Справа № 567/182/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Мельниченко Т.М.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Острозької міської ради Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд з позовом до Острозької міської ради Рівненської області про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями звернулась ОСОБА_1, мотивуючи свою заяву тим, що для ОСОБА_3 належала 1/2 частка житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, які знаходяться в АДРЕСА_1 і вона, як спадкоємець за законом має право на зазначене майно, а реалізувати його не може, так як за життя ОСОБА_3 не зареєструвала за собою право власності на садибний житловой будинок з господарсько-побутовими будівлями та не виготовила свідоцтво про право власності на нього, що неможливо зробити зараз в зв'язку з її смертю.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просять суд визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем ОСОБА_3, право власності на 1/2 частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, які розташовані в АДРЕСА_1.

Пояснили, що 20.05.1959 року нотаріусом Острозької державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого спадкоємцями майна, а саме домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1, належного померлому ОСОБА_4, в рівних частках, тобто по 1/2 частині, є ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Зазначили, що 09.11.2015 року у реєстраційній службі Острозького районного управління юстиції ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на належну їй частку садибного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, однак ОСОБА_3 за життя реєстрацію права власності на належну їй частку будинковолодіння не здійснила.

Вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла, а позивачка є її спадкоємцем за законом та не може реалізувати свого права на спадщину в зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не зареєструвала за собою право власності на будинковолодіння та не виготовила свідоцтво про право власності на нього, що неможливо зробити зараз у зв'язку з її смертю.

Представник Острозької міської ради Рівненської області в судове засідання не з'явився, в поданій заяві позов визнав, просить справу розглянути за його відсутності.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали спадкової справи вважає, що позов про визнання права власності на ? частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями доведений і підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.05.1959 року отримала право на ? частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1.

Відповідно до відмітки в технічному паспорті на садибний житловий будинок АДРЕСА_1, він в рівних частках належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують в рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері.

Як вбачається із довідки №1159/01-16 від 27.11.2015 р. Острозької районної ДНК, спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1, сестра спадкодавця, відомості про інших спадкоємців відсутні.

З матеріалів спадкової справи №300/2015, заведеної після смерті ОСОБА_3 встановлено, що заповітів від її імені не складалось, спадкоємцем її майна є ОСОБА_1

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що за правилами ст.530, 549 ЦК УРСР, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла її сестра ОСОБА_1, як така, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, протягом строку для прийняття спадщини не заявила про відмову від спадщини та в подальшому подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що нотаріусом ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

За змістом статей 2, 3 Закону України від 1 липня 2004 р. № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на об'єкт нерухомого майна, збудований до набрання чинності зазначеним Законом, не породжує в особи права власності, а засвідчує офіційне визнання і підтвердження державою факту наявності в особи цього права. Право власності на збудований до набрання чинності цим Законом об'єкт нерухомого майна виникає в порядку, який існував на час його будівництва (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12).

Таким чином, ОСОБА_3 належала 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1

У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 зазначеного Кодексу).

За ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В той же час, право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно.

Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відповідно до п. 11 ч. 1 ст.346 ЦК України право власності припиняється зі смертю власника, що перешкоджає реєстрації за ОСОБА_3 права власності на майно, та враховуючи, що ОСОБА_1 має право на спадщину після смерті ОСОБА_3, то за нею як спадкоємцем за законом слід визнати право власності на 1/2 частку садибного житлового будинку (А-1), який складається з кухні 1-1-1, житлової 1-1-2, житлової 1-1-3, коридору 1-1-4, житлової 1-1-5, житлової 1-1-6, загальною площею 63,3 кв.м., житловою площею 52,0 кв.м. та господарсько-побутові будівлі: прибудову - а, веранду - а1, сходи - а2, сарай - Б, літню кухню - В, вбиральню - Г, огорожу №1, колодязь - К, які знаходяться в АДРЕСА_1.

На підставі п. 4 ст. 25, п. 11 ч.1 ст. 346, ст.. 328 ЦК України, ст.. 530, 548-549 ЦК УРСР, керуючись ст..10, 57, 62, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 як спадкоємцем за законом ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку садибного житлового будинку (А-1), що складається з кухні 1-1-1, житлової 1-1-2, житлової 1-1-3, коридору 1-1-4, житлової 1-1-5, житлової 1-1-6, загальною площею 63,3 кв.м., житловою площею 52,0 кв.м. та господарсько-побутові будівлі: прибудову - а, веранду - а1, сходи - а2, сарай - Б, літню кухню - В, вбиральню - Г, огорожу №1, колодязь - К, які знаходиться в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.