Справа № 344/9630/16-ц
Провадження № 4-с/344/108/16
У Х В А Л А

26 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.

при секретарі с/з/ ОСОБА_1,

за участю скаржника ОСОБА_2, представника скаржника ОСОБА_3, заінтересованої особи ОСОБА_4,

розглянувши справу за скаргою ОСОБА_2, зацікавлена особа державний виконавець ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_4 на постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2016 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з скаргою про поновлення строку на подання скарги до суду, визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2016 року.

Скаржник скаргу обґрунтував тим, що постановою державного виконавця ВДВС ОСОБА_4 від 16.03.2016 року було відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа №0907/9439/2012 виданого судом 31.07.2012р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Івано-Франківського ТКЕ суми 10879.73грн., зі строком предявлення до 31.07.2013 року. Однак при відкритті провадження та подальших дій субєкт оскарження не дотримався вимог законодавства, з підстав зазначених в скарзі.

Скаржник та її представник вимоги скарги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник суб'єкта оскарження в судовому засіданні заперечив вимоги скарги, просив в скарзі відмовити, оскільки строки предявлення ВЛ №0907/9439/2012 виданого 31.07.2012р. до виконання поновлювались, а відкриття провадження відповідає вимогам закону.

Заслухавши пояснення, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу рішень державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа виданого Івано-Франківським міським судом.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_4 було відкрито виконавче провадження №50481375 на примусове виконання виконавчого листа №0907/9439/2012 виданого судом 31.07.2012р. про стягнення солідарно з чотирьох осіб, в т.ч. з ОСОБА_2 на користь Івано-Франківського ТКЕ суми заборгованості - 10879.73грн. (а.с.3,4). Стягувачем подано 09.03.2016р. заяву про примусове виконання рішення суду, яку отримано ДВС 14.03.2016 року.

Розглядаючи таку категорію заяв, суд зобовязаний встановити факт наявності чи відсутності поновлення строків предявлення виконавчого листа, при тому що ж сам скаржник долучив до матеріалів скарги заяву стягувача від 09.03.2016р. зі змісту якої вбачається повторне звернення до ДВС щодо примусового виконання рішення суду.

Так, субєктом оскарження подано до матеріалів справи ряд постанов про відкриття ВП, та повернення виконавчого документа стягувачу (з Реєстру ВП), які передували оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 29.08.2012 року (державний виконавець Валовін О.В.) за заявою стягувача від 29.08.2012 р. було відкрито виконавче провадження №34041257 з виконання виконавчого листа №0907/9439/2012 виданого судом 31.07.2012р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Івано-Франківського ТКЕ суми 10879.73грн., накладено арешт на майно боржника. Однак, 27.06.2013 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, в звязку з відсутністю майна боржника.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 02.08.2013 року (державний виконавець Валовін О.В.) за заявою стягувача від 02.08.2013 р. було відкрито виконавче провадження №39185666 з виконання виконавчого листа №0907/9439/2012 виданого судом 31.07.2012р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Івано-Франківського ТКЕ суми 10879.73грн.. Однак, 31.10.2013 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, в звязку з відсутністю майна боржника.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 18.11.2013 року (державний виконавець Валовін О.В.) за заявою стягувача від 18.11.2013 р. було відкрито виконавче провадження №40802359 з виконання виконавчого листа №0907/9439/2012 виданого судом 31.07.2012р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Івано-Франківського ТКЕ суми 10879.73грн.. Однак, 29.04.2014 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, в звязку з відсутністю майна боржника.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2014 року (державний виконавець Валовін О.В.) за заявою стягувача від 28.07.2014 р. було відкрито виконавче провадження №44190780 з виконання виконавчого листа №0907/9439/2012 виданого судом 31.07.2012р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Івано-Франківського ТКЕ суми 10879.73грн.. Однак, 03.12.2014 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, в звязку з відсутністю майна боржника.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 05.02.2015 року (державний виконавець Валовін О.В.) за заявою стягувача від 05.02.2015 р. було відкрито виконавче провадження №46387145 з виконання виконавчого листа №0907/9439/2012 виданого судом 31.07.2012р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Івано-Франківського ТКЕ суми 10879.73грн.. Однак, 25.06.2015 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, в звязку з відсутністю майна боржника (державний виконавець Стельмах С.Л.).

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 06.11.2015 року (державний виконавецьКаліфіцький А.С.) за заявою стягувача від 04.11.2015 р. було відкрито виконавче провадження №49226800 з виконання виконавчого листа №0907/9439/2012 виданого судом 31.07.2012р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Івано-Франківського ТКЕ суми 10879.73грн.. Однак, 23.02.2016 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, в звязку з відсутністю майна боржника.

Після цього, була винесена постанова, що предметом спору у даній скарзі.

Скаржник вказує в скарзі на те, що при відкритті провадження субєкт оскарження не дотримався вимог законодавства, та відкрив провадження по виконавчому листу, строк предявлення якого минув. Дані доводи є не обґрунтованими, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України Про виконавче провадження (далі Закон). Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

На підставі ст..19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, в тому числі за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Як слідує зі ст..20 цього ж закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

При цьому, за вимогами ст..22 цього ж закону виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року ( в редакції після внесення змін), якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно ст..25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, державний виконавець при відкритті виконавчого провадження повинен перевірити строк предявлення виконавчого документу до виконання.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч. 2 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження").

Державний виконавець довів суду належними доказами те, що відбулось переривання цього строку.

А тому, враховуючи річний строк предявлення до виконання виконавчого листа, та наявність переривання строку, який повинен бути врахований судом при розгляді даної скарги, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 13 Закону України «Про державну виконавчу службу», частиною третьою статті 6, частиною першою статті 12, статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом. Незважаючи на те, що в цій статті не зазначено можливість оскарження рішення державного виконавця, іншими статтями цього Закону та інших законодавчими актами передбачено можливість оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця. Так, згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до частини першої статті 12 цього Закону сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статей 383, 384 ЦПК та статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або начальника відділу державної виконавчої служби, державних виконавців і посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відділів державної виконавчої служби (далі ВДВС) Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласного, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, що стосуються виконання судових рішень, подаються до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи представника скаржника про те, що їй не було відомо про повернення стягувачу виконавчого листа за вищевказаними ВП, та те, що державний виконавець не вчиняв дій щодо пошуку майна, не є предметом доказування по даній скарзі за якою оскаржується постанова державного виконавця від 16.03.2016 року з підстав пропущення строку предявлення.

На підставі наведеного, відповідно до Закону України „Про виконавче провадження, ст. ст. 60, 209-210, 383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Поновити строк на подання скарги на постанову державного виконавця від 16.03.2016 року.

У задоволення скарги ОСОБА_2, зацікавлена особа державний виконавець ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_4, про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2016 року по виконанню виконавчого листа № 0907/9439/2012 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Польська М.В.