Віньковецький районний суд Хмельницької області
Провадження № 2/670/23/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Потапова О.О.

з участю:

секретаря Навроцької Ю.С.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Віньковецького районного суду із вказаним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а її призначити опікуном дитини.

Позов обґрунтовано тим, що мати неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Батько дитини є непрацюючий та на протязі останніх 6 років не виконував своїх батьківських обов`язків, не цікавився дитиною, матеріально не допомагав їй.

Позивач самостійно виховує онука та матеріально його утримує. Постановою суду відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги, просить їх задовольнити. Повідомляє, що з часу народження ОСОБА_4 проживав в її квартирі АДРЕСА_1 разом з нею та своєю матір'ю - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. В вересні 2015 року вона віддала хлопчика в дитячий будинок м. Хмельницькому, а до цього постійно доглядала його. Водила в дитячий садочок, в школу, купувала йому харчі, одяг, необхідні речі. Батько після досягнення дитиною чотирьох років проживав окремо від ОСОБА_4 і обмежувався тимчасовими разовими подачками, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 184 КупАП.

Відповідач ОСОБА_2 вимоги позивачки не визнав. Повідомив, що син дійсно проживав останнім часом з матір'ю в квартирі позивачки. Мати померла від вживання алкоголю в 2015 році. Його ж з цієї квартири теща вигнала, тому він не мав можливості жити з сином, якому час від часу надавав кошти. Він брав сина в с. Карижин, в якому проживає зараз, доглядав його, ходив з ним в ліс, варив йому їсти. В цьому селі в нього є хатина, де він постійно проживає, а стабільної роботи немає, обмежується тимчасовими заробітками. Алкоголь він взагалі не вживає. Дитину в приют віддала бабуся без його відома. Він не бажає допитувати сина в суді, а при спілкуванні син йому повідомляв, що бабуся намовляє його проти батька.

Представник органу опіки та піклування Віньковецької районної державної адміністрації заперечувала проти позову. Повідомила, що батько має місце проживання, давав сину кошти на його утримання, обмежується тимчасовими заробітками і згідно висновку органу опіки та піклування Віньковецької РДА ОСОБА_2 недоцільно позбавляти батьківських прав.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_5 01 липня 2004 року, прізвище дружини після укладення шлюбу «ОСОБА_5». ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син - ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Хмельницькому ОСОБА_5 померла.

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1; свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2; свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3.

Після смерті матері неповнолітній ОСОБА_4 проживав разом із бабусею, позивачем по справі, яка його доглядала, годувала, виховувала, однак з 01 вересня 2015 року він перебуває в дитячому будинку Хмельницької обласної ради, куди був влаштований на підставі заяви ОСОБА_1 від 26.08.2015 року.

Згідно постанови Хмельницького міськрайонного суду від 27.08.2015 року, ОСОБА_2 було визнано винним за ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді 30 гривень штрафу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що він являється хресним батьком ОСОБА_4. Останніх п'ять років знає близько сім'ю ОСОБА_2, в якій в квітні 2015 року померла мати. Ці роки син проживав з нею та бабусею по АДРЕСА_1. Відповідач жив окремо. Між ним та тещею часто виникали скандали. Свідок не впевнений що останні роки батько утримував сина, його утримувала бабка. Досить незначні кошти ОСОБА_2 пересилав дружині. Також не знає випадків, щоб відповідач збирав та водив сина в садочок чи школу, кіно, театр, або щоб купував йому одяг, взуття. Знає, що постійно в садок і школу збирала і відводила дитину ОСОБА_1 Він звернув увагу суду, що на похоронах матері син не тягнувся до батька, а підійшов до сестри і стояв з нею.

Свідок ОСОБА_9 повідомив, що він знає останніх п'ять років позивачку. Знає по тому, що вони разом водили дітей в садочок, а потім в школу. Відповідача він за цей період часу жодного разу не бачив, щоб той вів ОСОБА_4 в садочок чи в школу, або забирав дитину звідти. На збори в садочок і школу приходила бабуся.

Свідок ОСОБА_10 зазначив, що в 2013 році ОСОБА_4 приїжджав з батьком на тиждень до нього в гості в село Карижен Віньковецького району. Між ними були нормальні стосунки, батько варив сину їсти. Вони його катали на велосипеді. Він давно знає ОСОБА_2 і йому планує віддати свій будинок.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначено обов'язки батьків щодо дитини. Вони зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст. ст. 152, 155 СК України права дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, а ухилення від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, та відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

Із аналізу досліджених доказів ОСОБА_2 дійсно ухилився від виконання своїх батьківських прав, як про те зазначає позивачка. Він обмежувався одинокими подачками сину доки той проживав в квартирі бабусі по АДРЕСА_1. Його утриманням та вихованням займалась ОСОБА_1 Дитина більше тягнеться до бабусі, про що зазначив свідок ОСОБА_7 і цурається батька.

28 серпня 2015 року ОСОБА_1 передала онука в дитячий будинок Хмельницької обласної ради. І з цього часу хлопчик перебуває на державному утримані. Він однаково спілкується з бабусею та з батьком. Згідно довідки № 55 виданої 04.02.2016 року керівництвом дитячого будинку батькові та бабусі рекомендовано налагодити між собою стосунки та не маніпулювати дитиною. В цій довідці повідомляється, що батько періодично провідує хлопчика і приносить йому солодощі, дає кишенькові гроші, цікавиться його життям, а бабуся говорила ОСОБА_4 про те, щоб він писав повідомлення судді про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

Суд погоджується з тим, що дорослі маніпулюють неповнолітнім, оскільки на електрону пошту суду надійшло два діаметрально протилежних листа від імені ОСОБА_4. В одному він просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, а в іншому листі заперечує проти цього.

Жителі с. Карижен в письмових повідомленнях як і свідок ОСОБА_10 в суді позитивно характеризують відповідача, як особу яка не вживає спиртні напої, працює.

Поведінку батька скеровану на активізацію відносин з сином суд пов'язує саме з даним позовом, оскільки після смерті дружини в квітні 2015 року ОСОБА_2 не забрав сина в село Карижин за місцем свого проживання, а віддав його в державний дитячий заклад, про що написав заяву 02.09. 2015 року.

Орган опіки та піклування Віньковецької РДА вважає недоцільним позбавляти відповідача батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_4, про що зазначає у висновку від 02.02.2016 року. Суд погоджується з таким висновком, оскільки дитина бажає спілкуватись з батьком, а батько скеровує свою поведінку не тільки на спілкування, але надає кишенькові гроші, солодощі сину. Він має постійне місце проживання в с. Карижин Віньковецького району. За місцем проживання, згідно акту обстеження житлові умови в будинку належні, і навпаки на місцем проживання бабусі служба у справах дітей рекомендувала ОСОБА_1 навести порядок у помешканні.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою. Позивачка не ставить питання відповідно до ст. 170 ч.1 СК України про відібрання онука від батька без позбавлення його батьківських прав. В силу ст. 11 ЦПК України, суд обмежений в таких діях. При цьому дитина позитивно ставиться як до батька так і до бабусі, які між собою не можуть примиритись.

По даній справі ОСОБА_1 не є належним позивачем, адже відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

ОСОБА_4 в сім'ї бабусі не проживає з 01 вересня 2015 року, що підтверджується довідкою дитячого закладу і це не заперечує позивачка.

З позовом до Хмельницького міськрайонного суду вона звернулась 08 жовтня 2015 року (а.с.3), тобто в період часу, коли дитина вже не жила в її сім'ї. На момент розгляду цієї справи хлопчик перебуває в дитячому будинку Хмельницької обласної ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для справи.

Проаналізувавши досліджені докази, враховуючи, що ОСОБА_1 на час звернення до суду із вказаним позовом не могла бути позивачем у визначенні ст. 165 СК України, оскільки неповнолітній ОСОБА_4 з 01 вересня 2015 року не проживав в її сім'ї, а перебував в дитячому будинку Хмельницької обласної ради, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення її позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 150, ст. 152, ст. 155, ст. 164, ст. 165 Сімейного Кодексу України, ст. 8, ст. 10, ст. 60, ст. ст. 212 - 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Віньковецький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Потапов