Справа № 573/2530/15-ц
Номер провадження 2/573/17/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст рішення)

03 лютого 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,

за участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, треті особи: ОСОБА_2, Улянівська державна нотаріальна контора Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3. Після смерті останньої відкрилася спадщина на земельну частку (пай), що знаходиться на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області. За життя мати склала заповіт, яким заповіла все своє майно її брату - ОСОБА_2, однак, протягом дев'ятнадцяти років останній не виявив бажання юридично оформити спадщину на себе. Фактично вона прийняла спадщину після матері, але оформити її не має можливості у зв'язку з втратою сертифіката на право на земельну частку (пай). Посилаючись на викладені вище обставини, ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,31 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену сертифікатом серії НОМЕР_1, виданим 21 березня 1996 року на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 20 березня 1996 року №86, в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача - Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи у відсутність їх представника, з позовом згодні (а. с. 22, 31).

Третя особа - ОСОБА_2 на початку судового розгляду справи позов ОСОБА_1 підтримав частково, не заперечував проти визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину земельної частки паю, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 матері - ОСОБА_3. В ході подальшого судового розгляду справи ОСОБА_2 проти задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі не заперечував.

Представник третьої особи - Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Державний нотаріус Бойко О. І. надіслала заяву про розгляд справи в її відсутність, проти заявлених вимог не заперечує (а. с. 23, 40).

Заслухавши позивачку ОСОБА_1, третю особу ОСОБА_2, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час.

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР).

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями.

Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 померла (а. с. 9).

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 20 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили 02 листопада 2015 року, встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, зокрема, що вони є рідними донькою та матір'ю (а. с. 12).

На підставі ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені вказаним рішенням суду, доказуванню не підлягають.

Згідно із наявною в матеріалах справи копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого Білопільською районною державною адміністрацією 21 березня 1996 року на підставі рішення Білопільської райдержадміністрації від 20 березня 1996 року №86, зареєстрованого 21 березня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_3, ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності Сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Сула», розміром 4,31 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а. с. 8).

Відповідно до витягу з технічної документації від 13 липня 2015 року вартість вищевказаної земельної ділянки Крім того судом встановлено, що на підставі становить 63 672 грн. (а. с. 10).

З довідки Верхосульської сільської ради від 18 травня 2015 року вбачається, що за ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і яка постійно до дня смерті проживала в с. Верхосулка Білопільського району Сумської області, значиться земельна ділянка, розташована на території даної сільської ради, посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданим на підставі рішення Білопільської райдержадміністрації від 20 березня 1996 року №86. Спадкоємцем ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_1, яка до дні смерті своєї матері проживала разом з нею і спільно вела підсобне господарство, а після смерті останньої розпоряджалася її речами, зберігала сертифікат на право на земельну частку (пай). Від імені померлої ОСОБА_3 виконкомом Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області був посвідчений заповіт за №22 від 17 вересня 1985 року на користь сина - ОСОБА_2, який не змінювався і не перезаповідався. Заборони та арешту на земельні ділянки немає (а. с. 11).

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №42365522 від 07 грудня 2015 року спадкова справа після ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, не заведена (а. с. 24).

Третя особа ОСОБА_2 суду зазначив, що про існування заповіту матері, ОСОБА_3, на його користь знав ще до смерті останньої. До цього часу спадщину в установленому законом порядку не прийняв. На час смерті матері проживав окремо від неї.

Разом із цим, ОСОБА_2 було роз'яснено право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини чи визнання права власності на землю в порядку спадкування за заповітом і надано строк для його реалізації, але останній своїм правом не скористався.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка має право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,31 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Верхосульської сільської ради, в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, однак, вона позбавлена можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з втратою сертифікату на право на земельну частку (пай).

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524, 525, 527, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст. ст. 1216, 1218, 1220, 1261, 1268, п. 4 Перехідних положень ЦК України 2003 року, ст. 81, п. 17 Перехідних положень Земельного Кодексу, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, треті особи: ОСОБА_2, Улянівська державна нотаріальна контора Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності Сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Сула», розміром 4,31 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданим 21 березня 1996 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 20 березня 1996 року №86, зареєстрованим 21 березня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_3.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

Справа № 573/2530/15-ц

Номер провадження 2/573/17/16

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

03 лютого 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,

за участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, треті особи: ОСОБА_2, Улянівська державна нотаріальна контора Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність справи, для складання повного тексту рішення необхідний тривалий час, а тому суд вирішив проголосити його вступну та резолютивну частину.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом п'яти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, треті особи: ОСОБА_2, Улянівська державна нотаріальна контора Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності Сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Сула», розміром 4,31 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданим 21 березня 1996 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 20 березня 1996 року №86, зареєстрованим 21 березня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_3.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: