Справа № 323/2694/15-ц
№ провадження 2/323/19/16
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

04.02.2016 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М,

секретаря - Тахтаул А.Л.,

за участю

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію, -

ВСТАНОВИВ:

ВАТ «Запоріжжяобенерго» в особі Оріхівського району електричних мереж звернулось до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_3, яким просить стягнути з відповідача заборгованість з оплати електричної енергії в розмірі 11335,54 грн. за період з 17.03.2010 року по 23.05.2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, будучи споживачем електричної енергії з особовим рахунком № 0808116, в період з липня 2005 року по березень 2010 року неправильно обліковувала спожиту електричну енергію, оскільки встановлений у її приміщенні лічильник типу СО-И 446 є пятизначним, тоді як відповідач, самостійно щомісяця визначаючи кількість спожитої електричної енергії, брав до уваги лише перших чотири цифри на табло лічильника, а пяту вважав такою, що позначає десяті частки кіловат-години та не підлягає врахуванню. Внаслідок цього за період 2005-2010 років у відповідача виникла заборгованість на суму 10053,56 грн. Про факт порушення відповідачем правил обліку кількості спожитої електричної енергії позивач дізнався 17.03.2010 року під час технічної перевірки приладу обліку. До цього моменту представники позивача не мали можливості самостійно перевірити показники лічильника через те, що не заставали відповідача вдома. Після цього, в період з 17.03.2010 року по 23.05.2011 року відповідач не проводив розрахунки за спожиту електричну енергію, внаслідок чого за вказаний період заборгованість збільшилась до 11335,54 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав повністю, пославшись на факти та норми права, зазначені в позовній заяві.

Відповідач та її представник ОСОБА_2 позов не визнали.

Представник відповідача ОСОБА_2 пояснив, що встановлений у відповідача прилад обліку електричної енергії СО-И 446 є не пятизначним, а чотирьохзначним, а пята цифра на табло позначає десяті частки кіловатт-годин. Відповідач протягом 2005-2011 років сумлінно виконувала обовязки щодо повідомлення постачальника електроенергії про показники встановленого у неї лічильника, та щодо оплати спожитої електроенергії. Жодних перешкод постачальнику у доступі до лічильника в зазначений період відповідач не чинив. У звязку з цим позов є необґрунтованим і не доведеним належними та допустимими доказами. Крім того, представник відповідача подав письмову заяву про застосування позовної давності, де зазначив, що навіть якщо вбачати в діях відповідача порушення зобовязання з оплати спожитої електричної енергії, станом на день звернення позивача до суду сплинула позовна давність, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався у 2010 році, а жодних обставин, які б мали наслідком зупинення або переривання позовної давності, не існує.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані ним докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні відносини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач, має особовий рахунок № 0808116.

У липні 2005 року представниками позивача, під час планової заміни лічильників електроенергії, за якими спливав міжповірочний інтервал, відповідачу був встановлений новий лічильник моделі СО-И 446, заводський номер 3194199.

З липня 2005 року по 15.03.2010 року відповідач самостійно обліковував показники зазначеного лічильника, беручи до уваги покази перших чотирьох цифр на табло лічильника, вважаючи, що пята цифра позначає десяті частки кіловат-годин. На підставі визначених таким чином показників, які регулярно повідомлялись нею позивачу, відповідач самостійно обчислювала розмір плати за спожиту електричну енергію та вносила відповідні платежі.

17.03.2010 року під час технічної перевірки лічильника, представники позивача зняті контрольні покази на ньому, виходячи з того, що цей лічильник є пятизначним. З урахуванням пяти цифри на табло лічильника позивач зафіксував показ лічильник станом на 17.03.2010 року як 40541 кіловат-година.

26.04.2011 року комісією ЦПУ ВАТ «Запоріжжяобленерго» був складений ОСОБА_2 № 337 проведення експертизи лічильника СО-И 446, заводський номер 3194199, на предмет придатності для подальшої експлуатації. ОСОБА_4 зазначений лічильник визнаний придатним до експлуатації, а його покази спожитої електроенергії зафіксовані на рівні 50477,0 кВт/год. Відповідач цей ОСОБА_4 отримала 26.04.2011 року, про що свідчить її підпис на ньому.

Зазначені обставини не заперечуються обома сторонами, та в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не потребують доказування.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог та заперечень, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

Відповідач та її представник, посилаючись на те, що встановлений у неї лічильник є чотиризначним, а не пятизначним, не надали суду жодного допустимого доказу на підтвердження цієї обставини, із клопотанням про забезпечення або витребування відповідних доказів не звертались.

З огляду на це, суд не має підстав вважати заперечення відповідача по суті позовних вимог обґрунтованими та приходить до висновку про те, що в період 2005-2010 років з боку відповідача мала місце недбалість в обліку та оплаті спожитої електричної енергії.

Разом з тим суд бере до уваги те, що відповідач через свого представника просить суд застосувати позовну давність до вимог позивача.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В силу вимог ч. 1, ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Матеріалами справи підтверджується, і про це зазначено у позовній заяві, а також підтверджено представником позивача в судовому засіданні, що позивачу стало відомо про факт неправильного обчислення та оплати відповідачем спожитої нею електроенергії у березні 2010 року.

Про заборгованість відповідача у розмірі 11335,54 грн., що є предметом цього позову, позивачу стало відомо 23.05.2011 року, про зазначено у позовній заяві.

Позов до відповідача поданий 31.08.2015 року, що підтверджується відбитком штампу про прийняття вхідної кореспонденції канцелярією суду.

Таким чином, з моменту, коли позивач дізнався про порушення свого права до моменту звернення позивача до суду за захистом своїх прав минуло більше чотирьох років, тоді як тривалість загальної позовної давності становить три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представником позивача не надано суду доказів на підтвердження обставин, внаслідок яких позовна давність за цими вимогами була зупинена чи перервана, або пропущена з поважних причин.

Таким чином, позов не підлягає задоволенню у звязку із спливом позовної давності, про застосування якої заявив відповідач через свого представника.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 256, 257, 267 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 1, 4, 57-61, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 11335,54 грн. відмовити.

Повний текст рішення складений 09.02.2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка його оскаржує, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_5