АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/5637/16 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Котлярової М.Ю.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що між ПАТ «ПроКредит Банк» і відповідачкою ОСОБА_1 25.07.2013 році був укладений кредитний договір №207.43765/FW207.488 про надання ОСОБА_1 кредиту на суму 200 000,00 доларів США зі сплатою 9,57% за користування кредитом. Вказану суму відповідачка отримала в день підписання договору і зобов'язалась щомісячно своєчасно повертати банку суму кредиту і відсотки за користування договором, згідно встановленого розрахунку. В забезпечення умов кредитного договору, 25.07.2013 році між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №299511-ДП1, згідно якому поручитель на добровільних засадах зобов'язався виконати умови кредитного договору у разі його невиконання відповідачкою ОСОБА_1 Взятих на себе зобов'язань за вказаним кредитним договором і договором поруки відповідачі не виконали, у зв'язку з чим,станом на серпень 2015 року у відповідачів виникла заборгованість по кредиту у розмірі 3 135 525,75 грив., з яких: 2 574 752,86 - заборгованість за тілом кредиту; 435 265,58 грив. - заборгованість по нарахованим процентам; 3 653,69 - проценти за неправомірне користування кредитом; 121 853,61 грив. - пеня в розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості виникла вказана сума заборгованості.

Просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 3 135 525,75 грив. та сплачений судовий збір.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.04.2016 року позов ПАТ «ПроКредит Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором №207.43765/FW207.488 від 25.07.2013 р. в розмірі 3 135 525,75 грив. та судовий збір в сумі 3 654,00 грив.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції не було враховано той факт, що відповідач ОСОБА_1 починаючи з 2013 року сплачувала проценти за користування грошовими коштами. Суд першої інстанції помилково до вказаних правовідносин застосував вимоги ст.625 ЦК України. Вимогами ст.536 ч.2 ЦК України передбачено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Так як проценти за користування коштами були встановлені кредитним договором, то вони повинні нараховуватися саме у відповідності до умов договору, тобто з урахуванням положень ст.536 ч.2 ЦК України, а не у відповідності до вимог ст.625 ЦК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що 25.07.2013 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено рамкову угоду №FW207.408 відповідно до якої банк здійснив кредитування останньої. В той же день між банком і ОСОБА_1 був укладений договір №207.43765/FW207.488 про надання кредиту в сумі 200 000,00 доларів США. Відповідачка отримала вказану суму кредиту та зобов'язався повертати щомісячно відповідно до графіку погашення кредит та 9,5% річних за користування кредитом. Строк дії договору 24 місяця. 26.06.2014 року між банком і ОСОБА_1 був укладений договір №1 про внесення змін до договору траншу від 25.07.2013 року відповідно до якого строк дії договору продовжений до 53 місяців і встановлений новий графік погашення кредиту і відсотків по ньому. 26.02.2015 року між банком і ОСОБА_1 був укладений договір №2 про внесення змін до договору траншу від 25.07.2013 року, яким було змінено процентна ставка з 9,5% до 8,0% річних.

25.07.2013 року між банком і відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки №299511-ДП1, відповідно до якого відповідач брав на себе зобов'язання за вказаним кредитним договором між банком і ОСОБА_1 і зобов'язався виконати його у разі не виконання умов договору відповідачкою ОСОБА_1

Умови договору відповідачі виконували не в повному обсязі, сплачували суму кредиту, нараховані відсотки і пеню не в повних сумах і несвоєчасно. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачка ОСОБА_1 сплачувала тіло кредиту, нараховані відсотки і пеню за прострочення сплати сум кредиту до квітня 2015 року, остання сплата проведена нею 20.04.2015 року. Після цього ні ОСОБА_1, ні поручитель ОСОБА_2 кредит і нараховані на нього суми не сплачували.

Через неналежне виконання відповідачами умов договору станом на серпень 2015 року у них виникла заборгованість по кредиту у розмірі 3 135 525,75 грив., з яких: 2 574 752,86 - заборгованість за тілом кредиту; 435 265,58 грив. - заборгованість по нарахованим процентам; 3 653,69 - проценти за неправомірне користування кредитом; 121 853,61 грив. - пеня в розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості (п. 10.2 договору).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.526, 533, 1054 ЦК України, зазначаючи, що через неналежне виконання відповідачами умов договору у них утворилась заборгованість яка підлягає стягненню в примусовому порядку.

Колегія суддів з висновками в частині суми стягнення процентів за неправомірне користування грошових коштів у розмірі 3 653, 60 грн. не погоджується з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання воно підлягає виконанню у цей термін.

Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Проценти, передбачені ст. 625 ЦК, за своєю природою відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування чужими грошовими коштами, та застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних (інший розмір укладеним між сторонами договором не передбачений).

Враховуючи, що проценти за користування коштами, що були надані ОСОБА_1 були встановлені кредитним договором, то вони повинні нараховуватись саме до умов такого договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом до суми боргу включена сума заборгованості по процентам за користуванням кредитом в розмірі 435 265,58 грн.

Суд першої інстанції прийшов до не вірного висновку щодо стягнення з відповідачів крім суми процентів за користування кредитом, ще і процентів за неправомірне користування кредитом в розмірі 3 653, 60 грн. Стягнення таких процентів не передбачено умовами договору. У зв'язку з чим судова колегія приходить до висновку, що сума загальної заборгованості підлягає зменшенню з 3 135 525, 75 грн. до 3 131 872, 06 грн.

За вказаних обставин, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, колегія суддів задовольняє частково апеляційну скаргу, шляхом зміни рішення суду першої інстанції, та зменшення суми стягнення з 3 135 525, 75 грн. до 3 131 872 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не було враховано той факт, що відповідач ОСОБА_1 починаючи з 2013 року сплачувала проценти за користування грошових коштів є безпідставними.

Таблиця розрахунку заборгованості включає усі платежі здійснені відповідачами в рахунок погашення заборгованості.

Доказів, а саме квитанції щодо сплати коштів в рахунок погашення кредиту та процентів по ньому, в підтвердження своєї позиції апелянтом надано не було і матеріали справи не містять.

Статтею 88 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так, за загальним правилом, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення судового збору з відповідачів в солідарному порядку і приходить до висновку, що в даній частині рішення суду підлягає скасуванню. Оскільки з п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 р. вбачається, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2016 року змінити. Зменшити суму стягнення заборгованості за кредитом з 3 135 525, 75 грн. до 3 131 872 грн.

В частині стягнення солідарного судового збору у сумі 3654 грн. рішення суду скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути судовий збір на користь ПАТ «ПроКредит Банк» з ОСОБА_1 в розмірі 1827 грн. та з ОСОБА_2 в розмірі 1827 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -