УХВАЛА

іменем україни

16 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Худяківської сільської ради Черкаського району Черкаської області, третя особа - ОСОБА_4, про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_5, на заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 5 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Худяківської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 29 березня 1996 року № 5-22 їй у власність передано земельну ділянку, площею 0,25 га, по АДРЕСА_1 для будівництва житла. Зазначала, що рішенням Худяківської сільської ради Черкаського району Черкаської області

від 15 листопада 2012 року № 29-4 припинено її право власності на вказану земельну ділянку, яка була передана у приватну власність без видачі державного акту, та надано ОСОБА_4 дозвіл замовити в організації, яка має дозвіл (ліцензію) на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки.

Вищезазначене рішення сільської ради скасоване рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 26 березня 2015 року й судом встановлено порушення вимог ЗК України щодо припинення її права власності на спірну земельну ділянку.

Проте, ігноруючи дане судове рішення, Худяківською сільською радою Черкаського району Черкаської області рішенням від 19 травня 2015 року № 52-1/VІ прийнято рішення про припинення її права власності на земельну ділянку та рішенням від 19 травня 2015 року № 52-9/VІ надано ОСОБА_4 дозвіл замовити в організації, яка має дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. Зазначене рішення рада прийняла з порушенням процедури та вимог ЗК України.

Ураховуючи викладене, позивач просила суд визнати незаконними та скасувати два рішення Худяківської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 19 травня 2015 року № 52-1/VІ та № 52-9/VІ.

Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області

від 14 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 5 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано незаконними та скасовано рішення Худяківської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 19 травня 2015 року № 52-1/VІ «Про скасування п. 1 рішення сесії Худяківської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 29 березня 1996 року № 5-22» та № 52-9/VІ «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність

ОСОБА_4.».

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що внаслідок прийняття сільською радою спірного рішення виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів позивачки і на вказаній земельній ділянці збудовано об'єкт незавершеного будівництва й остання заперечує проти їх припинення. При цьому з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7 рп/2009, суди зазначили про те, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень, виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Проте повністю погодитись з такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом встановлено, що рішенням Худяківської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 29 березня 1996 року № 5-22 ОСОБА_3 у власність передано земельну ділянку, площею 0,25 га, по АДРЕСА_1 для будівництва житла. Зазначала, що рішенням Худяківської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 15 листопада 2012 року № 29-4 припинено її право власності на вказану земельну ділянку, яка була передана у приватну власність без видачі державного акту, та надано ОСОБА_4 дозвіл замовити в організації, яка має дозвіл (ліцензію) на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Вищезазначене рішення сільської ради скасоване рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 26 березня 2015 року й судом встановлено порушення вимог ЗК України щодо припинення права власності позивача на спірну земельну ділянку.

Незважаючи на указане судове рішення, Худяківською сільською радою Черкаського району Черкаської області рішенням від 19 травня 2015 року № 52-1/VІ прийнято рішення про припинення права власності на земельну ділянку та рішенням від 19 травня 2015 року № 52-9/VІ надано ОСОБА_4 дозвіл замовити в організації, яка має дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову та доводи апеляційної скарги, ОСОБА_4 посилався на те, що право власності чи право користування земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і отримання документа, що посвідчує це право (ст. ст. 23, 23 ЗК 1990 р). Після прийняття указаного рішення ОСОБА_3 не отримувала державного акта на землю й зі змісту її заяви від 14 листопада 2012 року, вона відмовилась від отримання земельної ділянки, яка була виділена їй для будівництва житла зазначеним рішенням сільської ради на користь чоловіка - ОСОБА_4 При цьому зазначав, що позивачка використала своє право на приватизацію і отримала у власність у порядку приватизації земельну ділянку за іншою адресою, тому правовідносини, пов'язані з реалізацією її суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, пов'язані зі спірним рішенням сільської ради припинилися з її згоди.

У порушення вимог ст. ст. 130, 212-214, 315 ЦПК України суди на наведені доводи ОСОБА_4 уваги не звернули. Поза увагою суду залишилось і те, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 26 березня 2015 року, яким скасовано рішення Худяківської сільської ради Черкаського району Черкаської області про задоволення заяви ОСОБА_3 про добровільну відмову від земельної ділянки та припинення її права власності, скасовано рішенням апеляційного суду Черкаської області від 13 серпня 2015 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено (а.с. 83).

Крім того, розглянувши справу за наявністю спору про право землекористування ОСОБА_4, суди не звернули уваги на те, що ОСОБА_4 звертався до Худяківської сільської ради Черкаського району Черкаської області і за його заявою приймалось спірне рішення сільської ради, яке судами скасовано, не залучивши його до участі у справі відповідачем, тоді як права, передбачені ЦПК України щодо третьої особи і відповідача є різними за своїми значеннями та впливом на процес; права відповідача значно ширші прав третьої особи.

Отже, незалучення ОСОБА_4 належною стороною у справі у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України, порушуються його процесуальні права, передбачені ст. ст. 27, 31 ЦПК України. Цим самим суд не виконав вимоги п. 2 ст. 6 ст. 130 ЦПК України.

За таких обставин ухвалені судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, задовольнити частково.

Заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 5 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик