до складу спадщини, то суди правильно відмовили у задоволенні позову.

На підставі вказаного колегія суддів дійшла висновку, що, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє через представника ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:В.А. Нагорняк Т.О. Писана Г.В. Юровська