Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУН 335/6526/14 Головуючий у 1-й інстанції Шалагінова А.В.
№22ц/778/1527/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіОСОБА_2
суддів:ОСОБА_3
ОСОБА_1
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про вселення,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про вселення, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив вселити його та членів його сім'ї, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частку будинку 23 по вулиці Запорізька Січ на острові Хортиця в місті Запоріжжі.

В обґрунтування позову зазначав, що він є сином ОСОБА_5, який проживав у вказаному будинку до 2006 року з сім'єю, а саме його матір'ю ОСОБА_9, ним та сестрою ОСОБА_5 5 червня 2008 р. шлюб між батьками було розірвано, вони проживають окремо. У будинку ніхто не проживав, будинок руйнується, вікна пошкоджено, будинок на даний час знаходиться в незадовільному санітарному стані. Позивач мав намір відремонтувати будинок та проживати в ньому, проте, відповідач добровільно не дозволяє проживати йому та його родині у будинку. З наведених підстав, просив позов задовольнити.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2016 року позов задоволено частково. Вселено ОСОБА_7, та неповнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, як членів сім'ї ОСОБА_6, в будинок № 23 по вулиці Запорізька Січ, о. Хортиця в м. Запоріжжя. В позові про вселення ОСОБА_6- відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволення позову, ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В частині відмови в позові рішення суду першої інстанції позивачем в апеляційному порядку не оскаржене, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про вселення, та просив вселити себе а також членів своєї сім'ї, а саме: ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в частку будинку 23 по вулиці Запорізька Січ на острові Хортиця в місті Запоріжжі.

Суд першої інстанції відмовив в позові про вселення позивача ОСОБА_6 та задовольнив його позов про вселення членів його сімї, яких до участі у справі не залучав.

Однак з вказаним висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів в звязку з порушенням судом норм процесуального законодавства.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно до вимог ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права, 2) визнання правочину недійсним, 3) припинення дії, яка порушує право, 4) відновлення становища, яке існувало до порушення, 5) примусове виконання обовязку в натурі, 5) зміна правовідношення, 7) припинення правовідношення, 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди, 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення у справі може ухвалюватись лише щодо сторін.

Згідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем є та зі сторін у процесі, яка заявляє позов щодо порушення чи захисту саме своїх прав та інтересів. Згідно до ст.11 ЦПК України, встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства.

За правилами ч. 1 ст. 32 ЦПК України позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно.

Частиною 1 ст. 27-1 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи, крім прав та обов'язків, визначених статтею 27 цього Кодексу, малолітня або неповнолітня особа має також такі процесуальні права: безпосередньо або через представника чи законного представника висловлювати свою думку та отримувати його допомогу у висловленні такої думки; отримувати через представника чи законного представника інформацію про судовий розгляд; здійснювати інші процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, передбачені міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Законодавство не містить право суду на залучення у справу інших позивачів, оскільки це право кожної особи на звернення до суду, тому суд може вирішити спір щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів лише особи яка звернулась з позовом.

У даній справі з позовом звернувся лише позивач ОСОБА_6 в якому просив вселити його до вказаного помешкання. Позов ОСОБА_7 та неповнолітній ОСОБА_8 в цій справі не заявляли а тому суд в відповідно до вимог вказаного процесуального законодавства не міг вирішувати питання щодо захисту їх прав та інтересів. ОСОБА_6 як батько неповнолітнього не зазначив його як позивача у справі і справа була розглянута лише за участі одного позивача.

Таким чином рішення суду щодо вселення осіб які не брали участь у справі є таким, що не відповідає вимогам вказаного процесуального законодавства, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

При цьому ОСОБА_7 та неповнолітній ОСОБА_8, а в його інтересах в тому числі і батько ОСОБА_6 можуть звернутись до суду кожен з позовом про вселення до вказаного помешкання, якщо вважають, що їх права, свободи чи інтереси порушені.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2016 року у цій справі в частині задоволення позову скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову про вселення ОСОБА_7, та неповнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, як членів сім'ї ОСОБА_6, в будинок № 23 по вулиці Запорізька Січ, о. Хортиця в м. Запоріжжі відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: