АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2150/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 58 Морозов В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівДемченка В. А., Фетісової Т. Л.
при секретаріГаджієвій Ю. В.

з участю представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 03 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, кредитної спілки «Добробут» про звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_8, КС «Добробут» про звільнення майна з-під арешту.

Обґрунтовуючи позов зазначила, що вона є власником автомобіля Chevrolet Lacetti NF 486 1.6, 2008 року випуску, бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 22 березня 2016 року визнано за нею право особистої приватної власності на даний автомобіль. Звернувшись до сервісного центру МВС для перереєстрації даного авто на своє прізвище позивачка з'ясувала, що на даний автомобіль ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2010 року в порядку забезпечення позову накладено арешт у справі за позовом КС «Добробут» до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ТОВ «Маяк-2007» про стягнення заборгованості.

Оскільки автомобіль є її особистою приватною власністю, а наявність указаного арешту перешкоджає їй вільно ним володіти, просила суд: зняти арешт з автомобіля Chevrolet Lacetti NF 486 1.6, 2008 року випуску, бежевого кольору, тип ТЗ легковий комбі-В, державний номерний знак НОМЕР_1, накладений згідно ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2016 року.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 03 серпня 2016 року у позові ОСОБА_7 відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7 звернулась з апеляційною скаргою. Обґрунтовуючи яку, зазначила, що рішення суду є незаконним, оскільки ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зокрема зазначає, що суд першої інстанції перекручує дійсні факти, спотворює їх та викладає в своїй інтерпретації щодо розцінювання її дій та ОСОБА_8 як намагання останнього уникнути від стягнення заборгованості. ОСОБА_7 не заперечує той факт, що вона протягом 6 років не здійснювала захисту своїх прав, але вказує, що не робила цього, оскільки не знала, що автомобіль котрий вона купила та зареєструвала на свого колишнього чоловіка, перебував під арештом, а з моменту коли вона дізналась про існування обмежень щодо розпорядження цим автомобілем, то одразу звернулась до суду.

ОСОБА_7 просить рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 03 серпня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8, КС «Добробут» про зняття арешту з майна.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апелянта, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Даним критеріям оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_7 послалася на те, що в шлюбі з відповідачем ОСОБА_8 за її особисті кошти було придбано автомобіль Chevrolet Lacetti NF 486 1.6, 2008 року випуску, бежевого кольору, тип ТЗ легковий комбі-В, державний номерний знак НОМЕР_1 на який ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2016 року був накладений арешт. Оскільки за рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 22 березня 2016 року визнано за нею право особистої приватної власності на даний автомобіль вона як власник даного майна звернулася з даним позовом за судовим захистом.

Відмовляючи в задоволенні даного цивільного позову, суд першої інстанції виходив з тих міркувань, що позивач не довела заявлених вимог, оскільки нею не було надано доказів про виконання рішення Соснівського районного суду м.Черкаси у справі за позовом по якому було здійснено забезпечення позову та не доведено її права на вказаний автомобіль на час накладення на нього заборон.

Але такі висновки суду першої інстанції є помилковими, не відповідають нормам матеріального права, що регулюють вказане питання та роз'ясненням, які надані в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою №5 від 3 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", а рішення є таким, що ухвалене при неповному з'ясуванні всіх обставин справи.

Зокрема в п.2 зазначеної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року№2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

Позивач дотрималася цих вимог та пред'явила позов до належних відповідачів.

Ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

А відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У п.14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою №5 від 3 червня 2016 року роз'яснено, що вирішуючи питання про належність описаного та арештованого майна, суди повинні керуватися нормами цивільного та сімейного законодавства, які діяли на час придбання майна, що регулюють право власності та його захист.

При розгляді позову одного з подружжя про зняття арешту з належної йому частки майна у спільній сумісній власності подружжя судам необхідно враховувати, що відповідно до статей 60, 70 Сімейного кодексу України (далі - СК) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і в разі його поділу їх частки є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи інтереси дітей або непрацездатних повнолітніх дітей, які з ним проживають, або інші обставини, що мають істотне значення за визначених законом умов, зокрема, якщо один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно або ж витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, то у такому разі його частка може бути зменшена. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Майно, набуте кожним із подружжя під час їх окремого проживання після фактичного припинення шлюбних відносин, суд може визнати особистою приватною власністю кожного з них.

Майно, набуте кожним із подружжя за час режиму окремого проживання, встановленого рішенням суду, не вважається набутим у шлюбі (частина друга статті 120 СК).

Розмір часток подружжя у спільному майні і яке конкретно майно має бути йому виділене суд визначає з урахуванням усього нажитого майна, включаючи і те, на яке за законом не може бути звернено стягнення за виконавчими документами і яке не підлягає конфіскації. Разом із цим на частку кожного з подружжя має бути виділено як майно, що підлягало опису, так і майно, що не підлягало опису. Зазначені обставини згідно зі статтею 60 ЦПК зобов'язана довести та сторона, яка посилається на них як на підставу своїх вимог чи заперечень, зокрема, поданням відповідних належних і допустимих доказів, заявленням клопотання про забезпечення позову з метою додаткового опису майна тощо.

В ході розгляду спору відповідач ОСОБА_8 позовні вимоги визнав, а від відповідача кредитної спілки «Добробут» заперечень проти його задоволення до суду не надходило, хоча даний відповідач і був повідомлений про час і місце розгляду даної справи /а.с.22/.

У свою чергу, позивач ОСОБА_7 на доведення правомірності своїх вимог щодо належності їй спірного автомобіля, надала суду рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 березня 2016 року, яким визнано за нею право особистої приватної власності на даний автомобіль і ця обставина не підлягає доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України.

Крім того, усуваючи неповноту розгляду справи, допущену судом першої інстанції, апеляційним судом було перевірено наявність виконавчих проваджень по стягненню коштів з ОСОБА_8 за рішенням суду по справі №2-4305 за позовом КС «Добробут», та було встановлено, що відповідно до довідки наданої Черкаським районним відділом ДВС №9722 від 24.10.2016р. на даний час на виконанні в Черкаському відділі ДВС Головного ТУ юстиції у Черкаській області відсутні виконавчі провадження за яким боржником є ОСОБА_8. Крім того з витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна №50603521 від 26.10.2016р. вбачається, що обтяження щодо фізичної особи ОСОБА_8 НОМЕР_2 та об'єкта НОМЕР_3 номер державної реєстрації НОМЕР_1 - відсутні.

Але цих доказів та обставин не врахував та не перевірив суд першої інстанції, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому, за встановлених обставин, враховуючи, що ОСОБА_7 довела право особистої приватної власності на автомобіль Chevrolet Lacetti NF 486 1.6, 2008 року випуску, бежевого кольору, тип ТЗ легковий комбі-В, державний номерний знак НОМЕР_1, а відповідачі не спростували її доказів, а також, зважаючи на ту обставину, що обтяження щодо відповідача ОСОБА_8 і спірного автомобіля, а також виконавчі провадження за яким боржником є ОСОБА_8 у Черкаському відділі ДВС Головного ТУ юстиції у Черкаській області, який здійснював виконання рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_8, - відсутні, то вимоги позивача як власника спірного автомобіля підлягають до задоволення.

У зв'язку з чим рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити нове рішення, яким цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8, кредитної спілки «Добробут» про звільнення майна з-під арешту належить задовольнити. Та зняти арешт з автомобіля Chevrolet Lacetti NF 486 1.6, 2008 року випуску, бежевого кольору, тип ТЗ легковий комбі-В, державний номерний знак НОМЕР_1, накладений ухвалою головуючого судді Соснівського районного суду м. Черкаси Бащенка С.М. по цивільній справі №2-4305/10 від 12 липня 2010 року.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 03 серпня 2016 року - задовольнити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 03 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, кредитної спілки «Добробут» про звільнення майна з-під арешту - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8, кредитної спілки «Добробут» про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Зняти арешт з автомобіля Chevrolet Lacetti NF 486 1.6, 2008 року випуску, бежевого кольору, тип ТЗ легковий комбі-В, державний номерний знак НОМЕР_1, накладений ухвалою головуючого судді Соснівського районного суду м. Черкаси Бащенка С.М. по цивільній справі №2-4305/10 від 12 липня 2010 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :