Провадження № 2/761/1989/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Савенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом вселення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач) 12 жовтня 2015 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - Відповідач) про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення Позивача у вказану квартиру.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач з 2002 року почав проживати однією сім'єю з Відповідачем. 23 травня 2005 року сторонами було придбано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. За умовами Договору купівлі-продажу 2/3 частини спірної квартири належить Відповідачу, а 1/3 частини - Позивачеві. З січня 2013 року стосунки між сторонами почали погіршуватись, в подальшому сторони почали проживати окремо. Певний час Позивач був відсутній в м. Києві, а коли 01 жовтня 2015 року повернувся додому, то не зміг потрапити до спірної квартири, так як Відповідач замінила замки на вхідних дверях. В квартирі Позивача залишились його особисті речі та правовстановлюючі документи. У зв'язку з тим, що Відповідач чинить Позивачеві перешкоди у користуванні та у зв'язку з тим, що Позивач позбавлений можливості забрати свої речі, так як не має нових ключів від спірної квартири, останній звернувся із вказаним позовом до суду.

В судовому засіданні Позивач тв. Його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явилася. Про місце, день та час судового розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення судового розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, як і пояснень на позов, до суду не подавала.

Оскільки сторона Позивача не заперечувала, суд вбачає можливим розгляд справи у відсутність Відповідача, на підставі зібраних у справі доказів.

Заслухавши пояснення Позивача, представника Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 23 травня 2005 року, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1310, сторони придбали квартиру АДРЕСА_1.

Спірна квартира належить сторонам в таких частках - 1/3 частини квартири належить Позивачеві, 2/3 частини квартири - належить Відповідачу (п. 1 Договору).

З матеріалів справи також вбачається, що Позивач зареєстрований за цією адресою (а.с. 5).

01 жовтня 2015 року Позивач звернувся із заявою до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві, в якій пояснив, що позбавлений можливості потрапити до спірної квартири, яка належить йому та Відповідачу на праві власності, оскільки Відповідач змінила замки на вхідних дверях (а.с. 6).

Відповідно до Висновку від 06 жовтня 2015 року, наданого начальником СДІМ 3-9го відділу міліції по обслуговуванню мікрорайону «Нивки» Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві О.М. Антоненко, останнім в ході проведеної перевірки за вище вказаною заявою було встановлено, що сторони перебували в цивільному шлюбі та що на разі останні знаходяться в процесі поділу спільного майна в судовому порядку. Відповідач також категорично відмовилась впускати Позивача до помешкання та пояснила, що всі спірні питання буде вирішувати з Позивачем в судовому порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, на даний час Позивач проживає в орендованому помешканні, про що свідчить відповідний Договір оренди житлового будинку № 01/10/2015 від 01 жовтня 2015 року, укладеного між Позивачем та ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Такі ж положення містяться і в статті 321 ЦК України.

Також, ч.ч. 1, 2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

В судовому засіданні встановлено, що Позивач є власником частини спірної квартири та зареєстрований там. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які вказували б на ту обставину, що Позивач позбавлений у передбаченому законом порядку, права власності на частину вказаної квартири.

Оцінюючи належність, достовірність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне зобов'язати Відповідача не чинити перешкоди у користуванні квартирою № 69, по вул. Щербакова, 39, в м. Києві та вселити Позивача у вказану квартиру.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України,присудити із Відповідача на користь Позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 347 грн. 00 коп., які сплачено Позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом та стягнути з Відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 140 грн. 20 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі ст. 11, 316, 319, 321, 356, 358, 383, 386, 391, 758, 810, 814, 821 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 60, 61, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом вселення - з а д о в о л ь н и т и у повному обсязі.

Зобов'язати ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) не чинити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) в квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати, пов'язані із розглядом справи, у розмірі 347 (триста сорок сім) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 140 (сто сорок гривень) 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :