Провадження № 4-с/761/77/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бешировій Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на дії Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гречухи Олега Ярославовича про визнання дій незаконними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (далі - Заявник), в особі свого представника, 07 грудня 2015 року звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва із скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гречухи Олега Ярославовича (далі - Державний виконавець), про визнання дій незаконними та скасування постанови, заінтересована особа: ОСОБА_2 (далі - Стягувач).

Заявник свою скаргу обґрунтовує тим, що 16 червня 2015 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 761/31065/14-ц про стягнення з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 суми заборгованості за договором банківського вкладу у розмірі 150 000 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення становить - 2 698 500 грн., нараховані проценти на суму вкладу у розмірі 14 448, 89 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення становить 259881, 56 грн. та 3% річних у розмірі 984,25 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення становить 17 706, 65 грн. Зауважив, що 17 листопада 2015 року Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище Виконавчого листа, та боржнику надано семиденний термін з моменту відкриття виконавчого провадження для добровільного виконання рішення суду. Однак, Державний виконавець відправив Заявнику постанову про відкриття виконавчого провадження від 17 листопада 2015 року лише 20 листопада 2015 року, у зв`язку з чим у боржника не лишилося часу для добровільного виконання рішення суду. Представник Заявника зауважив, що Заявником 26 листопада 2015 року було подано Державному виконавцю клопотання про поновлення строку на самостійне виконання Виконавчого листа і відкладення провадження дій на 6 днів. До того ж, 26 листопада 2015 року Заявником було подано клопотання про відкладення провадження виконавчих дій, у зв'язку із встановленням Національним банком України обмеження у видачі готівкових коштів в межах 20 000 грн. на добу. Однак Державний виконавець належним чином на клопотання Заявника не відреагував. Зазначив, що 01 грудня 2015 року Державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з Заявника виконавчого збору в розмірі 396 180 грн. 61 коп. на підставі статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», з чим Заявник не погоджується. Просить суд ухвалити судове рішення, яким визнати незаконними дії Державного виконавця з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 49333924 від 17 листопада 2015 року; визнати недійсною та скасувати постанову Державного виконавця від 17 листопада 2015 року про відкриття провадження у справі.

Представник Заявника у судовому засіданні скаргу, з підстав зазначених у ній, підтримав. Просив суд вимоги, зазначені у скарзі, задовольнити у повному обсязі.

Повідомлений у встановленому законом порядку про місце, дату та час судового розгляду справи, Державний виконавець у судове засідання не з`явився. Клопотань про перенесення судового розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності, як і заперечень на скаргу, до суду не подавав.

Стягувач у судовому засіданні при ухваленні рішення за результатами розгляду скарги покладався на розсуд суду.

Відповідно до статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом частини 1 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 386 Цивільного процесуального кодексу України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Суд знаходить за можливе розглядати справу за відсутності Державного виконавця на підставі наявних у справі доказів, необхідних для прийняття рішення по суті.

Заслухавши пояснення представника Заявника та пояснення Стягувача, дослідивши матеріали справи, а також оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з частиною 1, пунктом 1) частини 2 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Судом встановлено, що 16 червня 2015 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 761/31065/14-ц про стягнення з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 суми заборгованості за договором банківського вкладу у розмірі 150 000 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення становить - 2 698 500 грн., нараховані проценти на суму вкладу у розмірі 14 448, 89 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення становить 259881, 56 грн. та 3 % річних у розмірі 984,25 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення становить 17 706, 65 грн. (а.с. 10).

За змістом частини першої, абзацу першого частини другої, частини п'ятої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Судом встановлено, що 17 листопада 2015 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гречухою Олегом Ярославовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49333924 з примусового виконання виконавчого листа № 761/31065/14-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 16 червня 2015 року про стягнення з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 суми заборгованості за договором банківського вкладу у розмірі 150 000 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення становить - 2 698 500 грн., нараховані проценти на суму вкладу у розмірі 14 448, 89 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення становить 259881, 56 грн. та 3% річних у розмірі 984,25 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення становить 17 706, 65 грн., та запропоновано боржнику, тобто ПАТ «Державний ощадний банк України», самостійно виконати рішення суду у 7-ми денний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 5).

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Судом встановлено, що Державним виконавцем 20 листопада 2015 року було направлено Заявнику постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За змістом частини першої, абзацу першого частини другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши фактичні обставини справи, встановлені судом, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 17 листопада 2015 року, Державний виконавець діяв в правовій площині з дотриманням норм Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, не допустивши при цьому порушення прав сторін виконавчого провадження.

Тому суд критично оцінює вимоги, викладені в скарзі, та вважає її необґрунтованою та в цілому такою, що задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, на підставі статті 19 Конституції України, статей 1, 6, 11, 17, 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на дії Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гречухи Олега Ярославовича про визнання дій незаконними та скасування постанови - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо вона не буде скасована.

СУДДЯ :