Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 березня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Трегубенко Л. О. ,

при секретарі - Лемішко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІГК+» про визнання договору майнового лізингу недійсним, повернення коштів за договором майнового лізингу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору майнового лізингу та застосування наслідків недійсності правочину мотивуючи свої вимоги тим, що між ним ТОВ «ІГК+» було укладено договір майнового лізингу № 805354 від 19.11.2015 року. Перед підписанням Договору позивачем було сплачено 47 000,00 грн. на рахунок TOB «ІГК+».

Відповідно до п.2.1 Договору, лізингодавець зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно (предмет лізингу визначений у п.3.1 цього договору), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Зазначає, що відповідно до пункту 3.1. Договору лізингу № 805354 від 19.11.2015 року предметом Лізингу по даному договору є: Renault Duster 1.5 D MT Privilege (чорний).

Зазначає, що в день укладення Договору, а саме 19.11.2015 року ним було сплачено перший внесок, авансовий платіж в сумі 47000,00 грн.

Посилається на те, що після підписання договору та оплати першого платежу, він виявив, що Договір лізингу містить багато несправедливих умов щодо нього як до споживача, які відрізняються від тих, що були йому обіцяні відповідачем до підписання договору лізингу. Вважає договір лізингу нікчемним, оскільки він укладався із фізичною особою, а тому при його укладанні було порушено імперативну норму закону про нотаріальне посвідчення такого договору в разі укладення із фізичною особою.

Оскільки договір фінансового лізингу є нікчемним, то просить стягнути з відповідача на його користь 47 000, 00 грн. та судовий збір в розмірі 487, 20 грн.

Позивач, представник позивача та представник відповідача в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та його представника . Також представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Суд вважає за можливе розглядати справу та ухвалити рішення при заочному її розгляді за відсутності вищезазначених осіб, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 19.11.2015 року між ТОВ «ІГК+» (надалі - Лізингодавець) та ОСОБА_1 було укладено Договір майнового лізингу № 805354 згідно умов якого Лізингодавець зобов'язується придбати та передати на умовах майнового лізингу у користування майно (надалі предмет лізингу визначений у п. 3.1. цього договору), а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет Лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору. Предметом Лізингу по даному договору є: автомобіль марки Renault Duster 1.5 D MT Privilege (чорний). Вартість Предмета Лізингу на момент укладання даного Договору та розмір Авансового платежу вказується в Додатку № 2 до даного Договору, який є його невід'ємною частиною (п.п. 2.1., 3.1., 3.2.) (а.с. 7-18).

Згідно Додатку № 1 до Договору майнового лізингу № 805354 від 19.11.2015 року, вартість предмета лізингу становить 235 000, 00 грн. (а.с. 8).

Так стаття 11 ЦК України визначає, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною другою статті 806 ЦК України встановлено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм ( оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Договір лізингу є договором лізингу транспортного засобу, таким чином на нього поширюються загальні положення про найм ( оренду) транспортного засобу.

Згідно із статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Статтею 209 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до частина 1 статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Отже, договір лізингу є нікчемним, оскільки він укладався із фізичною особою, а тому при його укладанні було порушено імперативну вимогу закону про нотаріальне посвідчення такого договору в разі його укладення із фізичною особою.

Відповідно до статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред»явлена будь- якою заінтересованою особою.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» суди розглядають справи за позовами про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обгрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатись на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов укладеного Договору майнового лізингу № 805354 від 19.11.2015 року було сплачено відповідачу грошові кошти в сумі 47 000, 00 грн.( а.с. 19).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що суд прийшов до висновку про нікчемність правочину, сплачені позивачем кошти в розмірі 47 000, 00 грн. підлягають поверненню останньому, виходячи з положень ст. 216 ЦК України, у зв'язку з чим його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про доведеність позовних вимог позивача та необхідності задоволення його позову, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір в розмірі 487, 20 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 11, 15, 16, 23, 203, 215, 216, 220, 227, 626, 799, 806 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88,208, 209, 213-215, 217- 218, 223, 224, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІГК+» про визнання договору майнового лізингу недійсним, повернення коштів за договором майнового лізингу - задовольнити.

Визнати недійсним з моменту укладення Договір майнового (фінансового) лізингу № 805354 від 19.11.2015, укладений між Tовариством з обмеженою відповідальністю «ІГК+» та ОСОБА_1.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІГК+» () на користь ОСОБА_1 грошові кошти, сплачені ним за Договором майнового лізингу №805354 від 19.11.2015, в сумі 47000 грн. (сорок сім тисяч гривень).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІГК+» () на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. ( чотириста вісімдесят сім гривень коп. 20) .

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд міста в установленому законом порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л. О. Трегубенко