Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., при секретарі Вертелецькому М.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначає, що 19.02.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачці грошові кошти в сумі 405 000.00 грн., що на день передачі коштів еквівалентно 15 000 доларів США 00 центів, відповідач в свою чергу зобов*язалась сплатити позивачу відсотки за користування позикою.

Борг згідно договору позики від 19.02.2016 року відповідач зобов'язалася повернути 19.03.2016 року.

В забезпечення виконання зобов*язань за договором позики від 19.02.2016 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки від 26.02.2016 року, за умовами якого предметом іпотеки є нерухоме майно- двокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 42,46 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2

В добровільному порядку відповідач борг не повернула, фактично відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушила взяті на себе зобов'язання.

Посилаючись на те, що позичальником ОСОБА_2 не виконуються умови договору позики, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, за вартістю не нижче ринкової, визначеної суб*єктом оціночної діяльності.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав наведених в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, поштою подала заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 19.02.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачці грошові кошти в сумі 405 000.00 грн., що на день передачі коштів еквівалентно 15 000 доларів США 00 центів, відповідач в свою чергу зобов*язалась сплатити позивачу відсотки за користування позикою, про що надано відповідну копію договору позики.

Відповідно до п. 2 договору позики від 19.02.2016 року, позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві грошові кошти в сумі 405 000.00 грн., а також відсотки за користування коштами на умовах визначених цим договором, до 19.03.2016 року.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 509, 526, 610, 611, 624, 625, 651, 1050 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином у строки та в порядку відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання

Як встановлено судом та перевірено доказами, відповідач грошові кошти за договором позики в установлений строк не повернула.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як встановлено судом, відповідачем ОСОБА_2 умови договору позики від 19.02.2016 р. не виконані, а саме в строк передбачений договором позики відповідачем кошти не повертаються.

Як передбачено ст. ст. 573, 589, 590 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, набуває права на звернення стягнення на предмет застави, яке здійснюється за рішенням суду.

Як передбачено ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Як передбачено ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як встановлено судом з наданого договору іпотеки зареєстрованого в реєстрі за № 307 в забезпечення виконання зобов*язань за договором позики від 19.02.2016 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки від 26.02.2016 року, за умовами якого предметом іпотеки є нерухоме майно- двокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 42,46 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м.

Як передбачено п. 5,2 договору іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити забезпечення іпотекою шляхом передачі права власності відповідно до ст. 36,37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеки» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою

вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Зважаючи на той факт, що на час розгляду справи позивальник порушив умови договору позики, має невиконані перед позивачем зобов'язання за договором позики, суд дійшов висновку, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Як передбачено договором іпотеки реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов договору та чинного законодавства України.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, якщо інше не передбачено договором.

Визначений позивачем спосіб задоволення позовних вимог шляхом визнання права власності на предмет іпотеки передбачений умовами договору та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, підтверджений документально.

На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212, 213-215, 218, 294 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 530, 610, 611, 624, 625, 651, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12,33,38 Закону України «Про іпотеку» суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 19.02.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 271, в сумі 405 000 грн. (чотириста п*ять тисяч), звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 26.02.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 307, посвідченим 26.02.2016 року приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу, Запорізької області Сірою І.Є. - двокімнатну квартиру загальною площею 42,46 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 13348854, реєстраційний номер об*єкта 01), яка належить на праві власності ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою АДРЕСА_2, шляхом проведення прилюдних торгів, за вартістю не нижче ринкової, визначеної суб*єктом оціночної діяльності на момент її реалізації.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, проживає за адресою АДРЕСА_3, судовий збір в сумі 4050 (чотири тисячі п*ятдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особам які не були присутні під час оголошення рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко