У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,Мостової Г.І., Парінової О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 12 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_7 в якому просила зобов'язати ОСОБА_7 демонтувати вигрібну яму, яка знаходиться у дворі його садиби АДРЕСА_1 та перенести її на відстань не менше 20 метрів від колодязя та на відстань не менше 15 метрів від її житлового будинку.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач ОСОБА_7, який є її сусідом, обладнав у порушення містобудівних та санітарних норм вигрібну яму на відстані 14,8 метра від її житлового будинку та на відстані 9,5 метра від її індивідуального колодязя, внаслідок чого у питній воді виявлені бактерії кишкової палички.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 12 серпня 2015 року рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_7 демонтувати вигрібну яму, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та перенести її на відстань не менше 20 метрів від колодязя та на відстань не менше 15 метрів від житлового АДРЕСА_2

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалене судове рішення апеляційної інстанції скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_7 не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що побудована ним вигрібна яма відповідає санітарним правилам та нормам.

Однак, повністю з такими висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_6 є власником домоволодіння АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 04 березня 1999 року.

ОСОБА_7 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 22 вересня 2000 року.

Тобто сторони по справі є власниками суміжних земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2

Як вбачається з матеріалів справи, в ході перевірки, проведеної Коростишівським міжрайонним управлінням Головного управління Держсанепідемслужби у Житомирській області від 29 липня 2013 року встановлено, що вигрібна яма ОСОБА_7 знаходиться на відстані 14,8 м від житлового будинку ОСОБА_6 та 9,5 м від індивідуального колодязя.

Судом першої інстанції встановлено, що колодязь позивачки збудовано пізніше ніж вигрібна яма відповідача, що не заперечувалось сторонами.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_6 зазначала про те, що внаслідок недотримання її сусідом ОСОБА_7 санітарно-епідеміологічних норм при обладнанні вигрібної ями на відстані 14,8 м від її житлового будинку та на відстані 9,5 метра від її індивідуального колодязя, у питній воді з її колодязя виявлено бактерії групи кишкової палички, а тому просила зобов'язати ОСОБА_7 демонтувати вигрібну яму, яка знаходиться у дворі його садиби АДРЕСА_1 та перенести її на відстань неменше 20 метрів від колодязя та на відстань не менше 15 метрів від її житлового будинку.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це.

За таких обставин, суд першої інстанції, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено своїх позовних вимог, оскільки споруджуючи колодязь на відстані 7,6 метрів від свого будинку та 9,5 метрів до вигрібної ями відповідача, яка була споруджена раніше, позивачка сама вчинила такі дії, якими порушила свої права.

Таким чином, апеляційним судом було помилково скасовано рішення суду першої інстанції, яке ухвалено згідно із законом.

Враховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст.ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 12 серпня 2015 року скасувати.

Ршення Брусилівського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук І.К. Парінова