Справа № 442/7379/15 Головуючий у 1 інстанції: Івасівка А.П.
Провадження № 22-ц/783/2181/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Богонюка М.Я., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2, представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про визнання об'єктом спільної сумісної власності подружжя майно на загальну суму 41600 грн., поділивши його, виділивши їй : пральну машинку 2014 року - 1600 грн., бойлер 2013 р. - 2800 грн., духовку електричну 2013 р. - 1200 грн., набір каструль на весілля - 1500 грн., газову плиту 2009 р. - 2800 грн., куток кухонний із столом 2010 року - 2200грн., м'який куток 2010 року - 4400 грн., спальний набір (шафа, 2 ліжка, 2 тумбочки, комод) 2010 року - 9700 грн., холодильник «Снайге» 2005 р. - 2900 грн., телевізор «Самсунг 40» 2013 року - 3300 грн., телевізор «Самсунг 32» 2012 року - 2700 грн., а також стягнути грошову компенсацію за поліпшення майна в розмірі 28000 грн., усього на загальну суму 63100 грн.; відповідачу виділити : насос водяний «Гідрофор» 2013 року - 16000 грн., тюнер 2012 року - 900 грн., тюнер 2012 року - 600 грн., сеталітарну антену 2 шт. 2012 року - 1500 грн., тумбочку під телевізор - 800 грн., порохотяг 2010 року - 800 грн., чайник 2010 р. - 250 грн., мікрохвильову піч 2012 р. - 1200 грн., двері вхідні - броньовані 2010 року - 4800 грн., вікна пластикові 3 шт. 2006 р. - 4800 грн., двері міжкімнатні 2012 р. - 6500 грн. Витребувати у відповідача: пральну машинку 2014 року - 1600 грн., бойлер 2013 р. - 2800 грн., духовку електричну 2013 р. - 1200 грн., набір каструль на весілля - 1500 грн., газову плиту 2009 р. - 2800 грн., куток кухонний із столом 2010 року - 2200грн., м'який куток 2010 року - 4400 грн., спальний набір (шафа, 2 ліжка, 2 тумбочки, комод) 2010 року - 9700 грн., холодильник «Снайге» 2005 р. - 2900 грн., телевізор «Самсунг 40» 2013 року - 3300 грн., телевізор «Самсунг 32» 2012 року - 2700 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено, виділено ОСОБА_2 : пральну машинку 2014 р. - 1600 грн., бойлер 2013 р. - 2800 грн., духовку електричну 2013 р. - 1200 грн., набір каструль на весілля - 1500 грн., газову плиту 2009 р. - 2800 грн., куток кухонний із столом 2010 року - 2200 грн., м'який куток 2010 р. - 4400 грн., спальний набір (шафа, 2 ліжка,2 тумбочки, комод) 2010 р. - 9700 грн., холодильник «Снайге» 2005 р. - 2900 грн., телевізор «Самсунг 40» 2013 р. - 3300 грн., телевізор «Самсунг 32» 2012 р. - 2700 грн., витребувавши такі у відповідача.

Виділено ОСОБА_3 : насос водяний «Гідрофор» 2013 р. - 16000 грн., тюнер 2012 року - 900 грн., сеталітарну антену 2 шт. 2012 р. - 1500 грн., тумбочку під телевізор - 800 грн., порохотяг 2010 р. - 800 грн., чайник 2010 р. - 250 грн., мікрохвильову 2012 р. - 1200 грн., двері вхідні -броньовані 2010 року - 4800 грн., вікна пластикові 3 шт. 2006 р. - 4800 грн., двері міжкімнатні 2012 р. -6500 грн.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що даний спір був розглянутий у його відсутності, чим апелянта позбавлено можливості надати суду свої пояснення по суті справи та заперечення з приводу даного позову. Крім того, при ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції помилково взяв до уваги ту обставину, що позивачка зменшила свої позовні вимоги, і це було підставою для задоволення позову без дослідження всіх інших обставин справи та без наданих відповідачем доказів та заперечень з приводу даної позовної заяви. З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників ОСОБА_3 - ОСОБА_4,, ОСОБА_5 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції входив з того, що зазначене позивачкою у позовній заяві спірне майно придбане сторонами за час перебування у шлюбі, протилежного судом не встановлено, а тому таке відповідно до ст. 60 СК України є об»єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя, та прийшов до висновку про можливість його поділу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Статтею 57 СК України визначено перелік майна, що є особистою власністю дружини, чоловіка, зокрема: майно, набуте ними до шлюбу (п.1.ч.1ст.57 СК), та за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Стаття 60 СК України презюмує, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, хоча можливість про добровільне вирішення спору судом надавалася неодноразово, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до роз»яснень п.п. 23, 24, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 року №11, закріплено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60, 69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери тощо. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 371 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. (п.22 вищезгаданої постанови).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.04.2004 року,від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син, ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_2 донька, ОСОБА_7 (обставини встановлені рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2014 року.

Судом також встановлено, що за час шлюбу ОСОБА_2. та ОСОБА_3 набули спірне майно, а саме, пральну машинку 2014 року -1600 грн., бойлер 2013 р.- 2800 грн., духовку електричну 2013 р. -1200 грн., набір каструль -1500 грн., газову плиту 2009 р. -2800 грн., куток кухонний із столом 2010 року -2200грн., м'який куток 2010 року - 4400 грн., спальний набір (шафа, 2 ліжка,2 тумбочки, комод) 2010 року -9700 грн., холодильник «Снайге» 2005 р. 2900 грн., телевізор «Самсунг 40» 2013 року - 3300 грн., телевізор «Самсунг 32» 2012 року-2700 грн.; насос водяний «Гідрофор» 2013 року -16000 грн., тюнер 2012 року -900 грн., сеталітарну антену 2 шт. 2012 року -1500 грн., тумбочку під телевізор -800 грн., порохотяг 2010 року -800 грн., чайник 2010 р. -250 грн., мікрохвильову 2012 р. -1200 грн., двері вхідні -броньовані 2010 року -4800 грн., вікна пластикові 3 шт. 2006 р. -4800 грн., двері міжкімнатні 2012 р. - 6500 грн.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що вищеперераховане майно придбане ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за час перебування в шлюбі, протилежного судом не здобуто, а тому такі у відповідності до вимог ст. 60 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, і виходячи із засад рівності часток подружжя, поділив майно, виділивши ОСОБА_2 : пральну машинку 2014 р. - 1600 грн., бойлер 2013 р. - 2800 грн., духовку електричну 2013 р. - 1200 грн., набір каструль на весілля - 1500 грн., газову плиту 2009 р. - 2800 грн., куток кухонний із столом 2010 року - 2200 грн., м'який куток 2010 р. - 4400 грн., спальний набір (шафа, 2 ліжка,2 тумбочки, комод) 2010 р. - 9700 грн., холодильник «Снайге» 2005 р. - 2900 грн., телевізор «Самсунг 40» 2013 р. - 3300 грн., телевізор «Самсунг 32» 2012 р. - 2700 грн., витребувавши такі у відповідача. Вартість виділеного позивачці майна становить 35100.00 грн. ОСОБА_3 виділено: насос водяний «Гідрофор» 2013 р. - 16000 грн., тюнер 2012 року - 900 грн., сеталітарну антену 2 шт. 2012 р. - 1500 грн., тумбочку під телевізор - 800 грн., порохотяг 2010 р. - 800 грн., чайник 2010 р. - 250 грн., мікрохвильову 2012 р. - 1200 грн., двері вхідні -броньовані 2010 року - 4800 грн., вікна пластикові 3 шт. 2006 р. - 4800 грн., двері міжкімнатні 2012 р. -6500 грн., вартість виділеного відповідачу майна становить 37550.00 грн.

Апелянт в апеляційній скарзі не заперечував придбання зазначеного позивачкою у позовній заяві майна в період перебування у шлюбі, перебування такого у користуванні, а також не надав суду перелік будь - якого іншого майна, яке, окрім зазначеного позивачкою, було придбане під час перебування сторін у шлюбі і підлягало поділу. Ним також в апеляційній скарзі не заперечувалась зазначена у позовній заяві позивачкою вартість майна, що підлягало поділу. Перелік майна, яке було придбане подружжям під час перебування у шлюбі та його вартість, зазначена позивачкою у позовній заяві, не заперечувалась і представниками апелянта, не спростована належними та допустимими доказами.

Задовольняючи позов про розподіл спільного майна між колишнім подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд також враховує, що майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції вірно виходив із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства.

Обгрунтовуючи дловоди апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, на розгляд справи у його відсутності, що позбавило його можливості надати суду пояснення, заперечення щодо позову, надати докази на підтвердження заперечень щодо задоволення позову, а також можливості захистити права у суді.

Відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки зазначені апелянтом порушення норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення з підстав недотримання судом норм процесуального права.

Зазначивши в апеляційній скарзі про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, на неповне з»ясування обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, апелянт не вказав, які норми матеріального права були порушені при ухваленні оскаржуваного рішення, і які конкретно обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не були з»ясовані судом першої інстанції. Апелянтом ні до заяви про перегляд заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.12.2015 року, ні до апеляційної скарги не долучено та не надано суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження наявності таких обставин.

Відтак, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції з врахуванням положень ч.1 ст. 303 в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Богонюк М.Я.

Цяцяк Р.П.