РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3 підприємства «КВЖРЕП № 15» Житомирської міської ради

про зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищезгаданим позовом, в якому з врахуванням уточненої позовної заяви від 23.06.2015 року /а.с.65-69/ просить зобовязати списати із особового рахунку суму 3656 грн. 45 коп. на підставі ухвали суду від 06.09.2011 року; зобовязати відповідача укласти договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з дотримання істотних умов; зобовязати списати з особового рахунку нараховану з 01.02.2011 року по теперішній час суму за прибирання неіснуючої території; зобовязати надати вичерпну інформацію(калькуляцію) про фактичні витрати по утриманню будинку і споруд за 2011-2014 роки, згідно наданих суду актів про виконання робіт; зобовязати провести виміри площі санітарного прибирання території (згідно наданої схеми) біля будинку № 131 по вул. Шелушкова в м Житомирі та зафіксувати в її присутності реальну площу, а також відшкодувати моральну шкоду в сумі 10000 грн.

На обґрунтування доводів вказала, що ухвалою Богунського районного суду від 06.09.2011 року скасований наказ про стягнення з неї заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, а відтак ця сума повинна бути списана з її особового рахунку, договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території від 05.06. 2006 року вона не укладала, він не підписаний нею, а тому відповідач зобовязаний укласти договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з дотримання істотних умов, нарахування за утримання будинку та прибудинкової території повинно проводитися лише за обовязкової наявності державного акту на прибудинкову територію, який відсутній, повинні бути зафіксовані площі та межі території, тому необхідно списати з особового рахунку нараховану з 01.02.2011 року по теперішній час суму за прибирання неіснуючої території, розміри такої площі провести з її участю та зафіксувати. Неодноразово зверталася до відповідача про отримання вичерпної інформації(калькуляції) про фактичні витрати по утриманню будинку і споруд за 2011-2014 роки, натомість їй не давали. Вважає, що при задоволенні її позовних вимог, підлягає відшкодування моральна шкода, розмір який визначила 10000 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з тих же підстав, що вказані в позові.

Представник відповідача КП «ВЖРЕП» № 15 Житомирської міської ради позов не визнала та зазначила, що нарахування по оплаті послуг вони здійснюють згідно того обсягу робіт, що виконується КП «ВЖРЕП» № 15 Житомирської міської ради та відповідно до тарифів, що затверджуються рішеннями Виконавчого комітету Житомирської міської ради, розмір прибудинкової території по вул. Шелушкова, 131 в м Житомирі визначений на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради № 496 від 08.07.2010 року та затвердженої в подальшому схеми, що надала. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04.05.2015 року, що набрало законної сили, стягнуто з позивачки заборгованість за надані послуги в сумі 3160 грн. 24 коп, а тому підстави списувати з особового рахунку, відсутні. Відсутні також докази щодо заподіяння моральної шкоди.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. 162 ЖК України, ст.ст. 267, 526, 527, 23, 1167 ЦК України, Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затв. Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року із змінами та доповненнями, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», чинними на день їх виникнення.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 в м Житомирі, що підтверджується копією договору дарування частини квартири від 12.10.1996 року та договором обміну жилого будинку на частину квартири від 21.09.1996 року /а.с.25,26/. Дана обставина також не заперечується самим відповідачем, а тому не підлягає доказуванню згідно ч.1 ст.61 ЦПК України.

05.06.2006 року між КВЖРЕП № 15( назва на той час) та позивачем ОСОБА_2 був укладений типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Пунктом 21 передбачено, що договір укладається на безстроковий термін і набирає чинності з дня його укладання. Договір вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду./а.с. 71,72/.

Рішеннями виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.12.2010 № 893, від 16.05.2013 № 206 та від 10.09.2013 № 434 встановлені тарифи на послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій, що надаються КВЖРЕП №15, окремо за кожним будинком, в тому числі і відносно будинку №131 по вул. Шелушкова в м. Житомирі, є доступними, а тому позивач мала можливість з ними ознайомитись.

Відповідно до положень ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та жилої площі в гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджені постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року власники квартир багатоквартирних будинків зобовязані вносити на відповідний рахунок балансоутримувача будинку плату за надані житлово-комунальні послуги.

Позивач, як споживач, користується послугами відповідача КП «ВЖРЕП» № 15 Житомирської міської ради з обслуговування будинку та надання комунальних послуг, від отримання послуг не відмовлялася, але плату за надання послуг вносить не регулярно.

Відповідно до ч. 3 п.1 ст. 20 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Позивач в судовому засіданні зазначила, що договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території з відповідачем КП «ВЖРЕП» № 15 Житомирської міської ради не укладала, оскільки вона не погоджується з тарифами та обємами наданих послуг. Договір, який наданий суду не підписувала, хоча на даний час він є дійсним, від проведення судової почеркознавчої експертизи в судовому засіданні від 14.03.2016 року відмовилася.

Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обовязки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обовязком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обовязком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання.

Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обовязок, а не право сторін. Сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в оплаті за надані послуги, оскільки позивач отримував послуги, а тому неукладення позивачем договору з відповідачем не звільняє його від оплати нарахованих платежів і не створює для виконавця послуг обовязку припинення нарахування плати за послуги.

Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції міської ради відноситься затвердження тарифів для підприємств комунальної форми власності, на підставі яких відбувається нарахування вартості наданих комунальних послуг.

Відповідно до ст. 61 ч. 3 ЦПК України, обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом приймається як доказ, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04.05.2015 року, що набрало законної сили ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 20.04.2015 року, яким стягнуто з позивачки заборгованість за надані послуги в сумі 3160 грн. 24 коп. за період з 20.12.2010 року по 20.11.2013 рік, враховуючи при цьому встановлені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території та їх обєми в будинку, де проживає позивач./а.с. 48,49/. Дане рішення постановлено після скасування судового наказу від 22.04.2011року про стягнення заборгованості за надані послуги в сумі 3656 грн. 45 коп./а.с.3/ та судового наказу від 03.02.2014 року про стягнення заборгованості за надані послуги в сумі 3160 грн. 24 коп./а.с.8/. Таким чином, зазначеним судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлені обставини, щодо правильності тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території та їх обєми за вказаний період, а відтак не потребує доказування при розгляді цієї справи. Оскільки судом встановлено наявність заборгованості позивача перед відповідачем за надані послуги та задоволено позов КВЖРЕП № 15, позовні вимоги про скасування з особового рахунку заборгованості в розмірі 3656 грн. 45 коп, є безпідставними.

Посилання позивача щодо невизначеності розміру прибудинкової території спростовуються рішенням виконкому Житомирської міської ради № 496 від 08.07.2010 року, додатком до нього та схемою прибудинкової території, відповідно до якої згідно реєстру площі прибудинкової території житлових будинків, що прибирається двірником по житловому будинку по вул. Шелушкова, 131 в м Житомирі складає 3108 кв.м. /а.с.129,130, 122/.

Законом не передбачено нарахування плати за утримання будинку та прибудинкової території лише за обовязкової наявності державного акту на прибудинкову територію.

Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни/тарифи на комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідач не є органом місцевого самоврядування та не уповноважений законом на формування тарифів.

Посилання позивача на те, що тарифи на утримання будинку та прибудинкової території не відповідають розміру нарахувань відповідача, не відповідають дійсності, оскільки нарахування боргу здійснювалося відповідачем відповідно до тарифів, встановлених рішеннями міської ради та не є поважною причиною невиконання зобовязань перед відповідачем.

Зазначеним вже рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04.05.2015 року, що набрало законної сили ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 20.04.2015 року, стягнуто з позивачки заборгованість за надані послуги, в тому числі і по утриманню будинку та прибудинкової території за період з 20.12.2010 року по 20.11.2013 рік.

Доводи позивача про те, що послуги по утриманню будинку та прибудинкової території надавались відповідачем за неіснуючу територію з 01.02.2011 року по теперішній час, є необґрунтованими, оскільки суду не надано доказів про те, що сторонами складались та підписувались акти-претензії щодо ненадання житлово-комунальних послуг по утриманню будинку та прибудинкової території по вул. Шелушкова, 131 в м Житомирі в розмірі 3108 кв.м. та щодо нездатності комунального органу задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживачів відповідно до законодавства.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховучи межі заявлених позовних вимог, суд не вбачає підстав для задоволення вимог з приводу надання інформації(калькуляції) про фактичні витрати по утриманню будинку і споруд за 2011-2014 роки, згідно наданих актів суду про виконння робіт, оскільки позивач будь-яких актів за вказаний період суду не представила та клопотань про їх витребування не заявляла.

Нормами Житлового кодексу України, Закону України „Про житлово-комунальні послуги" не передбачено, що виконавець повинен надавати акти виконаних робіт щомісячно щодо фактично наданих послуг споживачу, також не передбачено порядку проведення вимірів площі санітарного прибирання території біля будинку № 131 по вул. Шелушкова в м. Житомирі та її фіксування в присутності позивача, а відтак такі вимоги є безпідставними. Доводи позивача спростовуються чинним рішенням виконкому Житомирської міської ради № 496 від 08.07.2010 року, з додатком до нього та схемою прибудинкової території, відповідно до якої згідно реєстру площа прибудинкової території житлових будинків, що прибирається двірником по житловому будинку по вул. Шелушкова, 131 в м Житомирі складає 3108 кв.м.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи наявність та підстави відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачем не доведена вина відповідача ОСОБА_3 підприємства «КВЖРЕП № 15» Житомирської міської ради в заподіянні їй моральної шкоди, відсутня протиправність діяння відповідача відносно неї, не встановлено неправомірності дій чи бездіяльності та причинного звязку між шкодою та будь-якими неправомірними діями відповідача. При зясуванні обставин справи позивач не надала будь-яких доказів наявності вини конкретних осіб на підтвердження факту перенесення нею моральних страждань та наявності послідовного звязку між шкодою та перенесеними нею моральними стражданнями, винності відповідачів в заподіянні моральної шкоди, а відтак суд відмовляє в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди за безпідставністю, оскільки вимоги щодо відшкодування шкоди необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 267, 526, 527, 23, 1167 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215, 218, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 підприємства «КВЖРЕП № 15» Житомирської міської ради про зобовязати вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та 121 грн. 80 коп, що зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ф.Слюсарчук