Справа № 752/6623/15-ц
Провадження № 2/752/1382/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.,

при секретарях Бурлака Т.М., Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання правочину недійсним,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій просив визнати правочин щодо купівлі-продажу автомобіля «HONDA CR-V», червоного кольору, 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_2державний номерний знак НОМЕР_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3- недійсним та скасувати державну перереєстрацію транспортного засобу - автомобіля «HONDA CR-V», червоного кольору, 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_2державний номерний знак НОМЕР_1, яка відбулася 20.06.2014 року з власності ОСОБА_2 у власність ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначає про те, що з відповідачем ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 1991 року до 26.01.2015 року. В період шлюбу, а саме 30.12.2008 року у спільну сумісну власність подружжя набутий автомобіль «HONDA CR-V», червоного кольору, 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_2державний номерний знак НОМЕР_1, який зареєстрований на відповідача ОСОБА_2 з правом керування позивача ОСОБА_1

Під час розгляду Києво-Святошинським районним судом Київської області цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що належить їм на праві спільної сумісної власності, було з'ясовано, що відповідач ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу 20 червня 2014 року здійснила відчуження транспортного на користь ОСОБА_3

Вважає, що вчинення відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 правочину, спрямованого припинення його прав та обов'язків щодо володіння та користування автомобілем «HONDA CR-V», червоного кольору, 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_2державний номерний знак НОМЕР_1, суттєво порушує його права та законні інтереси.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з наведених у позовній заяві підстав.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник заперечували у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі. Зазначили про те, що позивач ОСОБА_1 власником автомобіля ніколи не був, а тому не має законних підстав вимагати скасувати державну реєстрацію автомобіля, оскільки автомобіль був її особистою приватною власністю та вправі ним розпоряджатися.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, надала суду письмові заперечення.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши письмові докази у справі, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено,що з 19 жовтня 1991 року по 26.01.2015 року сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.01.2015 року шлюб зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, 19 жовтня 1991 року, розірвано.

Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

На підставі довідки-рахунку серії ВІА № 609219 від 20.06.2014 року виданої ТОВ «Вавілон» відбулася перереєстрація автомобіля HONDA CR-V», червоного кольору, 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1 на власника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було видано довідку-рахунок серії ВІА №609219 про те, що їй продано та видано автомобіль HONDA CR-V», червоного кольору, 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 102 000 грн. (а.с. 50).

З відповіді Києво-Святошинського центру надання послуг, пов'язаний з використанням автотранспортних засобів, підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в Київській області від 28.10.2015р. (а.с. 50) вбачається, що на підставі довідки-рахунку ВІА № 609219 від 20.06.2014 року виданої ТОВ «Вавілон» відбулася перереєстрація автомобіля HONDA CR-V», червоного кольору, 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1 на власника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п. п. 12, 14 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, тобто перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу.

Згідно ч. 3 ст. 65 СК України, для укладення одним з подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна. згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально посвідчена.

Доказів надання позивачем простої письмової чи нотаріально посвідченої згоди на відчуження ОСОБА_2 автомобіля HONDA CR-V», червоного кольору, 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, зазначеним відповідачем суду надано не було.

В силу ч.2 ст.65 СК України дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановленій законом.

Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана у письмовій формі.

Однак, відповідно до положень частин першої та другої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна.

У випадку порушення письмової форми надання згоди на вчинення відчуження цінного спільного майна подружжя (правочину) якщо один з подружжя надав таку згоду усно, а другий з подружжя погодився з такою згодою, то такий правочин може бути визнаний дійсним.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 08 квітня 2015 року у справі № 6-7цс15, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Судом встановлена усна згода позивача на відчуження транспортних засобів та відсутність підстав для визнання договору недійсним, скасування права власності, виходячи з такого.

Позивач стверджувала, що відчуження транспортних засобів відбулося без його згоди.

Відповідно до частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, як убачається зі змісту позовної заяви, викладених у ній обставин та правового обґрунтування позову, ОСОБА_1, звертаючись до суду з даним позовом посилається на норми ст. ст. 60, 65 СК України, які регулюють майнові права подружжя, при цьому не є підставою визнання договорів недійсними.

Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги до правочинів. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Відповідно до ст. 60 СК України, у разі укладення договору щодо відчуження спільного майна подружжя без згоди одного з них, останній не вправі вимагати визнання такого договору недійсним у повному обсязі.

В такому випадку один з подружжя (колишнього подружжя) має право звернутися до суду з позовом про визнання такого договору частково недійсним або про перевід на нього прав покупця. Вимога про часткове визнання договору недійсним може бути заявлена і тоді, коли один з подружжя заперечує лише щодо відчуження своєї частки. Якщо особа взагалі заперечує проти передачі майна іншій особі, заявляючи про своє переважне право на його придбання, йому належить вимагати визнання недійсним договору стосовно своєї частки, а щодо частки другого з подружжя вимагати переводу на себе прав покупця.

Проте, за час перебування автомобіля HONDA CR-V», червоного кольору, 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1 у спільній сумісній власності, частки кожного з подружжя у праві власності на автомобіль виділені не були.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відсутність в межах розгляду даної справи підстав для визнання правочину щодо продажу спірного автомобіля недійсним.

Для задоволення решти вимог позову також не вбачається підстав, оскільки вони є похідними від першої вимоги. Крім того, діючим законодавством не передбачено визнання недійсною довідки-рахунку, яка по суті не є правочином, не містить обов'язкових умов договору, а є підтвердженням вартості відчужуваного транспортного засобу, за яку його було продано. Що стосується скасування державної реєстрації права власності на транспортний засіб, то відповідачами у справі позивачем визначені фізичні особи, які не наділені повноваженнями здійснення чи реєстрації скасування такої реєстрації.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору слід віднести за рахунок позивача у сплаченому при подачі позову розмірі.

На підставі викладеного, ст. ст. 60, 61, 65 СК України, ст.ст. 3, 15, 16, 203, 215, 216, 368, 387, 388 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання правочину недійсним, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя