Броварський міськрайонний суд Київської області
м.Бровари № справи 361/2384/16-ц
№ провадження 2/361/1754/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарях Коваль О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мокрецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Обгрунтовуючи заявлені вимоги зазначила, що за життя її чоловік ОСОБА_2, який помер 30.12.2005 року, склав заповіт, яким заповів належне майно на її користь. 14.08.2013 року вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у звязку з чим була відкрита спадкова справа. До складу спадкового майна ОСОБА_3 входить земельна ділянка площею 2,2694 га, яка складається з земельної ділянки площею- 0,9331 га та земельної ділянки площею 1,3363 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на землях Мокрецької сільської ради Броварського району Київської області. Дані земельні ділянки оформлені державним актом серії ЯБ № 771789, виданим на підставі розпорядження Броварської райдержадміністрації від 14.12.2005 р. № 704 зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 51 від 18 травня 2006 року. Також зазначила, що листом Броварської районної державної нотаріальної контори № 3079/02-14 від 14.08.2013 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку у звязку з тим, що державний акт на імя ОСОБА_3 виданий після його смерті. У звязку з цим, вона змушена звернутися до суду для захисту своїх прав у спосіб визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, заслухавши позивача, представників позивача, розглянувши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті приходить до висновку, що позовна заява є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

30.12.2005 року помер чоловік позивача - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 033496.

За життя 17.11.2005 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповідав все своє майно своїй дружині ОСОБА_1.

Позивач ОСОБА_1 звернулася з заявою про прийняття спадщини та нотаріусом була заведена спадкова справа 563/2013, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

До складу спадкового майна ОСОБА_3 входить земельна ділянка площею 2,2694 га, яка складається з земельної ділянки площею- 0,9331 га та земельної ділянки площею 1,3363 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на землях Мокрецької сільської ради Броварського району Київської області.

Дані земельні ділянки оформлені державним актом серії ЯБ № 771789, виданим на підставі розпорядження Броварської райдержадміністрації від 14.12.2005 р. № 704 зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 51 від 18 травня 2006 року.

Позивач звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Як вбачається з листа Броварської районної державної нотаріальної контори № 3079/02-14 від 14.08.2013 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,2694 га, у звязку з тим, що державний акт на імя ОСОБА_3 виданий після його смерті, а саме 18 травня 2006 року.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України.

В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини, за нормою ст.1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст.1222 ЦК України.

Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщенні, у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом - ст.1225 ЦК України.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - ст.ст.1269, 1270 ЦК України.

За п.п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. За нормою ст.49 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 №3425-XII нотаріус обґрунтовано відмовив у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємцем не було подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

В силу п.23 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За п.3.1 листа ВССУ від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації

Враховуючи, що державний акт на право власності на земельну ділянку видано 18 травня 2006 року тобто після смерті спадкодавця ОСОБА_3, який помер 30.12.2005 року, позивачка довела пістави до успадкування земельної ділянки, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 316-317, 319, 373-374, 1216-1218, 1225 ЦК України, 10-11, 60-61, 79, 88, 212, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Мокрецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, після смерті ОСОБА_3, який помер 30.12.2005 року, а саме: на земельну ділянку площею 2,2694 га, яка складається з земельної ділянки площею - 0,9331 га кадастровий номер :05:005:0014 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки площею 1,3363 га кадастровий номер :03:008:0007 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на землях Мокрецької сільської ради Броварського району Київської області.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 25 липня 2016 року.

Суддя Г.О. Білик