У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Підліської сільської ради про визнання незаконним рішення сільської ради від 24 квітня 2015 року «Про затвердження акта комісії»,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання незаконним рішення сільської ради від 24 квітня 2015 року «Про затвердження акта комісії».

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є власником житлового будинку по АДРЕСА_1. Дана будівля розташована на земельній ділянці площею 0,09 га, яка надана йому в користування відповідно до наказу Івано-Франківської птахофабрики «Авангард» №-72 від 1 червня 1990 року та із внесенням відповідних змін в земельно-шнурову книгу господарства. Відповідно до записів у погосподарській книзі Підліської сільської ради у його користуванні є земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд по

АДРЕСА_1 площею 0,09 га. З 1990 року він щорічно сплачує за вказану земельну ділянку податок.

Рішенням Підліської сільської ради від 2 грудня 1993 року дану земельну ділянку йому передано у приватну власність. Згідно з рішенням Підліської сільської ради від 24 грудня 2002 року йому надано дозвіл на безоплатну приватизацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 площею 0,09 га. Рішенням Підліської сільської ради від 3 липня 2014 року «Про внесення доповнення до рішень сільської ради 1993 року, затвердження списків громадян та розмірів їхніх земельних ділянок» внесено зміни, якими йому надано у власність земельну ділянку площею 0,09 га в урочищі «Мочіри» для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. На його замовлення відповідними організаціями розроблено технічну документацію, серед якої і акт прийому-передачі межових знаків на зберігання. Зауважень з боку представників сільської ради до існуючих меж земельних ділянок не було.

Комісія з питань дотримання земельного законодавства та охорони навколишнього середовища склала акт від 23 квітня 2015 року, відповідно до якого рекомендувала надати йому дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,0376 га для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1. Земельну ділянку 0,0148 га залишити для спільного заїзду із суміжним землевласником ОСОБА_4 24 квітня 2015 року рішенням Підліської сільської ради даний акт затверджено.

Позивач вважав, що дане рішення порушує його права законного землекористувача, оскільки сільська рада не вилучала з його користування частини спірної земельної ділянки. Просив визнати незаконним та скасувати рішення Підліської сільської ради від 24 квітня 2015 року «Про затвердження акта комісії».

Рішенням Тисменицького районного суду від 26 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від

12 липня 2016 року, позов задоволено.

Визнано незаконним рішення Підліської сільської ради Тисменицького району від 24 квітня 2015 року «Про затвердження акта комісії».

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішеннята ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно керувався положеннями п. 5 ст. 116, ст. 141 Земельного кодексу України і враховував пояснення представника Підліської сільської ради та виходив із того, що спірна частина земельної ділянки площею 0,0148 га. в позивача у встановленому законом порядку не вилучалася, крім того, акт комісії від 23 квітня 2015 року носить рекомендаційний характер.

Так, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки ОСОБА_3 належним чином обґрунтовував порушення його права, як законного користувача земельної ділянки.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26 травня 2016 року та ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Підліської сільської ради про визнання незаконним рішення сільської ради від 24 квітня 2015 року «Про затвердження акта комісії», за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна