АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/305/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Іваницького О.Р.
Провадження № 22-ц/789/703/16 Доповідач - Загорський О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Козак І. О., Демкович Ю. Й.,

секретар судового засідання - Танцюра О.В.

за участі ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 30 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

15.03.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що в шлюбі з ОСОБА_3 в них народився син ОСОБА_5, але після розірвання шлюбу відповідач не надає належної допомоги на утримання неповнолітньої дитини.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 30.03.2016 року позов задоволено і стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно починаючи з 15.03.2016 року і до його повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково і стягувати, щомісячно з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_5 - 100 грн.

Вказує, що судом першої інстанції не досліджено належним чином подані та здобуті в ході судового засідання докази, оскільки судом не взято до уваги докази про відсутність у нього доходів. Залишив поза увагою суд і те, що відповідач має скрутне матеріальне становище.

Зазначає, що суд помилково стягнув аліменти в частці від заробітку, оскільки у нього відсутні доходи і до стягнення підлягають аліменти в твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав і навів доводи аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

ОСОБА_1 вказала, що 100 грн, які просить стягувати ОСОБА_3, занадто мала сума на утримання дитини. Зазначила, що ОСОБА_3 працює неофіційно і отримує доходи бо має два трактори і комбайн, якими обробляє людям паї. Вказала, що колишній чоловік і його родичі часом надають допомогу, але не частіше двох разів на рік, купляючи деякі речі для школи чи подарунок в день народження дитини і цього недостатньо для прожиття.

Спростовуючи твердження представника ОСОБА_3, що на його матеріальний стан впливає і те, що він є опікуном ОСОБА_6 сказала, що її колишній чоловік є опікуном своєї бабці - матері його батька.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надає належної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, а тому, є правові підстави для стягнення аліментів з відповідача в судовому порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Зборівського районного суду від 18.04.2013 року (а.с. 4).

Згідно свідоцтва про зміну імені ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 5)

Від шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Дитина перебуває на утриманні матері, що стверджується довідкою Озернянської сільської ради Зборівського району від 13.11.2015 року (а.с. 7).

Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає.

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

З врахуванням вимог ч.2 ст.182 СК України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в даному випадку становить - 459,3 грн.

Суд першої інстанції залишив поза увагою, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід і визначив аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача.

Частково задовольняючи апеляційну скаргу колегією суддів критично оцінюються посилання апелянта на довідку Зборівського відділення Козівської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області, згідно якої у за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року інформація про доходи ОСОБА_3 - відсутня, оскільки:

ОСОБА_1 звернулася з позовом у 2016 році, аліменти з ОСОБА_3 стягуються починаючи з 15.03.2016 року, а довідка вказує про відсутність інформації про доходи за 2015 рік;

вказана довідка не стверджує про відсутність доходів, а вказує про відсутність інформації про доходи;

інформація про доходи відповідача у 2016 році в матеріалах справи відсутня.

Критично оцінюються доводи апелянта, що аліменти слід призначати в розмірі меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку бо апелянт здійснює догляд за особою похилого віку, оскільки такі не є підставою для стягнення аліментів у розмірі меншому за 30 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку.

Матеріали справи не містять доказів про матеріальний стан відповідача.

Враховуючи вказане, докази наявні в матеріалах справи, колегія суддів вважає за необхідне розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в даному конкретному випадку, визначити у твердій грошовій сумі в 460 гривень, щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в користь держави 551,20 грн. судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи вище вказане, колегія суддів приходить до переконання про скасування рішення суду і ухвалення нового.

Згідно вимоги ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 30 березня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 460 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.03.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 551,2 грн. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць в розмірі 460 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: