Справа № 477/1753/16-ц
Провадження № 2/477/1084/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем - Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та до Михайло-Ларинської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/3 частину земельної ділянки, загальною площею 2,30 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Пересадівської сільської ради Вітовського (раніше - Жовтневого) району Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті батька залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона не взмозі оформити в нотаріальному порядку, оскільки не змогла представити всі необхідні правовстановлючі документи на спадкове майно, в тому числі витяг з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витяг з поземельної книги.

Спадкодавець за життя не подав до відповідної державної установи заяву щодо відкриття поземельної книги та не провів державної реєстрації вказаного майна, тому такі документи позивачка надати не може і позбавлена можливості в оформленні своїх спадкових прав в нотаріальному порядку, у зв'язку з чим була змушена звернутися до суду із цим позовом.

Посилаючись на те, що вона прийняла спадщину разом з іншими відповідачами-спадкоємцями, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча державним актом, копіями довідок сільської ради та Держгеокадастру підтверджується належність померлому ділянки, тому просила винести рішення про визнання за нею права власності на дане спадкове майно в розмірі 1/3 частини.

В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивачки та інших на адресу суду надійшли заяви з проханням справу розглядати без їх участі, а позов задовольнити.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер громадянин ОСОБА_5 і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, площею 2,30 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Пересадівської сільської ради Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області.

Право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку було підтверджено державним актом НОМЕР_1, виданим 23 травня 2002 року на Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 17.

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги спадкування за законом відносяться його дочка - позивачка ОСОБА_1, інша дочка - ОСОБА_3 та дружина - ОСОБА_2 (відповідачі).

Дружина та донька ОСОБА_1 прийняли спадщину, так як проживали з померлим на час його смерті, інша дочка також прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою.

Відповідно до положень ст. 1267 ЦК України їх частки в спадщині є рівними, тобто по 1/3 частині за кожною.

Далі, під час оформлення спадщини на земельну ділянку позивачка отримала 12 липня 2016 року роз'яснення від нотаріуса про неможливість її оформлення в такому порядку, оскільки не представила належним чином оформлені оригінали правовстановлюючих документів на дану нерухомість.

Так, відповідно до державного акту площа земельної ділянки складає 2,3 га, але вона має уточнену пощу 2,3022 га. (а.с. 15-17).

Також нотаріусу не був наданий витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку.

Відповідно до пп. 4.15 та 4.20 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку проводиться нотаріусами на підставі відповідних документів, які підтверджують право власності спадкодавця на таке майно, а також при наявності витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з поземельної книги.

Згідно ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Зі ст.3 цього Закону слідує про обов'язковість внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об'єкти (земельні ділянки, розташовані на території України).

Згідно п. 109 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17 жовтня 2012 року № 1051, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою власника земельної ділянки.

За даними відділу Держгеокадастру у Жовтневому районі за громадянином ОСОБА_5 зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 17, земельна ділянка площею 2,30 га, яка розташована в межах території Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, та яка зазначена у Державному акті НОМЕР_1, виданому 23 травня 2002 року, на який кадастровий номер не визначався та не присвоювався.

В той же час, це не скасовує належність померлій на праві власності зазначеної ділянки та будинку, оскільки відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення.

Належність померлому земельної ділянки підтверджується державним актом, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку землі, даними Держгеокадастру (а.с. 11-12, 15-17).

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В позасудовому порядку вирішити це питання позивачка не взмозі через зміни в законодавстві щодо реєстрації права власності на нерухоме майно.

При цьому слід відмітити, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 травня 2014 року, в цивільній справі за позовами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за ними вже визнано право власності по 1/3 частині на цю ж ділянку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 Рішення набрало законної сили 24 травня 2014 року.

Цей факт відповідно до положень статей 60 та 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка, виділена для товарного сільськогосподарського виробництва, належала ОСОБА_5 і дане майно входить до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування за законом повинна відійти спадкоємцям, тобто, виходячи з рівності частко спадкоємців, які прийняли спадщину, - до позивачки в розмірі 1/3 частини.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом.

В той же час, вимоги до Михайло-Ларинської сільської ради задоволенню не підлягаю, оскільки вони цієї сільської ради не стосуються, так як ділянка знаходиться в межах Пересадівської сільської ради.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 130, 209, 212-216 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/3 частину земельної ділянки від загальної площі 2,30 га (уточнена площа 2,3022 га), виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Пересадівської сільської ради Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області, яка належала померлому спадкодавцю відповідно до державного акті НОМЕР_1, виданого 23 травня 2002 року Жовтневою (тепер - Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 17.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко