Справа № 152/1127/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 жовтня 2016 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Строгого І.Л.,

за участі:

секретаря Палій М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області про право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа про право власності по 1/2 частки землі, третя особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Шаргородська районна державна адміністрація Вінницької області,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач 1) та ОСОБА_2 (далі позивач 2) звернулись до суду з указаною позовною заявою про право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа про право власності по 1/2 частки землі. Зазначили, що 17 липня 2013 року померла їх мати ОСОБА_3, яка по день смерті проживала і була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається зі спадщини після смерті її чоловіка та батька позивачів ОСОБА_4, який помер 28 січня 2004 року, яку вона прийняла, але не встигла оформити своїх спадкових прав. Спадкове майно складається, зокрема, із земельних ділянок: земельна частка (пай) № 636 рілля, площею 1,1960 га та земельна частка (пай) № 636 багаторічні насадження площею 1,4005 га, які знаходяться на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області за межами села і були виділені спадкодавцю на підставі розпоряджень голови Шаргородської районної державної адміністрації від 30 серпня 2006 року № 388 та від 8 жовтня 2008 року №413.

Спадщину позивачі прийняли, оскільки є дітьми спадкодавця, окрім того за життя ОСОБА_3 склала заповіт, згідно з яким усе своє майно та свої права вона заповідала позивачам. Проте, на підставі відсутності правовстановлюючих документів на земельні частки (паї) нотаріус відмовив позивачам в оформленні спадщини, про що винесено відповідні постанови.

З огляду на викладене, позивачі просять визнати за ними право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів про право власності по 1/2 частки землі на земельну частку (пай) № 636 - рілля площею 1,1960 га та земельну частку (пай) № 636 багаторічні насадження площею 1,4005 га, які знаходяться на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області за межами населеного пункту, виділені у процесі роздержавлення та приватизації земель Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства «ім. 9-ї Кримської Кавалерійської дивізії» у порядку спадкування за заповітом після смерті 17 липня 2013 року матері - ОСОБА_3

У судове засідання позивачі не зявились, проте від їх представника ОСОБА_5 до суду надійшла заява, у якій вона просить справу розглянути за її та позивачів відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, проте у листі від 5 жовтня 2016 року № 431 сільський голова ОСОБА_6 справу просить розглянути за відсутності представника сільської ради.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно зясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивачів, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

28 січня 2004 року помер батько позивачів ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 1-АМ № 164779 (а.с. 13).

Після його смерті відкрилась спадщина, що складається, зокрема з права на земельну частку (пай) № 636 рілля, площею 1,1960 га та земельну частку (пай) № 636 багаторічні насадження площею 1,4005 га.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла його дружина ОСОБА_3, так як проживала на час смерті ОСОБА_8 разом з ним, що підтверджується свідоцтвом про одруження ЯУ № 772753 та довідкою Рахнівсько-Лісової сільської ради (а.с.14, 110).

17 липня 2013 року у с. Світле Комінтернівського району Одеської області померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 І-ЖД №367898 (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, що складається, зокрема, з права на земельну частку (пай) №636 рілля, площею 1,1960 га та земельну частку (пай) № 636 багаторічні насадження площею 1,4005 га, які знаходяться на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області за межами села і були виділені в процесі роздержавлення та приватизації земель СВАТ «ім. 9-ї Кримської Кавалерійської дивізії», що підтверджується розпорядженнями голови Шаргородської районної державної адміністрації від 30 серпня 2006 року № 388 «Про затвердження проекту роздержавлення та приватизації земель сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства ім. 9-ої Кримської Кавалерійської дивізії на території Рахнівсько-Лісової сільської ради», від 08 жовтня 2008 року № 413 «Про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок, проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) громадянам, які мають право на земельну частку (пай) на території Рахнівсько-Лісової сільської ради та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» та розпорядження від 16 грудня 2008 року № 560 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам для ведення особистих селянських господарств з земель, що підлягають поділу на земельні частки (паї) на території Рахнівсько-Лісової сільської ради та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» (а.с.23-29).

Зазначена спадщина належала ОСОБА_3 як спадкоємцю після смерті її чоловіка ОСОБА_4, яку вона прийняла, проте не встигла оформити, оскільки померла.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є позивачі, як діти спадкодавця, що підтверджується свідоцтвами про народження серії ЯЖ №742724 та серії ІІІ-ЯР №154403, свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 081866, окрім того, спадкодавець за життя склала заповіт, згідно з яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б не складалось заповіла позивачам (а.с.15-17, 83 на звороті).

Позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом по 1/2 частки на земельну частку (пай) № 636 - рілля площею 1,1960 га та земельну частку (пай) №636 багаторічні насадження площею 1,4005 га, які знаходяться на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області, про що нотаріусом винесено відповідні постанови від 16 червня 2015 року (а.с. 33, 34).

Із постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтв є ненадання позивачами правовстановлюючих документів на земельні ділянки.

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, повязані із набуттям права власності на спадкове майно, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, із урахуванням зазначених вище вимог ЦК України, суд вважає, що позивачі дійсно є спадкоємцями померлої ОСОБА_3, оскільки на них останньою був складений заповіт.

Водночас, оформити в порядку спадкування право власності по 1/2 частки на земельну частку (пай) № 636 - рілля площею 1,1960 га та земельну частку (пай) № 636 багаторічні насадження площею 1,4005 га, які знаходяться на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області за межами населеного пункту, виділених в процесі роздержавлення та приватизації земель СВАТ «ім. 9-ї Кримської Кавалерійської дивізії» позивачі не можуть, через відсутність у них правовстановлюючих документів, це зумовлено тим, що ОСОБА_4, спадкоємцем після якого є ОСОБА_3 за життя не закінчив приватизацію земельних ділянок.

Згідно із абзацом 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-V), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що засвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509 - VI).

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування-права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

Таким чином, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК.

Отже, оскільки у даному випадку, спадкодавець розпочав процедуру приватизації, про що свідчать відповідні розпорядження Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області, однак, її не закінчив у звязку зі смертю, тому суд вважає, що спадкоємці мають право на завершення розпочатої спадкодавцем приватизації зазначених вище земельних часток (паїв) та одержання правовстановлюючих документів на право власності на них.

Частиною першою статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За частиною 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

У пункті 3.5. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказано, що право спадкоємця може бути захищено шляхом визнання за ним права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця.

Суд вважає, що позивачами доведено належними та допустимими доказами порушення їх права, окрім того, на думку суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачами, передбачений законом, а тому позов належить задовольнити у повному обсязі.

Керуючись статтями 10, 11, 57-62, 197, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів на право власності по 1/2 частини на земельну частку (пай) № 636 - ріллі площею 1,1960 га та земельну частку (пай) № 636 багаторічні насадження площею 1,4005 га, які знаходяться на території Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області за межами населеного пункту, виділені ОСОБА_4, який помер 28 січня 2004 року, у процесі роздержавлення та приватизації земель Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства «ім. 9-ї Кримської Кавалерійської дивізії» у порядку спадкування за заповітом після смерті 17 липня 2013 року матері - ОСОБА_3.

Згідно зі статтями 223, 294, 296 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Л.Строгий