Справа № 226/92/14-ц
Справа № 226/92/14-ц
Провадження № 4-с/226/2/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Димитров скаргу публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» про визнання неправомірними дій та бездіяльності державного виконавця та начальника відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Заявник публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» (далі за текстом ОСОБА_1 або ПАТ «ВБР») звернувся до суду зі скаргою на протиправні дії та бездіяльність старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області (далі за текстом ВДВС) ОСОБА_2 та начальника ВДВС ОСОБА_3, в обґрунтування якої вказав, що у ВДВС на примусовому виконанні перебував виконавчий лист № 226/92/14-ц, виданий 20.05.2014 року Димитровським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь Банку боргу на загальну суму 144650 грн 98 коп. 11.06.2014 року постановою ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження та надано боржнику строк для самостійного виконання виконавчого документу. Проте, боржником самостійне погашення боргу не здійснено. У своїй заяві про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 просив ВДВС одразу після спливу строку, наданого на самостійне виконання виконавчого документу, для повного та своєчасного виконання рішення суду зробити деякі обовязкові виконавчі дії та направити відповідні запити по відношенню боржника. Крім того, у звязку з відсутністю відомостей про прийняті заходи ОСОБА_1 надсилав на адресу ВДВС заяви про активізацію подальших виконавчих дій, інформаційні запити, а також листи щодо отримання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, щодо підготовки та направлення до суду подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, щодо виготовлення Інформаційної довідки з реєстрів в порядку доступу державних виконавців, щодо виявлення рахунків та вкладів боржника в банках та інших фінансових установах тощо. 03.02.2016 року ОСОБА_1 отримав з ВДВС копію постанови від 16.12.2015 року, затверджену начальником ВДВС ОСОБА_3, про повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки автотранспортний засіб не знайдено протягом року з дня оголошення розшуку. Між тим, 04.02.2016 року ОСОБА_1 ознайомився за допомогою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з матеріалами виконавчого провадження і не побачив проведення державним виконавцем вказаних дій, про які стягувач просив у своїх заявах та листах. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.06.2014 року ОСОБА_1 отримав лише 23.06.2014 року, тобто з порушенням строків, передбачених п.5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження». В свою чергу ОСОБА_3 не контролює правильність та повноту виконання виконавчого документу. Копію постанови про повернення виконавчого документу від 16.12.2015 року ОСОБА_1 отримав лише 03.02.2016 року, що суперечить вимогам ч.4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно дати на конверті та інформації з сайту Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» копія постанови про повернення виконавчого документу була надіслана стягувачу 28.01.2016 року. Також, Банк вважає, що у зазначеній постанові про повернення виконавчого документу при зазначенні причини повернення було вказано невірне посилання на п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», замість вірного п.2 ч.1 ст.47 вказаного Закону. ОСОБА_2 проігнорувала прохання представників Банку зробити по відношенню до боржника відповідні виконавчі дії стосовно отримання інформаційних довідок, направлення запитів, звернень до суду. Крім того, всі вказані дії не проведено стосовно дружини боржника, як це просив ОСОБА_1. Копії документів виконавчого провадження, копії постанов по виконавчому провадженню не надсилались учасникам виконавчого провадження рекомендованими листами, проте, ОСОБА_1 надав свою згоду на авансування витрат на проведення виконавчих дій у порядку ст.42 Закону України «Про виконавче провадження», «Інструкції з організації примусового виконання рішень». Також, посадовими особами ВДВС не були підготовлені та направлені запити відносно боржника до банків та інших фінансових установ для отримання відомостей про виявлення коштів боржників, що можуть міститися на рахунках та вкладах. Працівники ВДВС не дотримуються обовязкових норм Положення «Про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень». Надання заяви про реєстрацію рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна посадовими особами ВДВС було зроблено лише через півроку з дати відкриття виконавчого провадження, а 24.01.2014 року було зроблено опис транспортного засобу та передано на зберігання боржнику ОСОБА_4 Не було зроблено перевірку за даними ЄДРВП про наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника. Жодного разу не було викликано боржника, від нього не були відібрані пояснення щодо виконання виконавчого документа, довідок, інформації про наявність майна, коштів, що йому належать або знаходиться у інших осіб тощо. Державний виконавець не запрошував представника стягувача для виїзду за адресою мешкання боржника для перевірки його майнового стану. Всі запити до реєстраційних установ були зроблені та надіслані лише один раз у порушення ч.8 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження». Аркуші завершеного виконавчого провадження не пронумеровані та жодного запису на обкладинці не зроблено. Державним виконавцем не було прийнято мір з приводу неотримання або затримання відповідей на запити, подання тощо, а також не було складено відповідних актів. Тому заявник просить суд визнати дії старшого державного виконавця ВДВС ОСОБА_2 та начальника ВДВС ОСОБА_3 по винесенню і затвердженню 16.12.2015 року постанови про повернення виконавчого документу стягувачу по виконавчому провадженню № 43640704 протиправними та безпідставними; визнати їх бездіяльність по невиконанню рішення Димитровського міського суду про стягнення з ОСОБА_4 сум боргу на користь Банку протиправною та безпідставною; скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу по виконавчому провадженню № 43640704 від 16.12.2015 року; зобовязати посадові особи ВДВС поновити виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа та провести виконавчі дії для повного та своєчасного виконання рішення суду в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», та постановити окрему ухвалу у відношенні державного виконавця та начальника ВДВС для направлення її Банком до органу ДВС вищого рівня та до правоохоронних органів з метою вирішення питання про їх притягнення до дисциплінарної та кримінальної відповідальності.

Представники заявника ПАТ «ВБР» та заінтересованої особи ВДВС, а також боржник ОСОБА_4 до суду не зявилися.

Представник заявника ПАТ «ВБР» надав заяву про залишення скарги без розгляду, оскільки на теперішній час спірне питання врегульовано та актуальність наданої скарги втрачена.

Суд вважає, що заява стягувача про залишення скарги без розгляду підлягає задоволенню.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб держаної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

За приписами п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановлює ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач (заявник) подав заяву про залишення позову без розгляду.

З огляду на приведене заява стягувача про залишення його скарги без розгляду подана відповідно до норм цивильно-процесуального законодавства, а тому підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.207 ч.1 п.5, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» про визнання неправомірними дій та бездіяльності державного виконавця та начальника відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області та зобовязання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Розяснити заявнику його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення скуарги без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у пятиденний строк з дня оголошення ухвали суду. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі осіб, які її оскаржують, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ж.Є.Редько