Номер провадження 2/754/600/16
РІШЕННЯ

Іменем України

08 лютого 2016 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Фацул М., Базік Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.06.2005р. її колишній чоловік ОСОБА_2 за місцем проживання побив її, в результаті чого вона отримала діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку та забій м'яких тканин голови. 07.10.2005р. відповідач повторно її побив, заподіявши перелом другого пальця лівої руки. В зв'язку з даними обставинами звернулась до Деснянського РУ ГУ МВС України м. Києві щодо притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за заподіяння тілесних пошкоджень. Відповідач, використовуючи своє службове положення в СБУ, постійно чинив перешкоди та затягував розслідування. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2013р. кримінальне провадження №0008529, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 26.01.2013р., в якому відповідачу було оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, закрито, а ОСОБА_2 звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку з закінченням строків давності. 27 січня 2014р. ухвалою Апеляційного суду м. Києва ухвала від 11 грудня 2013р. залишена без змін. Своїми злочинними діями відповідач завдав позивачу матеріальні збитки та спричинив моральну шкоду. Внаслідок завданих тілесних пошкоджень позивачка потребувала лікування, у зв'язку з чим нею було придбано лікарські засоби на загальну суму 17 035,56 гривень. Також 7.10.2006р. відповідач пошкодив їй шкіряну сумку вартістю 300 грн. та розірвав шкіряний плащ, який не підлягає використанню вартістю 500 грн., чим пошкодив її майно на 800 грн. Крім того, своїми діями відповідач заподіяв їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 50 000грн. Моральна шкода полягає у тому, що відповідач будучи працівником СБУ використав свої права для заподіяння їй тілесних пошкоджень і тиску на слідство, внаслідок чого справа затягнулась на 7 років. За час досудового слідства перенесла моральні страждання від несправедливих рішень слідчих, погіршився сон, відновились хронічні захворювання.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з викладених обставин, які зазначені в позовній заяві, просили задовольнити та стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 18 035,56 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Додатково позивачка пояснила, що внаслідок отримання у 2005р. травми голови, її загальний стан здоров'я значно погіршився, в результаті вона змушена була постійно витрачати кошти на лікування.

Відповідач та його представник в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. В своїх поясненнях відповідач зазначив, що вироку суду про визнання його винним у вчиненні злочину не існує, він ніколи не визнавав свою вину у вчиненні якогось злочину по відношенні до позивачки. Також позивачкою не було надано будь-яких доказів та підтвердження витрат, зроблених нею на лікування від отриманого ушкодження здоров'я у 2005 р. Чеки, надані нею за 2010-2014р. не можуть братись судом до уваги, оскільки зазначені в них ліки використовувались не для лікування струсу головного мозку, синців та травми руки, а на багато інших хвороб. Крім того, відсутні докази, що позивачка придбавала ліки саме за призначенням лікаря, а не на власний розсуд. Також відсутній причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та шкодою, заподіяною здоров'ю позивачки.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є сестрами позивачки, пояснили, що мають гарні відносини з нею, протягом часу перебування ОСОБА_1 у шлюбі з відповідачем та їх спільного проживання, часто відвідували сестру та були присутніми при численних скандалах та сварках подружжя ОСОБА_2, зазначили, що відповідач бив свою колишню дружину, зловживав алкогольними напоями, що посилювало конфлікти в сім'ї.

Свідок ОСОБА_5, яка є дочкою сторін по справі, пояснила, що скандали в сім'ї за час шлюбу батьків, ініціювала її мати (позивач), остання перебільшувала факти побиття її чоловіком, вдавалася до симуляції. Вважає, що у сварках між сторонами винні обоє батьків.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що в 2005р. вийшла заміж та переїхала до свого чоловіка, про конфлікти в сім'ї між її батьками їй не відомо. Зі слів матері їй відомо, що батько - відповідач по справі її бив та погано до неї ставився, зокрема, у 2005р. сильно її побив, в результаті чого завдав струс головного мозку та інші пошкодження, у зв'язку із чим мати зверталася до лікарні та тривалий час перебувала на лікарняному. Особисто при побитті вона присутньою не була. Після розлучення повернулася до батьків.

Вислухавши пояснення учасників процесу, покази свідків, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2013р. кримінальне провадження № 0008529 за ч.2 ст. 125 КК України було закрито і звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності. Як вбачається із ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2013р., ОСОБА_2 повідомлено про підозру в тому, що він в квартирі АДРЕСА_1 на грунті особистої неприязні заподіяв ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження: 14 червня 2005р. - закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку; 7 жовтня 2005 р. - синець у ділянці внутрішньої поверхні лівого стегна в верхній третині і закриту травму другого пальця лівої кисті, що спричинила короткочасний розлад здоров'я. Підозрюваний дав прокурору письмову згоду на звільнення від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності і в суді таку згоду підтвердив. (а.с.15)

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2014р. ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності та про закриття кримінального провадження № 0008529 за ч.2 ст. 125 КК України залишена без змін.

Вищевказаною ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2014р. було встановлено, що 14 червня 2005р. ОСОБА_2, перебуваючи а місцем мешкання в кватирі АДРЕСА_1, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків заподіяв своїй дружині ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струс головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. 07 жовтня 2005р. приблизно о 15 год. 00хв. ОСОБА_2, за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_1 на ґрунті особистих неприязних стосунків заподіяв своїй дружині ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми другого пальця лівої кісті, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров'я, та у вигляді синця у ділянці внутрішньої поверхні лівого стегна у верхній третині, що відноситься до легкого тілесного ушкодження… Вчинене ОСОБА_2 кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості, з часу його вчинення минуло понад три роки, перебіг давності не зупинявся та не переривався… Згідно висновку судово-медичної експертизи №180/Е від 05.03.2007 р. при вивченні наданої медичної документації у ОСОБА_1 було виявлено закриту черепно-мозкову травму у виді струсу головного мозку, яка могла утворитися в строк 14.06.2005р. і за обставин, викладених у постанові дізнавача Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Виявлена травма не є небезпечною для життя потерпілої і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я на строк більше 6, але менше 21 дня. Тривалість наявності симптоматики та лікування потерпілої при визначенні наявності та ступеня тяжкості тілесних ушкоджень експертом не враховувалися, оскільки вони пов'язані не з самим характером черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку, а із супутніми захворюваннями… Як убачається зі змісту акту судового-медичного дослідження № 2012/Е, згідно якого дослідження розпочато 01.11.2005 року та закінчено 23.01.2006 року, судово-медичним експертом досліджувалися медичні документи, які стосувалися заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень під час її побиття 07.10.2005 року, до яких відносились: крововиливи на тильній поверхні фаланг другого пальця лівої кисті, на внутрішній поверхні лівого стегна у верхній третині. Тоді ж було зазначено про крайовий перелом основи дистальної фаланги 2-го пальця лівої кисті, який за ступенем тяжкості було віднесено до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. В подальшому при проведенні повторної експертизи за матеріалами кримінальної справи, згідно висновку № 959/е від 04.07.2012 року було встановлено, що у ОСОБА_1 було виявлено закриту травму другого пальця лівої кисті, а саме: синець на тильній поверхні фаланги другого пальця лівої кисті, розрив кортикального шару основи нігтьової фаланги другого пальця лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров'я на строк понад 6, але менше 21 доби. Обґрунтовуючи свій висновок експерт зазначив, що в попередній судово - медичній експертизі ушкодження у ділянці другого пальця лівої кисті було вказано як «крайовий» перелом, проте при дослідженні наданої рентгенограми простежується лінія зламу лише у межах кортикального шару, без розповсюдження на власно кісткову тканину, а зрощення такого ушкодження потребує строк, який не перевищує 21 доби. (а.с.202-204)

Згідно ч.3, ч.4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки факт заподіяння відповідачем ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень встановлено вищевказаною ухвалою, останній не підлягає доказуванню при розгляді даної справи.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до абз.1 п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України Законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (із наступними змінами) та абз. 1 п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що у судовому засіданні позивачем не надано обґрунтованих пояснень та доказів на підтвердження того, що вона витратила на придбання ліків та лікування саме внаслідок завдання їй відповідачем тілесних ушкоджень 14 червня 2005 року та 07 жовтня 2005 року коштів у сумі 17 035,56 грн., а доказів, що погіршення загального стану її здоров'я та у зв'язку із цим зроблені нею витрати на лікування, на підтвердження чого вона надала копії чеків та квитанцій за 2010 -2014 р.р. знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку із тілесними ушкодженнями завданими відповідачем у 2005 році, судом не здобуто.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 17 035,56 грн. слід відмовити.

Що стосується вимоги про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 800 гривень за пошкодження сумки та шкіряного плаща, то судом встановлено наступне.

Відповідно до товарознавчого дослідження, виконаного спеціалістом в області товарознавства ОСОБА_7 (диплом спеціаліста з відзнакою серії НОМЕР_1 про закінчення Київського державного торговельно-економічного університету за спеціальністю Товарознавство і торгівля продовольчими товарами, виданий 22 червня 1995р. реєстраційний № 574), вартість представленого громадянкою ОСОБА_1 плащу можна оцінити в 500 грн., вартість сумки - 300 грн. (а.с.52-54)

Таким чином, приймаючи до уваги вищезазначене, суд проходить до висновку, до вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди знайшли своє підтвердження при розгляді справи та підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 800 гривень за пошкодження речей позивача.

Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно із частинами 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд вважає, що позивачем доведено заподіяння їй відповідачем моральної шкоди. Що ж стосується розміру морального відшкодування, то з урахуванням ступеня вини відповідача, враховуючи, що його було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, що не є реабілітуючою обставиною, тривалості фізичних і моральних страждань позивача та негативних наслідків, які настали для позивача у зв'язку із вчиненням по відношенню до неї злочинних дій, суд вважає, що 10 000 грн., є достатнім розміром для відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Щодо вимоги про стягнення витрати пов'язаних із наданням правової допомоги в розмірі 3000 грн., то судом встановлено наступне.

09.11.2015р. між позивачкою та адвокатом Пащенко В.М., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 387/10 з метою надання юридичної допомоги, представництва в суді, захисту інтересів, з правами передбаченими ст. 27, 31 ЦПК України в Деснянському районному суді м. Києва по позову до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди в ході злочину, було укладено Угоду № 69.

Згідно квитанції серії 02ААА № 620988 від 09.11.2015р. за ведення даної цивільної справи в суді адвокату Пащенко В.М. було сплачено 3000 грн.

Згідно ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно ч.1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

В матеріалах справи наявний акт виконаних робіт по веденню цивільної справи в суді від 08.02.2016р., в якому зазначено кількість годин, затрачених адвокатом Пащенком В.М., на надання правової допомоги позивачу по справі.

Крім того, як вбачається із журналів судових засідань, Пащенко В.М., будучи представником позивача, особисто брав участь у наступних судових засіданнях: 09.11.2015р. з 12.03 год. по 12.25 год., 11.12.2015р. з 11.18 год. по 12.43 год., 18.01.2016р. з 16.04 год. по 17.47 год. та 08.02.2016р. з 14.31 год. по 16.39 год. (а.с.46-48, 65,66, 215-222)

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що вимога про стягнення витрат пов'язаних з правовою допомогою в розмірі 3000 гривень є доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно ч.2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1929 гривень 20 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст. 23, 1166, 1167, 1172, 1187 ЦК України, Постанова Пленуму Верховного суду України №3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України Законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (із наступними змінами), Постанова Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» ст.10, 56, 57-61, 79, 84, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 800 гривень та моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов'язані з правовою допомогою в розмірі 3000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1929 гривень 20 копійок.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя