Провадження 2/127/3892/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
при секретарі Коберник О.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу,
позов мотивований тим, що 20.05.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики на суму 33 000 грн., що еквівалентно 1500 доларам США. Про отримання коштів відповідач написав розписку. З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 договору позики від 20.05.2015 року поручителями виступили ОСОБА_4, ОСОБА_3 (п. 15).
В разі, коли позичальник не поверне позичені гроші у встановлений строк, позикодавець вправі стягнути заборгованість в примусовому порядку (п. 7). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення та штраф у розмірі 10% від суми позики (п. 9).
Оскільки протягом року ОСОБА_2 не повертає позику і на неодноразові звернення позивача щодо повернення коштів не реагує, позивач вимушений звернутись до суду з позовом про стягнення всієї суми боргу разом із відсотками, яка складає 56 201,04 грн., що за офіційним курсом НБУ (25,20 грн. за 1 долар США) еквівалентно 2 230,20 доларам США (56 201,04 : 25,20 = 2 230,20).
На підставі п. 9 договору позики штраф становить 10% від суми заборгованості 5 620,10 грн. (56 201,04 х 10% = 5 620,10 грн.).
Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів борг за договором позики від 20.05.2015 року в сумі 61 821 (шістдесят одна тисяча вісімсот двадцять одна) грн. 14 коп. та судові витрати.
В судовому засіданні 26.07.2016 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що позивач виконав умови, надавши ОСОБА_2 грошові кошти в доларах, однак відповідач за графіком розрахунку, який був погоджений сторонами при укладенні договору позики, борг жодного разу не погашав, на усні вимоги повернути кошти не реагував, тому ОСОБА_1 пред`явив вимоги про стягнення боргу достроково. В судове засіданні 13.10.2016 року представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявились з невідомих причин, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені рекомендованою кореспонденцією завчасно, позов не оспорили, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавали.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що відповідно до письмового договору позики від 20.05.2015 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 у строкове платне користування 33 000 грн., що еквівалентно 1512 доларів США до 20.11.2016 року.
Про отримання коштів в сумі 1512 доларів США ОСОБА_2 власноручно написав розписку (а.с. 7).
Сума сплачуваного боргу та відсотків не може бути меншою за еквівалентну суму боргу в доларах США по курсу, визначеному в п. 1 Договору (п. 3). В разі, коли позичальник не поверне позичені гроші у встановлений строк, позикодавець вправі стягнути заборгованість в примусовому порядку (п. 7).
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення та штраф у розмірі 10% від суми позики (п. 9).
Сторони за договором позики і поручителі підписали графік погашення боргу і відсотків у доларах США.
Таким чином, сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору позики щодо його предмету, порядку і строку виконання і даний договір відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України.
20.05.2015 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_4, а також із ОСОБА_3, з кожним окремо, були укладені договори поруки, згідно з якими поручителі (кожен окремо) поручились перед позичальником за виконання боргових зобовязань ОСОБА_2 за договором позики від 20.05.2015 року.
Позивач виконав умови договору позики від 20.05.2015 року та передав грошові кошти відповідачу, однак відповідач, в порушення взятих на себе зобовязань, борг не повернув, тим самим порушив вимоги ст. 1049 ЦК України.
Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами із договору позики, є зобов`язальними, і регулюються нормами глави 48, 51, 71 ЦК України.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ч. 2 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 УК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Оригінал розписки від 20.05.2015 року, який був оглянутий в судовому засіданні 26.07.2016 року (а.с. 44) знаходиться у позивача, що свідчить про невиконання відповідачем ОСОБА_2 умов договору позики.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума боргу разом із відсотками складає 56 201,04 грн., що еквівалентно 2230,20 доларам США (станом на день звернення до суду 1 долару США відповідає 25,20 грн.).
На підставі п. 9 договору позики позивачем нарахований штраф в розмірі 10% від суми заборгованості 5 620,10 грн. (56 201,04 х 10% = 5 620,10 грн.).
Проте, позивач безпідставно нарахував штраф у процентах від суми заборгованості, оскільки відповідно до п. 9 договору позики штраф визначається в розмірі 10% від суми позики, тому становить 3 300 грн.
Підстав для солідарної відповідальності поручителів між собою немає, оскільки із поручителями укладались різні самостійні договори поруки, за якими кожен з них поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники за порушення умов одного і того самого кредитного договору. При ухваленні рішення суд враховує правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду України від 11.03.2015 року № 6-35цс15 та від 11.11.2015 року № 6-511цс15. Тому позов в цій частині також підлягає частковому задоволенню.
Оскільки позивачем був сплачений судовий збір в сумі 618,22 грн., проте позов задоволено частково (на 96,25%), з відповідачів на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати порівну пропорційно задоволеним позовним вимогам (в сумі по 198,34 грн. з кожного).
Керуючись ст.ст. 526, 541, 543, 554, 629, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
позов задоволити частково.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів.

Суддя: