Провадження №2/761/2140/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій протиправними, стягнення банківського вкладу та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій протиправними, стягнення банківського вкладу з врахуванням процентів, індексу інфляції, річних та моральної шкоди.

Позивач зазначив, що 09 жовтня 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ним, ОСОБА_1 був укладений договір № 300937/62469/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий» на строк по 09 квітня 2015 року. Тоді ж сторонами була підписана додаткова Угода про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи у банківському металі і відкрито у Банку № НОМЕР_1 на який 09 жовтня 2014 року позивачем було внесено банківський метал (золото) загальною вагою 171,00 грам (сто сімдесят один) або 5,5 (п'ять цілих 50 сотих) тройських унцій, котрий банком перерахований на відкритий депозитний рахунок, що підтверджується меморіальним валютним ордером №14443017 від 09 жовтня 2014 р. Станом на день підписання Договору, згідно офіційного (облікового) курсу банківських металів встановленого Національним банком України, вартість залученого Договором Банківського металу становить 87299,18 гривень. Відповідно до п. 1.2 Договору за час користування Банківським металом, що складає Вклад, протягом строку, визначеного п. 1.Договору (з 09.10.2014 р. по 09.04.2015 р.) Банк нараховує і виплачує Клієнту проценти у банківському металі за ставкою 1.75% річних. Відповідно до п.2.1. нарахування процентів за Вкладом за ставкою, визначеною п.1.2. Договору проводяться щомісячно.

Згідно з Договором повернення Вкладу (п.2.3.) та нарахованих на нього процентів Клієнту здійснюються Банком у день закінчення строку, тобто 09 квітня 2015 року (п.1.1.).

08 квітня 2015 року позивач письмово повідомив Банк про непогодження на пролонгацію Договору та про вимогу повернення депозитного вкладу та нарахованих процентів у відповідності з підписаним Договором.

Незважаючи на багаторазові усні та письмові звернення до Банку (вх. № 2-001/300 від 24.04.2015 р., вх. 4959 від 26.06.2015 р., вх. №7077-г від 28.07.2015 р.) про повернення депозитного вкладу та нарахованих процентів Банк не задовольнив вимогу, посилаючись на введення обмежень НБУ (лист «Банку» №2-001/402 від 09.07.2015 р.), а також усно посадові особи заявляли про відсутність « готівки», а на письмову вимогу вх. №7077-г від 28.07.2015 р. Банк не відповів.

Враховуючи вище викладене позивач просив:

1. Визнати дії Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» протиправними, визнати банк боржником, позивача - кредитором.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» на користь позивача грошові кошти за договором №300937/62469/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий» - банківський метал Золото загальною вагою 171.00 грам (сто сімдесят один цілих 00 сотих грама) або 5,5 (п'ять цілих 50 сотих ункції) тройських ункцій металу ( Вклад).

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» на його користь проценти по Вкладу 0,04 (чотири сотих ункції).

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» на користь позивача 3% річних за станом на 09.10.2015 р. - 0,459 тройських унцій,

5. Стягнути з «Банку «Фінанси та Кредит» на його користь моральну шкоду в розмірі 25000 (двадцять п'ять тисяч) гривень.

6. Всі судові витрати покласти на відповідача.

У своєму листі від 09.07.2015 року (а.с. 13), банк до позивача на його звернення, відповідач Публічне акціонерне товариства «Фінанси та Кредит» банк зазначає наступне. Щодо вимоги позивача про повернення його депозитного вкладу у банківському металі (золото), через введення обмежень НБУ на видачу коштів з рахунків в сумі, що не перевищує еквівалент 15 тисяч грн., (за поточним курсом зливки 10 грамів і менше).

В вищезазначеному листі позивачу були роз'яснені можливі наступні рішення: розміщення вкладу на новий термін до відміни обмежень НБУ; продаж суми вкладу на МВРУ і отримання його еквіваленту у гривні з перерозміщенням на новий вклад або без такого (потребує узгодження); переказ суми вкладу у б/г вигляді на металевий рахунок клієнта у іншому банку (потребує узгодження). Також, можна розглянути видачу через касу один грам зливка з наступним викупом його за гривню за ціною купівлі металу на день здійснення операції.

В судове засідання з'явився позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі. Як пояснив суду позивач в судовому засіданні він не звертався до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за розрахунком з ним по вкладу так як не погоджується з листом-відповіддю банка від 09.07.2015 року (а.с. 13). Позивач вважає, Банк не виконав перед ним своїх зобов'язань, по умовам Договору. Посилання Банку на введення обмежень НБУ в листі № 2-001/402 від 09. 07. 2015 року. Посилання на постанову НБУ від 03 червня 2015 року №354) не є підставою порушення прав позивача, оскільки постанова НБУ є одним із розпорядчих актів, який адресовано обмеженому колу службових осіб, дія якого розповсюджується на адміністративно-правові відносини НБУ України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. На думку позивача вказана постанова жодним чином не може встановлювати нових прав або обов'язків для громадян, зачіпати їх права, свободи та інтереси.

Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, відповідно до вимог ст. 1074 ЦК України, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом, таке застереження щодо обмеження прав клієнта або вкладника встановлено ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Крім того, як зазначив позивач неповернення «Банком» його вкладу, багаторазові звернення до відповідача, завдало йому значних моральних страждань, поставило у скрутне матеріальне становище, погіршило його здоров'я. Він вимушений був звертатись до лікувальних закладів, але не міг купувати необхідні ліки, втратив сон та спокій. Внаслідок неповернення вкладу не зміг допомогти дружині, якій необхідна була операція. Це все вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя та життя родини. Своїми діями відповідач самовільно та протизаконно позбавив його права користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Тому просить стягнути завдану йому моральну шкоду, яку оцінює в 25 000 тисяч грн.

Відповідач Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи сповіщалися в установленому законом порядку; причину неявки суду не повідомили; заперечень на позов не надіслали; у справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи № 2/31556/15-ц, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідач Публічне акціонерне товариства «Банк «Фінанси та Кредит» є Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора позивача зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час просрочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно Договору та вище зазначеної статті, борг складає 5,54 тройських унцій + 3% річних за станом на 09 жовтня 2015 р. складає 0,459 тройських унцій. Загальна сума боргу складає 5,54+0,459-5,999 тройських унцій металу (Золото).

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 09 жовтня 2014 року між відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем ОСОБА_1 був укладений договір № 300937/62469/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий» на строк по 09 квітня 2015 року.

09 жовтня 2014 року сторонами була підписана додаткова Угода про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи у банківському металі і відкрито у Банку № НОМЕР_1 на який 09 жовтня 2014 року позивачем було внесено банківський метал (золото) загальною вагою 171,00 грам (сто сімдесят один) або 5,5 (п'ять цілих 50 сотих) тройських унцій, котрий банком перерахований на відкритий депозитний рахунок, що підтверджується меморіальним валютним ордером №14443017 від 09 жовтня 2014 р. Станом на день Підписання Договору, згідно офіційного (облікового) курсу банківських металів встановленого Національним банком України, вартість залученого Договором Банківського металу становить 87299,18 гривень. Відповідно до п. 1.2 Договору за час користування Банківським металом, що складає Вклад, протягом строку, визначеного п. 1.Договору (з 09.10.2014 р. по 09.04.2015 р.) Банк нараховує і виплачує Клієнту проценти у банківському металі за ставкою 1.75% річних. Відповідно до п.2.1. нарахування процентів за Вкладом за ставкою, визначеною п.1.2. Договору проводяться щомісячно. Згідно з Договором повернення Вкладу (п.2.3.) та нарахованих на нього процентів Клієнту здійснюються Банком у день закінчення строку, тобто 09 квітня 2015 року (п.1.1.).

В судовому засіданні встановлено, що 27 липня 2015 року до відповідача звернувся позивач із заявою про повернення вкладу за Договором № 300937/62469/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий» (а.с. 07), однак відповідач кошти за вище вказаним договором не повернув та своїм листом від 09.07.2015 року відповідач роз'ясненив позивачу можливі наступні рішення. Позивач не погоджуючись з позицією банку 27 жовтня 2015 року звернувся з даною позовною заявою до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Разом з тим, не зважаючи на невиконання Банком своїх зобов'язань перед позивачем, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову, з огляду на наступне.

Згідно з інформацією, розміщеною 17.09.2015 року на офіційному сайті Національного Банку України відповідно до вимог статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» 17 вересня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних».

Національний банк України наголошує, що 93,2% (234 тисячі осіб) усіх вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» отримають свої вклади в повному обсязі, оскільки їх розмір не перевищує гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) суму 200 тис. грн. Клієнти з більшими обсягами вкладів отримають їх у межах суми, гарантованої Фондом.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями ч. 5 ст. 35 вказаного Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

В судовому засіданні судом встановлено, що позивач не звертався до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за виплатою вкладу у зв'язку з зверненням до суду.

Також, судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національну банку України від 17.12.2015 року №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 18.12.2015 №230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінаси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку» згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації вказаного банку.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 вказаного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, щодо унеможливлює виникнення нових зобов'язань.

Як вже зазначалося вище, процедура повернення вкладу у разі ліквідації байку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджу перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону.

Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

Отже, відшкодування решти коштів позивачу буде здійснюватись у відповідності до процедури, яка передбачена Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи те, що позивачем у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано жодних доказів, що на сьогоднішній день задоволені вимоги кредиторів першої-третьої черги, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1, є передчасними, а тому відмовляє в їх задоволені.

Крім того, вказаний порядок повернення коштів є єдиним способом задоволення вимог кредиторів Відповідача за встановлених Законом особливостей, норми якого є спеціальними нормами та такими, що обов'язково застосовуються до правовідносин, які виникли у зв'язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 530, 625, 1058, 1060 ЦК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій протиправними, стягнення банківського вкладу та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційному суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя: Малинников О.Ф.