Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , при секретарі Родіній Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

15.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті його матері ОСОБА_2, яка померла 03.07.2015 року на тимчасово окупованій території України в с. Безіменне Донецької області. В обґрунтування заяви зазначено, що 03.07.2015 року померла його мати, про що КП «Новоазовський районний центр медико-санітарної допомоги» Новоазовської районної ради Донецької області йому було видане медичне свідоцтво про смерть №33 від 03.07.2015 року та довідку про причину смерті №33, згідно до якого ОСОБА_2 померла 03.07.2015 року в с. Безімене Новоазовського району Донецької області від злоякісного новоутворення правої нирки, ракової інтоксикації. 15.03.2016 року до Орджонікідзевського відділу РАЦС м. Маріуполя був наданий запит для реєстрації смерті ОСОБА_2 однак йому було відмовлено в реєстрації та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту смерті, оскільки представлена на реєстрацію медичне свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть не відповідає вимогам чинного законодавства.

Заявник в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заінтересована особа Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи, свого представника до суду не направили, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які підтвердили викладене в заяві, письмові матеріали, прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

Згідно копії свідоцтва про народження серія 1-НО №839725 виданого виконкомом Безіменської сільської ради Новоазовського району Донецької області від 03.07.2015 року заявник є сином ОСОБА_2.

Згідно паспорту серії ВС №601154, виданого 13.12.2000 року Новоазовським РВ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_1 був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, буд. б/н.

Згідно довідки від 21.07.2015 року № про взяття на облік особи, переміщної з тимчасово окупованої території України ОСОБА_1 перемістився з території с. Качкарське по вул. Центральна, буд. б/н до м. Маріуполя пр.. МеталургівАДРЕСА_1.

03.07.2015 року ОСОБА_2, перебуваючи в в с. Безімене Новоазовського району Донецької області, померла від злоякісного новоутворення правої нирки, ракової інтоксикації, про що 03.07.2015 року медичною установою було видано відповідну лікарську довідку про причини смерті.

Після смерті ОСОБА_2 заявник 10.02.2016 року звернувся до Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану за видачею свідоцтва про смерть, однак йому було відмовлено через те, що документи видані державними органами на окупованій території є недійсними і не створює правових наслідків. У звязку із чим заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту смерті.

Як встановлено, заявник ОСОБА_1 має намір встановити факт смерті ОСОБА_2, оскільки це має юридичне значення, а саме для реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану України факту його смерті та видачі свідоцтва про смерть, а також для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть).

Оскільки заявник ОСОБА_1, який є громадянином України, переміщений з тимчасово окупованої території до м. Маріуполя пр.. МеталургівАДРЕСА_2, а ОСОБА_2 року померла на тимчасово непідконтрольній Україні території в с. Безімене Новоазовського району Донецької області, після її смерті заявник не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразку, а отримане медичне свідоцтво про смерть, медичним закладом, який розташований не непідконтрольній території України не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України.

Відтак з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України ОСОБА_1, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2,. 03.07.2015 року в с. Безімене Новоазовського району Донецької області.

Керуючись ст.ст. 212-214, 234, 235, 256-259 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області про встановлення факту смерті, задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2, яка народилася 10.11.1934 року в с. Качкари Буденівського району Сталінської області, що мешкала за адресою: Україна, Донецька область, с. Безімене провулок Шкільний, буд. 1а, Новоазовського району Донецької області, померла 03 липня 2015 року у віці 80 років, в с. Безімене Новоазовського району, Донецької області, Україна, причина смерті: злоякісне новоутворення правої нирки, ракова інтоксикація.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів, з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. М. Іванченко