Справа № 369/991/16-ц
Провадження № 2/369/1156/16
РІШЕННЯ

Іменем України

14.03.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючої судді: Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до КИєво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 18 квітня 2007 року він придбав у ОСОБА_2, автомобіль VOLKSWAGEN Passat, 1992 року випуску, білого кольору, тип ТЗ легковий седан, державний номерний знак АІ-7377АЕ, зареєстрований у Києво-Святошинському МРЕВ при УДАЇ ГУ МВС України Київської області 23 лютого 2007 року.

Даний автомобіль ОСОБА_2 продав позивачу за 4000 доларів США. Дана обставина підтверджується виданою ОСОБА_2П, довіреністю, посвідченою нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 18.04.2007 р. за реєстром № 72, згідно якої позивач був уповноважений керувати, розпоряджатися, відчужувати за своїм розсудом на умовах здачі в оренду, міни, продажу та знімати (стаити) на облік вказаний автомобіль. В підтвердження даних обставин ОСОБА_2 10.03.2014 р. надав позивачу власноручно написану розписку про те, о дійсно 18 квітня 2007 року продав автомобіль за що отримав від ОСОБА_1 4 тисячі доларів США.

З наведених обставин вбачається, що ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 В,В. належний йому автомобіль, уклавши договір купівлі-продажу майна у відповідності до статей 205, 639 ч. 1, 2, 655 Цивільного кодексу України.

Цим автомобілем позивач користується на праві власності до 15.02.2014 року коли цей день на 44 км. автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ позивача затримав працівник ДПС 5-ї роти ДАЇ та тимчасово вилучив автомобіль, а 18.12.2014 р. працівник відділу ДВС Переяслав-Хмельницького району Київської області провів опис майна і наклав арешт.

Підставою для затримання та накладання арешту на автомобіль стала постанова головного державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_3 про примусове виконання рішення Васильківського міськрайонного суду щодо стягнення заборгованості по аліментах з бувшого власника автомобіля ОСОБА_2

Крім постанови про накладення арешту на автомобіль працівник відділу ДВС Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції 18.02.2014 року надіслав УДАЇ ГУ МВС України в Київській області вимогу про безоплатну передачу позивачу на зберігання арештований автомобіль НОМЕР_1.

Накладений арешт перешкоджає позивачу користуватися та розпоряджатися вказаним автомобілем, зняти його з обліку та зареєструвати на себе.

Тому позивач просив зняти опис та арешт з автомобіля марки VOLKSWAGEN Passat, 1992 року випуску, білого кольору, тип ТЗ легковий седан, державний номерний знак АІ 7377АЕ, зареєстрований у Києво-Святошинському МРЕВ при УДАЇ ГУ МВС України Київської області 23 лютого 2007 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити.

Відповідач та третя особа в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та покази свідка, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АІС № 025144, виданого Києво-Святошинським МРЕВ Київської області, 23.02.2007 року, є власником автомобіля марки VOLKSWAGEN Passat, 1992 року випуску, шасі (кузов, рама) № VIN WVWZZZ31ZNE065717 WVWZZZ31ZNE065717, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за ним Києво-Святошинському МРЕВ Київської області 23.02.2007 року.

18.04.2007 року ОСОБА_2 видав на ім`я ОСОБА_1 довіреність на користування, а також розпорядження від його імені автомобілем марки VOLKSWAGEN Passat, 1992 року випуску, шасі (кузов, рама) № VIN WVWZZZ31ZNE065717 WVWZZZ31ZNE065717, реєстраційний номер НОМЕР_2, посвідчену нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Згідно розписки від 10.03.2014 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 як оплату за автомобіль грошові кошти в розмірі 4 000 дол. США.

Згідно ч.1, та ч.3, ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила.

Як передбачає ч.5, ст.203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини, тобто між сторонами виникають права та обов`язки, але не ті, що випливають із змісту правочину.

Довіреність на ім`я позивача була видана на право користування та розпорядження автомобілем. Сплата коштів при видачі довіреності в такому випадку може свідчити лише про можливу домовленість сторін про те, що кошти виручені від продажу автомобіля залишаться у особи, на ім`я якої видано довіреність, проте зазначена обставина не свідчить про домовленість сторін на укладення договору купівлі - продажу автомобіля саме між ними. Позивач, отримавши довіреність на розпорядження автомобілем не став покупцем цього автомобіля та відповідно до вимог ч. 3 ст. 238 ЦК України, згідно з якою представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, і не міг стати стороною за договором купівлі - продажу цього автомобіля.

Оформлення договору купівлі - продажу автомобіля шляхом видачі довіреності не відповідає вимогам законодавства.

Видачу довіреності на транспортний засіб без укладення договору купівлі - продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб.

П. 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 правомірність придбання транспортних засобів, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах.

Сторони не визначили питання про зняття автомобіля з обліку, сплату податків, платежів за огляд автомобіля, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків, а також про оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку, а тому відповідно не досягли всіх істотних умов, визначених законом для укладення договору купівлі - продажу.

Згідно з пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9 за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов»язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Тому сама по собі довіреність на право розпоряджатись автомобілем не свідчить про укладання між сторонами договору купівлі-продажу транспортного засобу, поскільки не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль за правочином, а розписка не є правомірним документом придбання транспортного засобу в розумінні п.7 та п.8 Правил.

За таких обставин, суд вважає, що сторонами не додержано належної форми та процедури оформлення купівлі-продажу автомобіля.

У відповідності до ч.1, та ч.2, ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ч.1, ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 60 ЦПК України визначає що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Поскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини купівлі-продажу спірного автомобіля, оформленні згідно діючого законодавства, тому позивач не набув права власності на вказаний автомобіль.

За таких обставин суд відмовляє і у вимозі про звільненні з-під арешту вказаного автомобіля.

Керуючись ст.10, 11, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.202; 203; 207; 208; 235; 244; 328; 334; 638 ЦК України, п.2; 7; 8 „Правил державної рєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 7.09.1998 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 про зняття арешту з майна відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя: Дубас Т.В.