Солом'янський районний суд м. києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 136 795,00 грн. та суму судового збору, обґрунтовуючи свої вимоги з урахуванням пояснень представника в судовому засіданні наступним.

Так, позивач стверджує, що в грудні 2013 року відповідач безпідставно набув та зберіг у себе грошові кошти у вищезазначеному розмірі, написавши розписку, в якій зобов`язався здійснювати контроль за виконанням робіт по салону ВІП літака АН 2, з/н НОМЕР_3, в той час як будь-яких договірних відносин між сторонами у справі не існувало. На якій правовій підставі він взяв на себе таке зобов`язання невідомо.

Представник позивача акцентувала увагу суду на тому, що в даному випадку відповідач не тільки набув та зберіг в себе майно (грошові кошти), але й витратив ці кошти.

Представник позивача наполягала на тому, що правова підстава для передачі цих коштів відповідачу була відсутня від самого початку, відтак, вважала, що вимога про повернення сплачених позивачем коштів цілком ґрунтується на положеннях гл.83 ЦК України, а ті правовідносини, які склалися між сторонами виключають застосування будь-яких інших спеціальних способів захисту аніж стягнення на підставі ст.1212 ЦК України (а.с.3-5)

Відповідач навпаки, зазначав, що він діяв виключно як представник ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД», що саме дане підприємство уповноважило його і вести перемовини з позивачем, і приймати грошові кошти від нього за договором, укладеним між позивачем та товариством ТОВ «АЛАН-Компані, ЛТД». Стверджував, що окрім того, що він є одним із засновників ТОВ «АЛАН-Компані, ЛТД», директор останнього виписав на нього відповідну довіреність. Визнав, що вищезазначену суму дійсно прийняв від позивача. Проте, він вважав, що ці кошти «підуть» на виконання договору між товариством та позивачем, однак не має необхідності ці грошові кошти будь-яким чином «оприходувати» на товаристві, відтак за минуванням їх оподаткування, він за власною ініціативою без складання будь-яких проектів і переліку необхідних робіт і необхідних матеріалів, визначив, що саме необхідно придбати для виконання зобов`язань ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» перед позивачем і в подальшому самостійно здійснював придбання таких товарів і оплату певних робіт перед третіми особами. На підтвердження своїх доводів надав суду відповідні квитанції, накладні та чеки на частину цієї суми, яка фігурує за розпискою. Пояснити, чому він ці гроші взяв особисто, не провівши їх через «касу» товариства, а залишивши в себе, не зміг. Також відповідач не зміг розмежувати правову природу грошових коштів, які перераховувалися у безготівковій формі позивачем для ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» саме за процедурою, встановленою в договорі між позивачем та товариством, та ці грошові кошти, отримані ним від позивача. Будь-якого звіту чи кошторису на ці кошти відповідач суду не надав, окрім договорів із іноземними компаніями, договорів із фізичними особами та квитанцій, чеків, накладних, які стануть предметом аналізу суду нижче (а.с.77)

Між тим, представник позивача просила не змішувати правовідносини між позивачем та ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД», які регулюються відповідним договором, за яким позивач повністю перерахував всю суму коштів, тобто виконав свої зобов`язання, та відносини між ним та відповідачем по отриманню останнім грошей на підставі цієї розписки, які навіть не були обліковані на ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД», а просто, на її думку, привласнені відповідачем. Представник позивача вважала такими, що не відповідають дійсності твердження відповідача про те, що відповідач взяв грошові кошти згідно договору, укладеному між позивачем та ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД», оскільки самими умовами даного договору передбачалося спочатку виставляння рахунку позивачу, узгодження, а потім його оплата, а не передача в приміщенні однієї із аптек м. Києва, як відбулося із цією розпискою. Щодо останніх, то ані умовами даного договору, ані будь-яким кошторисом їх сплата не була навіть передбачена та зафіксована.

Представник позивача категорично заперечувала проти доводів відповідача щодо того, що він придбав на всі ці кошти матеріали та в іншій частині вони пішли на оплату робіт за вищенаведеним договором, оскільки відповідач не надав суду доказів того, що ці кошти були ним внесені на рахунки ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД», а ті квитанції і чеки, які відповідач представив, просила сприйняти критично, оскільки придбання туалетного папіру, пледів, ламп, запальничок, напою «Кока-Кола» в упаковках, батарейок, ножек для дивану та столешниці, тощо навряд чи, на її думку, можна вважати матеріалами, які необхідні на виконання умов Договору по виготовленню комплектуючих виробів для повітряного судна. Більше того, звертала увагу суду на те, що належними та допустимими доказами довести, що всі інші придбані товари стосуються виконання робіт за договором, відповідач не зміг, він не представив жодної смети та переліку робіт та матеріалів, необхідних для цього, що свідчило, за її переконанням, про безпідставне зберігання коштів позивача у відповідача, наполягала на тому, що відповідач ввів в оману позивача пообіцявши те, що не входило в його компетенцію. Також представник позивача не розуміла, хто саме і яким чином за версією відповідача уповноважував останнього взагалі на придбання будь-чого із переліченого і де докази того, що все це «пішло на літак»? Наводила обставини того, що відповідач також під приводом нібито виконання зобов`язань ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» перед позивачем брав у останнього й інші значні суми грошових коштів, які також не «оприходував» на підприємстві, а оформлював це договорами позики, за якими на даний час є два рішення суду про стягнення з нього на користь позивача заборгованості.

Представник позивача також повідомила суд про те, що за всіма цими обставинами позивач звернувся до правоохоронних органів і на даний час триває досудове розслідування за ст.190 КК України за фактом заволодіння чужими грошима шляхом обману та зловживання довірою.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України)

Судовим розглядом встановлено та не заперечується сторонами, що 06.11.2013 між позивачем, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з однієї сторони та ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» з другої сторони укладено договір 0111-13, згідно якого постачальник (ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД») взяв на себе зобов`язання здійснити виготовлення та поставку із установкою, а замовник (позивач, ОСОБА_5 та ОСОБА_6) оплатити та прийняти виготовлені комплектуючі вироби (чохли авіаційних крісел, подушки, елементи килимового покриття, захисного покриття панелей та перегородок, штори, мати теплозвукоізоляції, тощо - надалі - «Вироби») для повітряного судна замовника АН-2 з/н НОМЕР_3 на умовах цього договору (далі - Договір) (а.с.39)

Згідно п.2.1 Договору загальна кількість, асортимент та комплектність Виробів визначаються сторонами згідно Технічних завдань на кожну партію Виробів, які є невід`ємною частиною даного Договору та викладені в Додатку №1. Технічні завдання складаються з переліку Виробів, запропонованих для розробки та виготовлення, та основних декоративних матеріалів, які можуть бути змінені, доповнені або скорочені на розсуд замовника. Внесення змін до Технічних завдань здійснюється шляхом підписання уповноваженими на те представниками сторін додаткової угоди до цього Договору.

Згідно п.4.1 Договору порядок оплати визначається сторонами у Додатку №2 і становить 37 100,20 еквівалент суми в доларах США з ПДВ - 304 592,64 грн. (а.с.56)

Згідно п.2 Додатку №2 до Договору оплата виконується замовником згідно рахунків постачальника у національній валюті.

Також пунктами 4.3 Договору прямо передбачено, що в разі придбання матеріалів у іноземних суб`єктів господарської діяльності постачальником (тобто ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД»), замовник перераховує необхідні кошти постачальнику виключно на підставі рахунків постачальника відповідно до умов, зазначених у відповідному контракті.

Таким чином, умови укладеного Договору прямо передбачають оплату робіт ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» по повітряному судну виключно на підставі наперед виставлених рахунків замовникам, яким є і позивач, і двоє інших осіб.

В той же час, умови даного Договору також свідчать про те, що ті матеріали та роботи, які є необхідними для виконання конкретних робіт за Договором ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» повинні бути передбачені в додатках до даного Договору і підписано їх узгодження між обома сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що такі рахунки були виставлені ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» замовникам, зокрема, 28.04.2014 на суму 120 000,00 грн. (а.с.65) та оплачені замовником 30.04.2014 (а.с.66), 07.05.2014 на суму 49 726,60 грн. (а.с.69) та оплачені замовником 30.05.2014 (а.с.70), 21.05.2014 на суму 131 756,47 грн. (а.с.67) та оплачені замовником 30.05.2014 (а.с.68), 24.06.2014 на суми 40 608,67 грн., 52 252,22 грн. та 28 946,09 грн. (а.с.71, 72, 73) та оплачені замовником 25.06.2014 (а.с.74), 27.07.2014 на суму 8 571,56 грн. (а.с.75) та оплачені замовником 29.07.2014 (а.с.76)

Таким чином, в матеріалах справи знайшли своє підтвердження виконання своїх зобов`язань замовниками перед ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» за вищезазначеним Договором на загальну суму 431 861,61 грн., що відповідає як умовам укладеного Договору між ними, так і конкретно Додатку №2. В той же час, ймовірне неналежне виконання чи взагалі невиконання своїх зобов`язань за Договором ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» перед замовниками судом не вивчається, оскільки ці відносини регламентуються положеннями зобов`язального права, а саме ст. ст.11, 525, 526, 530, 837 ЦК України, і в разі такої необхідності, повинні бути предметом окремого розгляду.

І навпаки, твердження відповідача про те, що отримані ним грошові кошти в сумі 136 795,00 грн. «пішли» на виконання умов Договору підтвердження під час судового розгляду не знайшли. Таке отримання не відповідає і вищенаведеним умовам самого Договору.

Суд приходить до висновку, що до відносин між позивачем та відповідачем вищезазначені положення закону застосовані бути не можуть. Суд погоджується із доводами представника позивача щодо того, що безпідставне збагачення відповідача за рахунок позивача не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних засобів захисту, окрім ст.1212 ЦК України.

Так, і позивач, і відповідач визнають, що 27 грудня 2013 року відповідач отримав від позивача 136 795,00 грн. «для обеспечения выполнения работ по салону ВИП самолета АН2 з/н НОМЕР_3» (а.с.6)

Відповідач стверджує, що ці кошти він отримав як представник ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» і вони були спрямовані на виконання зобов`язань останнього за Договором перед замовниками. В той же час, пояснити суду чому ці грошові кошти були отримані відповідачем всупереч вищенаведених умов Договору, тобто без попереднього виставлення рахунку, без обґрунтування саме такої суми, без зазначення кошторису і конкретно куди вони мають бути спрямовані, не зміг. Також відповідач не заперечував, що по бухгалтерії ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» вони проведені не були, більше того, він зберігав їх у себе і сам ними розпоряджався, в той час як таких повноважень йому надано не було. Саме посилання відповідача на довіреності, зокрема, від 01.01.2013, якою уповноважив директор ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» відповідача представляти інтереси товариства в усіх державних підприємствах, установах та організаціях, а також перед фізичними та юридичними особами по всім питанням, яка не містить повноваження приймати грошові кошти для товариства та розпоряджатися грошовими коштами товариства, суд вважає неспроможним (а.с.78 на звороті), що свідчить про те, що взагалі підстав брати та зберігати у себе грошові кошти він не мав. Коли і хто уповноважив відповідача брати від позивача грошові кошти в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» перед замовниками також пояснити не зміг. Написана відповідачем розписка і отримані грошові кошти за нею не тягнули за собою виникнення у самого відповідача будь-яких обов`язків перед позивачем станом на грудень 2013 року і в розумінні п.1 ч.2 ст.11, ч. ч.1-2 ст.509 ЦК України не могли забезпечувати породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних прав та обов`язків.

В судовому засіданні відповідачем були надані суду квитанції та накладні, дослідивши які, суд погоджується із доводами представника позивача про необхідність сприйняти їх критично.

Так, жодного кошторису складено не було. Відтак згідно ст.57-59 ЦПК України відповідачем не доведено, що наступні товари, придбані за квитанціями як «роздрібним покупцем», придбавалися саме відповідачем і саме на виконання умов Договору: серед них

-пледи, пакети «майки», клей (558,40 грн.) (а.с.115),

-полотно (12,90 грн.) (а.с.116),

-малярні стрічки, будівельний інструмент, мішки для сміття, лак та фарба (752,62 грн.) (а.с.117),

-поролон та заклепки (762,00 грн.) (а.с.117),

-шліф машини, будівельні інструменти (752,62 грн.) (а.с.118),

-болти (341,20 грн.) (а.с.129)

За деякими квитанціями взагалі не зрозуміло ким придбавався товар, бо вони не містять жодних позначень, окрім найменування товарів та ціни (а.с.115 на звороті, 119-120, 121), свердла та гвинти, шайби (а.с.124 на звороті, 126), круги (а.с.160), пени для ванни (а.с.160), ремені та петлі (а.с.161), ручки та растворителі (а.с.163), раствори та ванночки (а.с.165)

Відповідачем також надані квитанції до прибуткових касових ордерів та квитанції-рахунки на придбання стоп, столешниць, кришок, ножек диванів, каркасів та крісел, умивальника, світильників (а.с.127-129, 133-134), проте що це товари/вироби і для чи на виконання чого придбавалися належними та допустимим доказами не доведено.

Окремі квитанції на придбання тих чи інших товарів, надані відповідачем, містять відмітку про те, що розрахунок за них здійснювало ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД», це КНК (571,30 грн. - а.с.115), інструменти (1 459,48 грн. - а.с.116 на звороті), лампи, герметики, розетки (597,04 грн. - а.с.120 на звороті), джгути та поролон (1 227,98 грн. - а.с.122), кутники та швелери (591,90 грн. - а.с.122 на звороті), поролон та упаковка напою «Кока-Кола» (819,40 грн. - а.с.123), полоси (58,50 грн. - а.с.124), папір туалетний, запальнички та батарейки, рулетки (118,53 грн. - а.с.125), поролон та само різи (537,75 грн. - а.с.125 на звороті), кутники (579,96 грн. - а.с.162) проте відсутність доведення відповідачем зарахування коштів, отриманих в грудні 2013 року від позивача на рахунок ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД», виключає можливість підтвердження того, що ці товари були придбані саме за ці кошти, бо відбувався безготівковий розрахунок коштами, які позивач на підставі виставлених товариством рахунків перераховував на рахунок ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД», про що зазначав суд вище. Аналогічно суд оцінює і надані інвойси та міжнародні контракти ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД», повертаючись до зазначеного вище зауваження щодо необхідності регулювання цих відносин між ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» та замовниками положеннями договірного зобов`язального права, на відміну від відносин позивача та відповідача.

Суд приходить до висновку, що ймовірне придбання всіх вищенаведених товарів саме відповідачем і саме за грошові кошти, отримані від позивача в грудні 2013 року на підставі розписки, також не підтверджено. Залишається незрозумілим, куди були витрачені, а якщо ні, то де вони тепер, грошові кошти в сумі 136 795,00 грн., отримані відповідачем від позивача в грудні 2013 року.

Наявні в справі цивільно-правові угоди між ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» та ОСОБА_2 від 09.11.2013, ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» та ОСОБА_7 від 08.11.2013 та 15.11.2013, ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» та ОСОБА_8 від 08.11.2013 та 15.11.2013, ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» та ОСОБА_9 від 08.11.2013 та 15.11.2013, ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» та ОСОБА_10 від 08.11.2013 та 15.11.2013 (а.с.138, 140, 141, 144, 147, 148, 150, 151), за якими товариство доручало виконання певних робіт переліченим фізичним особам за Договором, а також відповідачу, не містять також повноважень на придбання будь-яких матеріалів, будівельних інструментів чи виробів, також жодним чином не уповноважують відповідача отримувати будь-які грошові кошти від замовників чи безпосередньо від позивача у справі у спосіб відмінний від того, що прямо передбачений в Договорі (п.п.4.1, 4.3). Виключно розробка та підготовка ескізів, за що зокрема, відповідачу передбачена оплата послуг в сумі 50 000,00 грн. Будь-яких актів виконаних робіт чи прийняття будь-яких коштів на їх виконання від товариства матеріали справи також не містять. Ці договори також не можуть виступати правовою підставою отримання грошових коштів відповідачем безпосередньо від позивача в грудні 2013 року.

Натомість відповідачем надані сумнівні договори «фінансової допомоги», укладені між ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» та ОСОБА_2, за якими ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» брало на себе зобов`язання надати ОСОБА_2 «тимчасову поворотну фінансову допомогу» в сумі 50 000,00 грн., природу яких суд не досліджує, оскільки вони не спростовують встановлені судом та зазначені вище обставини справи (а.с.139)

Не зміг відповідач спростувати доводи представника позивача про те, що отримані ним кошти були передбачені умовами Договору між замовниками та ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД», або будь-яким кошторисом, відтак суд приходить до висновку про те, що правова підстава для передачі цих коштів відповідачу була відсутня від самого початку і вимога про повернення сплачених позивачем коштів відповідно до гл.83 ЦК України є цілком правомірною, оскільки спірні правовідносини виключають застосування будь-яких інших спеціальних способів захисту аніж стягнення на підставі ст.1212 ЦК України. Взяте на себе зобов`язання відповідачем по забезпеченню виконанню робіт по салону літака на зазначену суму не тягне за собою виникнення цивільних прав та обов`язків по виконанню таких робіт.

В даному випадку суд також детально аналізує зміст написаної власноручно відповідачем розписки, де він не зазначає, що виступає як представник ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД», також текст розписки не містить посилання на будь-які довіреності, на підставі чого можна б було зробити висновок про те, що відповідач отримує кошти не для себе (а.с.6)

За встановлених судом обставин, набуття відповідачем майна за рахунок позивача не відбувалося в порядку виконання договірного зобов'язання.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Зобов`язання з безпідставного набуття або збереження майна, передбачені ст.1212 ЦК України, виникають за наявності трьох умов, 1) набуття або збереження майна, 2) набуття або збереження за рахунок іншої особи, 3) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичного змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом іншими правовими актами чи правочином.

Положення ст.1212 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Тобто у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв'язку з договором, але не на виконання договірних умов.

Такої позиції притримується і ВСУ в своїх правових висновках, висловлених в постановах від 02.10.2013 у справі №6-88цс13 та від 24.09.2014 у справі №6-122цс14.

Як вбачається з матеріалів справи 08.10.2015 за заявою позивача про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про неправомірне шляхом зловживання довірою заволодіння його грошовими коштами ОСОБА_2 на суму 136 795,00 грн. (а.с.206)

Також згідно матеріалів справи відповідач для «пришвидшення» початку виконання робіт ТОВ «АЛАН - Компані, ЛТД» за Договором брав у позивача грошові кошти на суми 164 160,00 грн. в листопаді 2013 року та 58 000,00 грн. в квітні 2014 року, оформлюючи це договорами позики (а.с.206 на звороті), по яким на даний час є два рішення Солом`янського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованості (відповідно від 08.12.2015 та 05.02.2016) (а.с.216-) і на суму 136 795,00 грн., оформивши це розпискою від 27.12.2013.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суди розглядають цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Саме сторони повинні подати докази на підтвердження тих обставин, якими вони обґрунтовують свої вимоги чи заперечення (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України)

Судом же в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України було роз`яснено особам, які приймають участь у справі, про можливість звернутися із клопотаннями про виклик свідків чи витребування доказів, проте після закінчення розгляду справи жодного клопотання сторонами заявлено не було.

Вирішуючи справу на підставі поданих сторонами доказів, оцінюючи їх в сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки ті обставини, які викладені позивачем в обґрунтування своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи належними і допустимим доказами, які не спростовані.

На підставі викладеного та керуючись ст.525, 526, 530, 837, 1212 ЦК України, ст. ст.3, 11, 15, 57-59, 60-61, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, безпідставно набуті грошові кошти в сумі 136 795 (сто тридцять шість тисяч сімсот дев`яносто п`ять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, судовий збір в сумі 1 367 (одна тисяча триста шістдесят сім) грн. 95 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його оголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - В.С. Кицюк

Повний текст рішення виготовлено 28 березня 2016 року