У Х В А Л А

16 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І., Охрімчук Л.І., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року, рішення Апеляційного суду Львівської області від 6 липня 2015 року та рішення Франківського районного суду м. Львова від 4 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, треті особи: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 4 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково: зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_6 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено час та дні для його зустрічей з сином, а саме 1, 3 тиждень місяця з 12:00 год. четверга до 20:00 год. неділі та 2, 4 тиждень місяця з 12:00 год. четверга до 9:00 год. п'ятниці; стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Апеляційний суд Львівської області від 6 липня 2015 року скасував рішення Франківського районного суду Львівської області від 4 листопада 2014 року та ухвалив нове рішення, яким апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 задовольнив частково: зобов'язав ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_6 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначив час та дні для його зустрічей з сином, а саме 1, 3 тиждень місяця з 12:00 години четверга до 20:00 години неділі та 2, 4 тиждень місяця з 12:00 години четверга до 9:00 п'ятниці й стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_9 відхилено, рішення Апеляційного суду Львівської області від 6 липня 2015 року залишено без змін.

У лютому 2016 року до Верховного Суду України звернулася із заявою ОСОБА_4, від імені якої діє представник ОСОБА_10, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року, рішення Апеляційного суду Львівської області від 6 липня 2015 року та рішення Франківського районного суду м. Львова від 4 листопада 2014 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини п'ятої статті 19 та статті 159 Сімейного кодексу України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявниця надала ухвалу Верховного Суду України від 2 вересня 2009 року, постановлену ним як судом касаційної інстанції, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня та 18 листопада 2015 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4 й залишаючи в силі судове рішення суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції зазначив, що оцінивши наявні в справі докази й надавши їм належну оцінку, суд апеляційної інстанції визначив спосіб та порядок участі батька в спілкуванні з дитиною, який найбільше відповідає інтересам дитини та з урахуванням розумного балансу й висновку органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 25 травня 2015 року.

У наданих для порівняння ухвалі Верховного Суду України від 2 вересня 2009 року, постановленій ним як судом касаційної інстанції, та ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня та 18 листопада 2015 року міститься висновок, що згідно зі статтею 19 СК України та частиною першою статті 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування органами опіки та піклування» при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, яким є державна адміністрація району, району міст Києва та Севастополя, виконавчий орган міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, і який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Встановивши, що судами не витребувано і не досліджено висновок органу опіки та піклування, визначений законодавством, суд касаційної інстанції на підставі статті 338 ЦПК України скасував судові рішення судів попередніх інстанцій, справи направив на новий розгляд до відповідних місцевих судів.

У судових рішеннях, наданих заявницею на підтвердження підстав для перегляду судового рішення, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, треті особи: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною за заявою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року, рішення Апеляційного суду Львівської області від 6 липня 2015 року та рішення Франківського районного суду м. Львова від 4 листопада 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко