Єдиний унікальний номер 235/8903/15-ц Номер провадження 22-ц/775/216/2016
Єдиний унікальний номер 235/8903/15-ц
Номер апеляційного провадження 22-ц/775/216/2016 Головуючий 1 інстанції Стоілова Т.В.
Категорія 27 Доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Азевича В.Б., Новосядлої В.М.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську Донецької області справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

в с т а н о в и в :

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2015 року позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DOКНАЕ00000070 від 27 листопада 2006 року станом на 20 вересня 2015 року: 5715,35 доларів США - заборгованість за кредитом, 7866,12 доларів США - заборгованість з відсотків за користування кредитом, 418,60 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 5715,35 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, всього в сумі 19715,42 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 425458,76 грн. (за курсом НБУ від 29 вересня 2015 року в розмірі 21,58 грн.), понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 6381,88 грн. В решті позову відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач ПАТ КБ «Приватбанк» та оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити в частині відмови стягнення пені в сумі 19761,09 дол. США, задовольнивши позовні вимоги про стягнення неустойки в сумі 19761,09 дол. США, в решті частині залишити рішення без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що кредитний договір був підписаний відповідачкою, яка була згодна з усіма його умовами, договір є дійсним, висновок суду, про те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків є надуманим і необґрунтованим, а тому суд помилково прийшов до висновку про зменшення розміру нарахованої пені з посиланням на ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки за вказаною нормою закону розмір неустойки може бути зменшений за одночасної наявності двох умов: якщо він значно перевищує розмір збитків та наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зменшуючи розмір неустойки до розміру тілу кредиту, суд не врахував, що відповідач постійно з 12 лютого 2007 року здійснює погашення заборгованості з порушенням строків виплати, крім того, за вказаною статтею мова йде про розмір збитків, які є тіло кредиту, проценти та комісія і складає 14000,35 дол. США.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за відсутності представника, просив апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що пеня значно перевищує розмір збитків, а тому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір пені може бути зменшений.

З такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції.

Рішення в частині стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом позивачем не оскаржується.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 27 листопада 2006 року між та публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та між ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №DOКНАЕ00000070, згідно якого банк надав відповідачеві кредит у сумі 8417 доларів США на термін по 25 листопада 2011 року на придбання автомобіля зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 0,14% від суми виданого кредиту щомісячно. Період сплати з 23 по 27 число кожного місяця, сума щомісячного платежу 147,91 доларів США. Пунктом 4.1. договору передбачено, що при порушенні відповідачем будь-якого з обов'язків, передбачених п.п.2.2.2., 2.2.3., 7.5. договору банк має право нарахувати, а боржник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення (а.с.10-12).

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору за розрахунком заборгованості, наданої позивачем, вбачається, що заборгованість за вказаним договором кредиту станом на 20 вересня 2015 року складає 39476,51 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 851903,09 грн. за курсом НБУ від 29 вересня 2015 року в розмірі 21,58 грн., та складається з: 5715,35 доларів США - заборгованість за кредитом, 7866,12 доларів США - заборгованість з відсотків за користування кредитом, 418,60 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 25476,44 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с.6-8,9).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Таким чином, в даному випадку, мова йде не про винятковий характер обставин, а про сукупність об'єктивних даних, що мають істотне значення при вирішенні питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій.

До загальних засад цивільного законодавства згідно із ст. 3 ЦК України відносяться справедливість, добросовісність та розумність, а також свобода договору.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем вживались заходи з виконання грошового зобов'язання, та частина кредитних коштів повернута, що підтверджує факт зацікавленості виконати свої зобов'язання за договором.

Отже, перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи та їх повноту, апеляційний суд приходить до висновку про правомірність зменшення судом розміру неустойки, який значно перевищує розмір збитків, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкового судового рішення.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді