У х в а л а

08 лютого 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_4 про виправлення описки у виконавчому листі у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2015 року Заяву позивача ОСОБА_4 про виправлення описки у виконавчому листі у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково.

Виправлено допущену описку у виконавчому листі, виданому 21 серпня 2009 року на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2002 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, а саме: зазначено дату народження стягувача та боржника: боржника - 26 серпня 1979 року, стягувана 26 жовтня 1975 року; в виконавчому листі №2-529/2002 зазначено, що аліменти на утримання підлягають стягненню до повноліття доньки, тобто до 30 листопада 2018 року. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2015 року скасовано в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_4 про виправлення помилки в частині строку пред'явлення виконавчого документа до виконання і постановлено в цій частині нову ухвалу, якою виправлено помилку у дублікаті виконавчого листа, виданого 21 серпня 2009 року на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2002 року у справі № 2-529/2002 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, зазначено строк пред'явлення виконавчого документу до виконання замість «3 роки» - «до 30 листопада 2018 року».

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанції та припинити провадження у справі, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 1,3,4,13,14,15,16,17,18,20,24,25,26,27,28,29 частини першої ст. 293 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Враховуючи викладене, касаційна скарга ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року не може бути прийнята до провадження, оскільки оскаржувані ухвали не підлягають касаційному оскарженню відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 293, 324 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Повернути подану ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, касаційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року разом із доданими до скарги матеріалами.

Копію ухвали разом із доданими до скарги матеріалами повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.Л.Ізмайлова