Справа № 490/8908/16-ц
н/п 2/490/3257/2016
(резолютивна частина)
20 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Подзігун Г. В.
при секретарі - Головацькому О. С.
позивача - ОСОБА_1
за участю представника позивача - ОСОБА_2
представника третьої особи - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - служба у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ласурія Світлана Анатоліївна, про визнання договору дарування недійсним.
Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -
Позов - задовольнити.
Визнати недійсним Договір дарування 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 08 жовтня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ласурією Світланою Анатоліївною за реєстровим № 2585.
Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 275 грн. 60 коп. з кожного.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/8908/16-ц

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Головацькому О. С.

позивача - ОСОБА_1

за участю представника позивача - ОСОБА_2

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - служба у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ласурія Світлана Анатоліївна, про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до відповідачів, в якому просила визнати недійсним Договір дарування 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 08 жовтня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ласурією Світланою Анатоліївною за реєстровим № 2585.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те, що дарування було проведено без згоди і дозволу органу опіки та піклування, хоча така згода вимагалася, оскільки у вказаному житловому будинку на час укладання договору проживали неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Крім того, на її думку, оспорюваний Договір дарування порушує публічний порядок і спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Позивачка та її представник у судовому засіданні вимоги позову підтримали у повному обсязі та просили про його задоволення.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали, своїх представників до суду не направили.

Представник служби у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради у судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила про його задоволення.

Приватний нотаріус у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідачів та приватного нотаріуса в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали та обставини справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 квітня 2013 року на праві власності належала 1/3 частка житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

У подальшому, 08 жовтня 2013 року між відповідачами було укладено та нотаріально посвідчено спірний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передала в дар, а ОСОБА_6 прийняла в дар 1/3 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 119 200 грн.

Пунктом 4 вказаного Договору дарувальник гарантує, що внаслідок дарування нерухомості не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, у тому числі неповнолітніх або малолітніх дітей.

При цьому, ОСОБА_5 при укладенні Договору надала нотаріусу довідку Адміністрації Центрального району ММР від 08.10.2013 року, із якої вбачається, що вона дійсно проживає по АДРЕСА_1, склад сім'ї відсутній.

В той же час, як вбачається із наявної у матеріалах справи копії довідки форми № 3 від 21.11.2013 року, за вищезазначеною адресою постійно зареєстровані 8 осіб, серед яких двоє дітей ОСОБА_1 - неповнолітні ОСОБА_8, 1997 р. н., та ОСОБА_4, 2005 р. н.

Позивачка, яка звернулася до суду в інтересах ОСОБА_4, зазначає, що відповідачі, укладаючи спірний договір, порушили права та законні інтереси ОСОБА_4 Суд із такою позицією погоджується і вважає, що Договір слід визнати недійсним з огляду на таке.

Згідно зі ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Однією з підстав набуття права власності на майно є договір дарування.

Так, згідно з ч. 1 ст. 717, ст. ст. 718, 719 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі.

Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

В той же час, законодавством передбачено підстави, за яких укладений правочин може бути визнаний недійсним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Недодержання стороною (сторонами) вказаної вимоги в силу ст. 215 ЦК України може бути підставою для визнання правочину недійсним.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимим є зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів.

Частиною третьою статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо її майнових прав, у тому числі й відмовлятися від майнових прав дитини (пункт 3 частини другої статті 177 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Отже, у разі вчинення правочину щодо нерухомого майна (договір дарування), право власності на яке або право користування яким мають діти, попередня згода органу опіки та піклування є обов'язковою.

Укладення батьками правочинів, предметом яких є житлові приміщення, право користування якими мають малолітні або неповнолітні діти, без попередньої згоди органу опіки та піклування є підставою для визнання цих правочинів недійсними, як передбачено статтями 203, 215 ЦК України.

Частиною першою статті 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

За змістом цієї статті право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якої вони є; з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Таким чином, вирішуючи спір щодо захисту прав дітей під час укладення Договору дарування, суд має перевірити право користування житловим приміщенням дітьми позивачки, яке може ґрунтуватися на документальній підставі (довідка про наявність зареєстрованих осіб на житловий площі, серед яких зазначена й дитина) та на законі (стаття 405 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що у спірному житловому будинку із правом користування житловою площею проживали, зокрема, ОСОБА_1, а також її син ОСОБА_4, 2005 р. н.

За такого, суд приходить до висновку, що для укладення спірного правочину вимагалася попередня згода органу опіки та піклування.

В той же час, орган опіки та піклування такої згоди не надавав, а відповідачка ОСОБА_5 свідомо приховала факт проживання у спірному будинку неповнолітніх, у зв'язку з чим, на думку суду, спірний договір слід визнати недійсним як такий, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_4

За такого, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі по 275 грн. 60 коп. з кожного

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати недійсним Договір дарування 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 08 жовтня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ласурією Світланою Анатоліївною за реєстровим № 2585.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 275 грн. 60 коп. з кожного.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН