Справа № 610/310/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Носова Г.С.,

за участю секретаря Пархоменко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балаклія Харківської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

21.01.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 28.10.2005 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 10 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобов'язання Банк виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 30.11.2015 року заборгованість складає 16 300,10 грн.

В судове засідання представник позивача не з'явився, в матеріалам справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він підтримує свої позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позову заперечувала у зв"язку з укладенням нею з позивачем договору про реструктуризацію боргу від 18.01.2016 року.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

За змістом ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судовим розглядом встановлено, що 28.10.2005 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 10 600,00 грн. у вигляді встановленого крекдитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання Банк виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 30.11.2015 року заборгованість складає 16 300,10 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, 18.01.2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості.

Суд приймає до уваги посилання відповідача на укладення з позивачем проведення реструктуризації заборгованості, як на підставу можливості погашення заборгованості в добровільному порядку, оскільки це зафіксовано в генеральній угоді та приєднано до умов та правил надання продукта кредитних карт, якою відтерміновано - розстрочено сплату заборгованості на строк 36 місяців з 18.01.2016 року по 31.01.2019 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Суд вважає, що відповідно до ст. ст. 58, 60 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, беручи до уваги, що банк та ОСОБА_1 дійшли згоди щодо розстрочки сплати заборгованості, про що сторони уклали відповідну угоду, тому підстави для примусового стягнення заборгованості відсутні, а питання між сторонами вирішено.

Згідно із ст.88 ЦПК України позивачеві не підлягають до присудження понесені ним судові витрати при подачі позову до суду у разі відмови судом у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 611, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ