Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коновалова С.О.
Справа № 417/397/14-ц
Провадження № 22ц/782/78/16
УХВАЛА

Іменем України

16 березня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Коновалової В.А.,

суддів Луганської В.М., Коротенко Є.В.

за участю секретаря Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області справу

за апеляційною скаргою заступника прокурора Луганської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2

на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 10 лютого 2015 року

за позовом ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про розподіл спадкового майна та визнання права власності в порядку спадкування, тертя особа - орган опіки і піклування при виконкомі Краснопільської сільської ради Марківського району,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про розподіл спадкового майна та визнання права власності в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначила, що 08.01.2014 року помер ОСОБА_8, який доводився батьком її чоловіка ОСОБА_9. На момент смерті він заповів ОСОБА_7 автомобіль ВАЗ-2107, державний знак С0142АІ, а інше майно - ОСОБА_9, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 в рівних частинах.

15.05.2014 року помер чоловік позивачки ОСОБА_9, після смерті якого відкрилась спадщина на: 1/2 частину житлового будинку з прилеглими будівлями, земельні ділянки та грошові вклади. Спадкоємцями за законом першої черги померлого ОСОБА_9 є дружина ОСОБА_3 та діти - ОСОБА_2, ОСОБА_4

В державній нотаріальній конторі позивачка не може оформити право власності на спадкове майно через спір, який виник між нею та відповідачами з приводу розподілу майна.

Тому просила розділити спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9, виділивши їй 1/2 частину житлового будинку № 7 з прилеглими будівлями по вул. Школьній в с. Красне Поле Марківського району Луганської області, а ОСОБА_2 земельну ділянку площею 7,8113 гектара, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Краснопільської сільської ради; земельну ділянку площею 1,7057 гектара, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Краснопільської сільської ради Марківського району (за межами населеного пункту), ділянка № 1346.

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 10 лютого 2015 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на таких умовах:

за ОСОБА_3 визнається право власності в порядку спадкування за законом на:

- земельну ділянку площею 7,8113 гектара, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Краснопільської сільської ради, належну ОСОБА_8 згідно державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ № 042026, виданого головою Краснопільської сільської ради райдержадміністрації 04 березня 2002 року на підставі рішення 22 сесії XXIII скликання Краснопільської сільської ради від 21.12.2001 року;

- земельну ділянку площею 1,6042 гектара, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Краснопільської сільської ради Марківського району (за межами населеного пункту), ділянка № 1347,належну ОСОБА_8 згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЯК № 628353, виданого головою Марківськоїрайдержадміністрації 29 березня 2012 року на підставі розпорядження головиМарківської райдержадміністрації від 15.03.2012 року № 170;

- земельну ділянку площею 1,7057 гектара, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Краснопільської сільської ради Марківського району (за межами населеного пункту), ділянка № 1346,належну ОСОБА_8 згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЯК № 628352, виданого головою Марківської райдержадміністрації 29.03.2012 року на підставі розпорядження голови Марківської райдержадміністрації від 15.03.2012 року, № 170;

-1/2 частину житлового будинку № 7 з прилеглими будівлями по вул. Школьній в с. Красне Поле Марківського району Луганської області;

-земельну ділянку площею 0,1793 гектара, призначену для обслуговуванняжитлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Краснопільської сільської ради, Марківського району, Луганської області, що належала ОСОБА_9 згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії IV-ЛГ№ 022602, виданого 20 листопада 2002 року на підставі рішення 23 сесії 23 скликання Краснопільської сільської ради;

- земельну ділянку площею 1,9768 гектара, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Краснопільської сільської ради Марківського району (за межами населеного пункту), ділянка № 1350, належну ОСОБА_9 згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЯК № 628354, виданого головою Марківської райдержадміністрації 29 березня 2012 року на підставі розпорядження голови Марківської райдержадміністрації від 15.03.2012 року, №170;

-земельну ділянку площею 7,9069 гектара, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Краснопільської сільської ради, належну ОСОБА_9 згідно державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ№ 042027, виданого головою Краснопільської сільської ради 04 березня 2002 року на підставі рішення 22 сесії XXIII скликання Краснопільської сільської ради від 21 грудня 2001 року;

-грошові вклади, які належали ОСОБА_9 і знаходяться на зберіганні в ТВБВ 10012/0162 філії Луганського облуправління «Ощадбанк» на рахунках № 2536, № 02240, № 91551-8401;

за ОСОБА_5 визнається право власності в порядку спадкування за законом на:

- земельну ділянку площею 7,8113 гектара, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Краснопільської сільської ради, належну ОСОБА_8 згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЛГ № 115538, виданого головою Марківської райдержадміністрації 22 листопада 2007 року на підставі рішення Марківського райсуду від 10.10.2005 року;

-мотоцикл Урал-2 з коляскою, державний номер НОМЕР_1, 1970 року випуску, шасі № 268909, двигун № НОМЕР_2, що належав ОСОБА_8 відповідно до технічного паспорту серії ВА № 538117;

за ОСОБА_6 визнається право власності в порядку спадкування за законом на :

-житловий будинок з прилеглими будівлями, який знаходиться за адресою: с. Первомайське, Марківського району, Луганської області, вул. Єременка, 54;

- земельну ділянку площею 0,4131 гектара, призначену: 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,1631 га - для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Краснопільської сільської ради за адресою: с. Первомайське, вул. Єременка, 54, Марківського району, Луганської області, що належала ОСОБА_8 згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії-1У-ЛГ № 072071, виданого 01 серпня 2000 року на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Краснопільської сільської ради;

-грошові вклади, які належали ОСОБА_8 і знаходяться на зберіганні в ТВБВ 10012/0162 філії Луганського облуправління «Ощадбанк» на рахунках № 057566, № 057357, № 07900002, № 91551423, № 2102;

за ОСОБА_7 визнається право власності в порядку спадкування за законом на:

-автомобіль марки ВАЗ-2107, державний номерний знак НОМЕР_3, що належав ОСОБА_8.Закрито провадження по справі.

Сторонами ухвала Марківського районного суду Луганської області від 10 лютого 2015 року не оскаржувалася.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Луганської області,який не приймав участі у розгляді справи в суді першої інстанції та звертається до суду в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, просить скасувати ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 10 лютого 2015 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В судому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу від 10 лютого 2015 року про затвердження мирової угоди суд першої інстанції виходив із того, що в судовому засіданні сторони надали суду заяву про укладення мирової угоди з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок. Також суд вважав, що мирова угода не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи із позовом до суду звернулася ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про розподіл спадкового майна та визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Проте, в матеріалах справи відсутні відомості про те, чи зверталися спадкоємці із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом чи заповітом, чи заводилися нотаріусом спадкові справи, чи видавалися спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину, чи виносилася нотаріусом постанова про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину.

Це свідчить про те, що судом під час розгляду справи не були зясовані зазначені вище обставини, а також суд не зясував, що саме перешкоджало сторонам вирішити питання оформлення права на спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори в установленому діючим законодавством порядку. Без зясування всіх цих обставин, які б могли призвести до прийняття по справі законного судового рішення, у суду не було достатніх правових підстав для винесення ухвали про визнання мирової угоди.

Також колегія суддів враховує, що згідно ст.ст.1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

У відповідності зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом після ОСОБА_9, який помер 15.05.2014 року, є його дружина ОСОБА_3, діти: ОСОБА_4 і ОСОБА_2.

На час відкриття спадщини ОСОБА_2 було 12 років, тобто був неповнолітнім. Отже, у відповідності до ч. 4 статті 1268 ЦК України, яка передбачає, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, ОСОБА_2, який є спадкоємцем першої черги і на час відкриття спадщини був малолітнім, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_9. Доказів того, що мати малолітнього ОСОБА_2, як законний представник, від імені малолітнього сина та з дозволу органу опіки та піклування у встановлений законом строк оформила відмову від спадщини суду надано не було.

Проте, суд постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди, за умовами якої за ОСОБА_3 визнано право власності за законом на все спадкове майно, а саме: на земельну ділянку площею 7,8113 гектара; земельну ділянку площею 1,6042 гектара; земельну ділянку площею 1,6042 гектара; земельну ділянку площею 1,7057 гектара; 1/2 частину житлового будинку № 7 з прилеглими будівлями по вул. Школьній в с. Красне Поле Марківського району Луганської області; земельну ділянку площею 0,1793 гектара; земельну ділянку площею 1,9768 гектара; земельну ділянку площею 7,9069 гектара; грошові вклади, які належали ОСОБА_9, тим самим позбавив малолітнього ОСОБА_2 в інтересах, якого звернулася ОСОБА_3, права на спадкове майно.

Зазначені обставини свідчать про те, що суд першої інстанції не зясував чи відповідає зазначена мирова угода вимогам закону, зокрема ст.175 ЦПК України, чи законно позивач ОСОБА_3 набуває право власності на спадкове майно за умовами мирової угоди, чи не порушуються права інших спадкоємців, а саме дітей спадкодавця, один із яких на час відкриття спадщини був малолітнім.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

Статтею 175 ЦПК України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року якщо сторони виявили намір укласти мирову угоду, то при необхідності їм може бути надана можливість оформити умови мирової угоди, для чого суд оголошує перерву в судовому засіданні. У разі якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову угоду та закриває провадження у справі.

Із системного аналізу зазначених вище норм вбачається що мирова угода - це складена сторонами з урахуванням інтересів усіх заінтересованих осіб, що беруть участь у справі, угода, яка визнається судом лише після встановлення законності й обґрунтованості її умов, а також з'ясування думки усіх заінтересованих осіб щодо можливості її визнання. Метою такої угоди є врегулювання спору між сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не пов'язані зі спірними правовідносинами.

Як вбачається із позовної заяви, позивач ОСОБА_3, яка звернулася в своїх інтересах та в інтересам малолітнього ОСОБА_2, просила розділити спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9, виділивши їй 1/2 частину житлового будинку № 7 з прилеглими будівлями по вул. Школьній в с. Красне Поле Марківського району Луганської області, а ОСОБА_2 земельну ділянку площею 7,8113 гектара, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Краснопільської сільської ради; земельну ділянку площею 1,7057 гектара, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Краснопільської сільської ради Марківського району (за межами населеного пункту), ділянка № 1346.

Отже, предметом спору стосовно поділу спадкового майна позивач зазначила 1/2 частину житлового будинку та дві земельні ділянки.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Проте, судом за мовами мирової угоди визнано право власності на майно, яке не було предметом спору, а саме: земельну ділянку площею 1,6042 гектара; земельну ділянку площею 1,9768 гектара; земельну ділянку площею 7,9069 гектара; грошові вклади, які належали ОСОБА_9; мотоцикл Урал-2 з коляскою, державний номер НОМЕР_1, 1970 року випуску; житловий будинок з прилеглими будівлями, який знаходиться за адресою: с. Первомайське, Марківського району, Луганської області, вул. Єременка, 54; земельну ділянку площею 0,4131 гектара; грошові вклади, які належали ОСОБА_8; автомобіль марки ВАЗ-2107, державний номерний знак НОМЕР_3, при цьому позивачем, який діяв в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини вимог стосовно зазначеного майна не заявлялося.

Таким чином, умови мирової угоди, яка затверджена судом не відповідають позовним вимогам, отже суд вийшов за межі предмета спору. Мотиви, якими керувався суд, затверджуючи саме таку мирову угоду в ухвалі не наведені.

Тому враховуючи вище наведене, судова колегія вважає, що умови мирової угоди, визнаної ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 10 лютого 2015 року, суперечать закону, порушують права та законні інтереси спадкоємців за законом першої черги померлого ОСОБА_9, у звязку з чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування положень ст.ст. 175,205 ЦПК України, та повинен був постановити ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжити судовий розгляд.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки у суду першої інстанції не було достатніх правових підстав для затвердження мирової угоди, тому ухвала суду на підставі ст. 311 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 175, 205, 303, 311, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Луганської області задовольнити.

Ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 10 лютого 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: