У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ньюз Тревел», ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Банк Контракт» про розірвання договору, визнання його окремих положень недійсними, відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 27 листопада 2014 року між TOB «Ньюз Тревел» від імені, за рахунок та за дорученням якого, на підставі агентського договору діє фізична особа-підприємець ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено спірний договір № 161/н про туристичне обслуговування. Згідно вказаного договору, туроператор TOB «Ньюз Тревел» зобов'язався надати туристичні послуги з подорожі до Тангале, Шрі Ланка в період з 25 січня 2015 року по 07 лютого 2015 року, а позивач зобов'язався сплатити за туристичний продукт 2 580 доларів США та 70 доларів США на оплату туристичних віз. На виконання умов договору позивач сплатив 43 650 грн через турагента ФОП ОСОБА_5

Відповідно до Агентського договору № 0314/6 від 14 березня 2011 року, укладеного між турагентом та туроператором, турагент зобов'язується за дорученням та від імені туроператора за винагороду здійснювати посередницьку діяльність по укладанню договорів на туристичне обслуговування з третіми особами (туристами). Туроператором за надання туристичних послуг за договором був виставлений рахунок-фактура № SF-280678 від 26 листопада 2014 року на суму 40 913 грн 01 коп., різниця між фактично сплаченою позивачем сумою та виставленою туроператором складає 2 736 грн 99 коп., що є оплатою послуг турагента.

17 січня 2015 року позивача було повідомлено письмовою заявою турагента про скасування всіх турів туроператора з 17 січня 2015 року, у тому числі туру, замовленого та сплаченого позивачем, у зв'язку з відмовою туроператора надавати туристичні послуги.

Враховуючи викладене, позивач посилався на спричинення йому моральної та матеріальної шкоди, а також на наявність підстав для розірвання спірного договору. Крім того, вважав п. 5.3. договору несправедливими відносно споживача послуг, а тому позивач просив застосувати аналогію права та стягнути з відповідачів на підставі п. 5.3. вказаного договору штраф, який згідно умов договору підлягає стягненню з туриста у разі відмови від договору, визнати недійсним п. 5.2. спірного договору, за умовами якого відмова туроператора до моменту початку надання узгоджених туристичних послуг не може бути підставою для пред'явлення вимоги про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на його невідповідність вимогам ст. 203 ЦК України.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Розірвано договір на туристичне обслуговування № 161/н від 27 листопада 2014 року.

Стягнуто з TOB «Ньюз Тревел» на користь ОСОБА_2 спричинені збитки у розмірі 43 650 грн.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2015 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про туризм» порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із частинами першою та другою статті 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Відповідно до ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно із ч. 13 ст. 20 Закону України «Про туризм» права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом.

Агентські відносини регулюються главою 31 Господарського кодексу України, відповідно до частин першої, другої статті 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 03 липня 2013 року (справа № 6-42цс13), майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані положення норм матеріального права, умови договорів, правовий висновок Верховного Суду України та встановлені обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави для солідарного стягнення із відповідачів грошових коштів відсутні, оскільки саме з вини туроператора ТОВ «Ньюз Тревел» позивачу не було надано оплачені ним туристичні послуги, а тому майнову відповідальність має нести саме туроператор, як суб'єкт туристичної діяльності.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, строк на касаційне оскарження рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2015 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ньюз Тревел», ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Банк Контракт» про розірвання договору, визнання його окремих положень недійсними, відшкодування шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов