РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9831/15-ц

пр. № 2/759/323/16

08 лютого 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі суду суддя: Величко Т.О. при секретарі: Самайда А.В. розглянувши цивільну справу за позовом ПАТ «Акцент- Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

ПАТ «Акцент - Банк» (далі - Позивач) в червні 2015 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про стягнення боргу.

Позивач у справі звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 15.03.2011 року на підставі Анкети-заяви про приєднення до Умов та Правил надання банківських послуг без дати та номеру, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 20000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначав, що відповідач підписав заяву на отримання кредиту ознайомився із умовами кредитування, що підтверджено його підписом у заяві. Вважаючи вказану заяву на отримання кредиту та умови кредитування договором приєднання у порядкуст.634 ЦК України позивач просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом, період не вказав, станом на 20.05.2015 року у розмірі 20003,44грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 21871,59 грн.,1300,00 грн- заборгованість за пенею та комісією, 500 грн.00 коп. - штраф( фіксована частина) та 2158,75 грн. штраф (процентна складова). Всього на суму 25814,50 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову та просив суд позов задовольнити на підставі наданих письмових доказів, приєднаних до матеріалів справи.

У судове засідання належним чином повідомлдений відповідач не з"явився, заяв про поважні причини неявки до суду не подав, не просив суд розглядати справу за його відсутнсоті, уповноваженого представника не направив, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання у порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення суду. Представник позивача проти цього не заперечував.

Заслухавши пояснення позивача у справі, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відпоідно до п. 6 ч. ст. 119 ЦПК України передбачає, що позовна заява має містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Судом встановлено, що згідно укладеного договору б/н від 15.03.2011 року на підставі Анкети-заяви про приєднення ( а.с.10-11) до Умов та Правил надання банківських послуг без дати та номеру (а.с.12-14), ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 9000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Судом встанволоено, що позивачем у порядку п.5.3 Умов та Правил надання банківських послуг без дати та номеру (а.с.12-14) без повідомлення позичальника ( докази до позовної заяви не надано),з 01.07.2011 року в односторонньому порядку збільшено розмір ліміту з 9000,00 грн. до 14000,00 грн., якими відповідач вже не користувався, з 01.08.2011 року збільшив на 17000,00 грн., з 01.09.2011 року на 20000,00 грн. та починаючи з 01.07.2011 року по 01.09.2015 року та на збільшені розміри ліміту до 20000,00 грн., нарахували заборгованість за кредитом у розмірі 20003,44 грн, 21871,59 грн.-забогованість по процентам за користуваня кредитом,1300,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією,період не вказали, 2158,75 (процентна складова), всього на загальну суму 45833,78 грн. Позивач також повідомив суд про наявність у відповідача іншого рахунку НОМЕР_1, по якому відповідач має забоогованість у розмірі19,999,50 грн.

В обгрунтування розміру заборгованності відповідача перед позивачем, останній надав суду розрахунок заборгованості ( а.с.4-9), з якого вбачається, що заборгованість відповідача за період з 18.03.2011 року по 20.05.2015 року становить 45833,78 грн. Згідно якого рахунку відкритого для відповіача № НОМЕР_2 або НОМЕР_1 позивач суд не повідомив. Ткож не надав суду доказів про відкриття карткого рахунку відповідачу та отримання відповідачем кредитної картки з відповдіним рахунком. Також відповідачем в обгрунтування руху коштів по рахунку відповідача надано виписку руху коштів по рахункам № НОМЕР_2 , НОМЕР_1, яка не підписана посадовою особою ПАТ "Акцент-Банк" та не засвідчена в устанволеному законом порядку, а тому доказ ( а.с. 41-50) є наналежним доказом.

Позивачем також не надано доказів, що саме з цими Умовами та Правилами надання банквських послуг без дати таномеру, а також посилання на них у в Анкеті-заяві, ознайомлено відповідача.

Згідно ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку тазабезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку. 8. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Обов'язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством. Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Позивчем у справі не надано належного та обгрунтованого доказу, щодо наявної заборгованості у відповідача, виписки з його особового рахунку, з якого суд міг встановити наявний борг, з 01.07.2011 року, корисування коштами Банку з цього ж періоду та внесення платежів та їх зарахування згідно вимог Договору. Також позивач не надав доказів щодо розрахунку суми пені.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що в разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Натомість позивач не надав суду належних та обгрунтованих доказів з урахування періодичності внесення платежів,з якокго часу позивач обраховував строк позовної давності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та обгрунтованими доказами та не повідомлено про підстави звільнення від доказування у пороядку ст. 61 ЦПК України про розмір заборгованості відповідача за кредитним договором б/н від 15.03.2011 року , а тому позов не доведений та задоволенню не підлягає.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 року справа № 6-154цс15.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 6,11,14,15,16,88,207,208, 525,526,610,611,629 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 88, 208-208, 212-218,224,228,231,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ПАТ «Акцент- Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договом б/н від 15.03.2011 року, - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з часу його проголошення, а у разі відсутності осіб, які брали участь у справі, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення цього суду.

Суддя: Т.О. Величко