Справа № 344/434/16-ц
Провадження № 22-ц/779/607/2016
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Турів О.М.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 28 січня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 28 січня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

На вказану ухвалу представник ОСОБА_6 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про її скасування. Зазначає, що суд не взяв до уваги те, що боржники більше року не виконують взяті на себе зобов'язання щодо повернення суми завдатку, який забезпечений відсотковою неустойкою боргу, що характеризує їхні дії, як несумлінні і такі, що викликають достатній сумнів щодо дійсності наміру виконання взятих на себе зобов'язань, а також майбутнього рішення суду взагалі. В діях відповідачів вбачаються очевидні ознаки неправомірної поведінки щодо заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, що потребує судового захисту.

Представник апелянта просив ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою вжити заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідачів, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення, та накласти арешт в межах суми заявлених позовних вимог 3 537 800 грн. на майно, що належить відповідачам.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з наведених у ній мотивів та просив її задовольнити.

Відповідачі заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили її відхилити, вважаючи ухвалу такою, що постановлена з додержанням вимог закону.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, заперечення відповідачів, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд виходив з того, що позивач не довела наявності достатнього та необхідного обґрунтування припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З таким висновком суду погодитись не можна.

Так, відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частинами 1 та 3 ст.152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9 судам роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зазначених процесуальних норм та роз'яснень місцевий суд не врахував.

Із матеріалів справи вбачається, що 18.01.2016 року ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_6, звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу в розмірі 3 537 800 грн., в обґрунтування якого посилався на те, що 12.08.2014 року між позивачем та відповідачами було укладено та нотаріально посвідчено попередній договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства. Відповідно до цього договору сторони домовились про те, що не пізніше 01.10.2014 року буде укладено основний договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "ГРУШІВ АГРОЗАХІД" в розмірі 100%. На виконання даного договору позивач передала, а відповідачі отримали передоплату в розмірі 532 000 грн., що еквівалентно 30 000 Євро. Представник зазначав, що відповідачі не виконали своїх зобов'язань за попереднім договором, що призвело до пред'явлення позову і стягнення з відповідачів боргу в розмірі 3 537 800 грн., куди входить сума завдатку та неустойка.

28.01.2016 року представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на все майно відповідачів.

Враховуючи докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог (копія попереднього договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства, копія розписки про одержання відповідачем ОСОБА_3 від ОСОБА_6 коштів в сумі 532 000 грн., посилання позивача на невиконання відповідачами умов попереднього договору, що не було спростовано відповідачами в суді апеляційної інстанції), зважаючи на значну суму боргу (3 537 800 грн.), апеляційний суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. За таких обставин заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Вищенаведеного місцевий суд не врахував і постановив незаконну ухвалу, яка, відповідно до п.2 ст.312 ЦПК України, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 28 січня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву представника ОСОБА_6 - ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт в межах суми заявленого позову 3 537 800 грн. (три мільйони п'ятсот тридцять сім тисяч вісімсот гривень) на все майно, що належить:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і/н НОМЕР_1, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, і/н НОМЕР_2, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, і/н НОМЕР_3, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3.

Ухвала підлягає негайному виконанню і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук