УХВАЛА

іменем України

24 жовтня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Лацько А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про вселення,

в с т а н о в и в:

27.05.2016 року від ОСОБА_2 до суду надійшла позовна заява до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про вселення.

Заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 26.08.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, вирішено: вселити ОСОБА_2 в житлову кімнату, площею 10,4 кв. м. в квартирі №8 за адресою: смт. Слобожанське (Комсомольське) Зміївського району Харківської області, вул. Сергія Закори, 24. Зобовязати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 в користуванні житловою кімнатою, площею 10.4 кв. м., та приміщеннями, які знаходяться в спільному користуванні співвласників: кухнею - площею 6,1 кв. м., ванною кімнатою - площею 3,1 кв. м., коридором - площею 10,1 кв. м., вбудованою коморою (шафою) - площею 1,8 кв. м. в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (Комсомольському) Зміївського району Харківської області. Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп. з кожного.

16.09.2016 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення, мотивована тим, що рішення суду він отримав 08 вересня 2016 року, при його проголошенні він не був присутнім з поважних причин, а саме в зв'язку з хворобою. Він категорично не згоден з рішенням суду та просив його скасувати в зв'язку з такими обставинами:

Позивачка пропустила строк позовної давності. Як сама позивачка зазначає, її права начебто порушені з 2013 року (з 27.02.2013 року), а до суду з позовом про захист своїх порушених прав вона звернулась лише 27 травня 2016 року. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тобто негаторний позов передбачає вимогу власника до особи, яка не має прав на спірне майно, усунути перешкоди у здійсненні повноважень користування та розпорядження. Позов про вселення походить з віндикаційного, адже заявляється у випадку позбавлення володіння майном. Без урахування наведених вимог закону позивачка звернулася із такими позовами до інших співвласників квартири щодо захисту права на спільне майно, проте усі спори з приводу здійснення права спільної часткової власності до моменту поділу майна в натурі мають вирішуватися між співвласниками спільної часткової власності у відповідністю з іншими засобами захисту, зокрема тими, застосування яких передбачено ст. ст. 358, 360 ЦК України тощо. Отже, позивачкою пред'явлений негаторний позов та позов про вселення до інших співвласників у праві спільної часткової власності з хибних підстав, при тому, що ч. 3 ст. 358 ЦК України прямо передбачає наслідки неможливості надання у володіння та користування частки майна в натурі право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідальної матеріальної компенсації. Позов про вселення є взагалі неприйнятним до виниклих між сторонами правовідносин спільної часткової власності, оскільки є способом захисту у житлових правовідносинах. Зважаючи на таке, позивач мала право при належному обґрунтуванні позову заявляти вимогу про стягнення з інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Зміївський районний суд Харківської області задовольнив позовні вимоги позивача про вселення не в квартиру, а в окрему кімнату площею 10,4 кв. м, що унеможливлює його реалізацію, так як зазначена кімната є частиною житла - квартири та не має окремої адреси.

Сторони в судове засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 у заяві просив просив задовольнити заяву про перегляд заочного рішення та провести судовий розгляд за його відсутністю.

Відповідачі ОСОБА_3 будь-яких заяв не подавав.

Представник позивачки ОСОБА_4 подала заяву про розгляд справи за її відсутністю та відсутністю позивачки, вважала, що у відповідача відсутні належні докази, обставини не свідчать про поважність причин неявки в судове засідання. Заперечення відповідача проти заочного рішення надумані та є безпідставні.

Неявка сторін, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного:

У відповідністю з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 231 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно з ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем надано належні докази, якими підтверджується поважність причин неприбуття в судове засідання та неповідомлення про причини неприбуття.

Так, довідкою 26.08.2016 року підтверджується перебування ОСОБА_1 на прийомі лікаря-стоматолога з приводу загострення хронічного гранульоматозного періодатиту зуба 46 і перебував на лікуванні в цей день. (а. с. 48).

Однак, в заяві про перегляд заочного рішення відповідачем ОСОБА_1 не наведено посилань на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, і які не були взяті до уваги судом під час ухвалення заочного рішення.

Таким чином, відсутня сукупність обставин, існування яких відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України є обов'язковим для постановлення ухвали про скасування заочного рішення.

Доводи відповідача ОСОБА_1 щодо неправильного вирішення справи внаслідок помилкового застосування норм матеріального права, у тому числі і щодо позовної давності, не є підставою для скасування заочного рішення.

Частиною 1 ст. 232 ЦПК України, в якій передбачено виключний перелік підстав для скасування заочного рішення, не містить такої підстави для скасування заочного рішення як неправильність застосування норм права. Тому суд, який розглядає заяву про перегляд заочного рішення не має повноважень щодо перевірки правильності застосування норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення заочного рішення.

За таких обставин, під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, але відсутнє посилання на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, тому заяву про перегляд заочного рішення належить залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 228-232 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про вселення - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів, які починають відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: