АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1961/16 Справа № 201/6370/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія
18 лютого 2016 року
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2016 рік лютий 18 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 10.01.2014 року між ним та відповідачем укладено договір позики, за умовами якого ним було передано відповідачеві 44 000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути в строк до 10.12.2014 року та на підтвердження чого ОСОБА_2 власноручно була складена відповідна розписка.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідач взяті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення отриманих в борг грошових коштів не виконав, позивач вимушений був звернутись з даним позовом до суду.

В уточнюючому позові позивач просив стягнути з відповідача на свою користь грошову сумі в розмірі 1 081 362 гривень 52 копійок, де сума основного боргу складає 688 467 гривень 96 копійок, проценти за користування сумою позики 128 554 гривень 89 копійок, річні відсотки від простроченої суми 8 714 гривень 31 копійка та інфляційні витрати 255 626 гривень 36 копійок.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто 1 081 363 гривні 52 копійки, з яких сума основного боргу складає 688 467 гривень 96 копійок, проценти за користування сумою позики 128 554 гривень 89 копійок, річні відсотки від простроченої суми 8 714 гривень 31 копійка та інфляційні витрати 255 626 гривень 36 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Доводи ОСОБА_2 про те, що долучену до матеріалів справи розписку він не писав та про те, що у вказаній розписці не зазначено його паспортні дані, ідентифікаційний код, місце проживання та реєстрації, що унеможливлює ідентифікацію особи, яка є позикодавцем за даною розпискою, не може бути підставою для скасуванню рішення суду, оскільки за висновком судової почеркознавчої експертизи № 3252-15 від 16.10.2015 року /а.с.70 95/рукописний текст розписки від 10 січня 2014 року від імені ОСОБА_2 виконаний саме ОСОБА_2, та підпис від імені ОСОБА_2 під текстом зазначеної розписки виконаний також самим ОСОБА_2.

Не може бути підставою для скасування рішення суду і доводи ОСОБА_2 про те, що стягнення інфляційних витрат є абсолютно безпідставною, адже стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за валютними зобовязаннями є неприпустимим, що іноземна валюта індексації не підлягає та прямо суперечить чинному законодавству, і що стягнення відсотків за користування позикою не передбачено розпискою, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки за положеннями частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, з огляду на викладене, судова колегія вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :