Справа № 459/1889/15 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/464/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Гриновця Б.М., : Зверхановської Л.Д.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: апелянта ОСОБА_3 і її представника ОСОБА_4,

представника відповідача ПАТ НАСК «Оранта» - Гульки Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 10 вересня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

В червні 2015р. ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6, ТОВ «ПРИЗМА», Моторно-транспортного страхового бюро України, ВАТ НАСК «Оранта», в якому просить стягнути на її користь на відшкодування моральної шкоди солідарно з ОСОБА_6, ТОВ «ПРИЗМА» 200000 грн., з Моторно-транспортного страхового бюро України, ВАТ НАСК «Оранта» по 5000 грн., що становить 5% ліміту відповідальності страховика по цьому страховому випадку.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29 липня 2013р. на автодорозі сполученням Рогатин - Мукачево в напрямку м. Хуст Закарпатської області, на перехресті головної об'їзної дороги та другорядної дороги по вул. І.Франка, в м- Хуст, з вини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 мала місце дорожньо-транспортна пригода внаслідок зіткнення автомобіля НОМЕР_1 під його управлінням, в салоні якого знаходились крім ОСОБА_6, вона та його батьки: ОСОБА_7, ОСОБА_8, а також неповнолітня дочка позивача ОСОБА_9, з вантажним автомобілем НОМЕР_2, який належить на праві власності ТОВ «ПРИЗМА» з причепом марки ПСБ-8350, д.н.з. НОМЕР_8, під керуванням працівника цієї юридичної особи - ОСОБА_10(третя особа по справі). Внаслідок цієї ДТП позивачу було завдано тяжкі тілесні ушкодження які є небезпечними для життя у вигляді тупої травми живота з розривом печінки, відкритого уламкового перелому лівої плечової кістки із зміщенням, закритого перелому у ІІ ребра справа, забійної рани лобно-скроневої ділянки голови справа, рваної рани правої кисті, ЗЧМТ, струсу головного мозку, множинних дрібних забоїв м'яких тканин кінцівок та тулуба, травматичного шоку III ст. Дочка ОСОБА_9 отримала легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я у вигляді закритої черепномозкової травми із струсом головного мозку, рваних ран підборіддя, язика, множинних поверхневих ран, саден стегон, передпліччя, живота. Батько ОСОБА_7, від отриманих тяжких тілесних ушкоджень загинув на місці ДТП, а мати ОСОБА_8 - у реанімаційному відділені Хустської РЛ. Вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 05.12.2013р. ОСОБА_6 визнано винним в порушені правил дорожнього руху, що стало причиною ДТП та привело до вказаних наслідків, і засудженню за ч.3 ст. 286 КК України із звільненням від покарання. Вирок набрав законної сили. У зв'язку з викладеним вище, виникла необхідність у відшкодуванні моральної шкоди спричиненої позивачу внаслідок цієї ДТП скоєної з вини ОСОБА_6, солідарно з яким повинен відповідати ТОВ «ПРИЗМА». Моральна шкода спричинена позивачу не просто внаслідок ДТП за участю ОСОБА_6, а внаслідок його злочинних дій - грубого порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу, що стало причиною цього ДТП та привело до вказаних негативних наслідків не тільки стосовно неї самої, але й її дочки. Все наведене у сукупності привело до спричинення позивачу моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких зазнала внаслідок власного травмування та душевних стражданнях яких зазнала внаслідок вчинення ОСОБА_6 протиправної поведінки стосовно дочки ОСОБА_12. Позивач тривалий час, і неодноразово змушена була стаціонарно та амбулаторно лікуватися. В руці позивача ще досі є металева пластина, для видалення якої потрібна операція. До душевних страждань привело і те, що по суті ОСОБА_6 не поніс належного покарання за скоєне, а використав позивача для того, щоб при розгляді кримінальної справи я просила суд його суворо не карати. На момент ДТП вони з ОСОБА_6 зустрічалися, а офіційно зареєстрували шлюб 05.11.201Зр. Після проголошення вироку, 19.08.2014р. вони розірвали шлюб. Після вказаної ДТП позивач втратила роботу. Відповідальність по відшкодуванні моральної шкоди лежить також і на ТОВ «ПРИЗМА», як власника автомобіля НОМЕР_2, оскільки мало місце взаємодія кількох джерел підвищеної небезпеки.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 10 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ТОВ «ПРИЗМА», Моторно (транспортного) страхового бюро України, ПАТ НАСК «Оранта», треті особи: ОСОБА_10, УДАІ МВС України у Львівській області в особі ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Червонограда, Сокальського та Радехівського районів при ГУ МВСУ у Львівській області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином внаслідок ДТП задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ТОВ «ПРИЗМА» на користь ОСОБА_3 20 000 (двадцять тисяч),00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 5 000 (п'ять тисяч),00 грн., що становить 5% ліміту відповідальності страховика по страховому випадку, який відбувся 29.07.2013 року на автодорозі сполученням Рогатин-Мукачево в напрямку м. Хуст Закарпатської області, за участю автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6, та автомобіля НОМЕР_2, який належить на праві власності ТОВ «Призма» з причепом марки ГКБ - 8350, д.н.з. НОМЕР_8, під керуванням ОСОБА_10.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ТОВ «ПРИЗМА», ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 673 (шістсот сімдесят три),96 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ТОВ «ПРИЗМА», ПАТ НАСК «Оранта» на користь держави 243 (двісті сорок три),60 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_3

В апеляційній скарзі, зазначає, що рішення суду підлягає до скасування, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи та прийняття за доведені обставини, які фактично не доведені. Вважає, що суд першої інстанції значно занизив відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_6, ТОВ «ПРИЗМА» та не відповідає тим моральним стражданням, яких зазнав апелянт в настілок ДТП 29.07.2013 року. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №581 від 31.07.2013 року був встановлений апелянту діагноз: важка поєднана травма живота з розривом печінки, відкритий уламковий перелом лівої плечової кістки із зміщенням, закритий перелом VII ребра, забійні рани лобно-скроневої ділянки голови справа, рвана рана правої кисті, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, множинні дрібні забої м'яких кінцівок тулуба, травматичний шок III, крім того на обличчі виявлено ушиті рани чола справа, правої щоки, правої скулової ділянки. Згідно цього ж висновку вказані тілесні ушкодження є небезпечними для життя і по цій ознаці згідно п. 2.1.2. «Л», «М» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затв. Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р. їх слід кваліфікувати як тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Після отриманих таких тяжких тілесних ушкоджень слідувало лікування, операції як на стаціонарі так і амбулаторно, а тому вважає, що моральна шкода явно була зинаженою. Також вважає, МТСБУ зобов'язано відшкодувати апелянту моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., оскільки власник автомобіля «ВАЗ - 2107» не застрахував своєї цивільно-правової відповідальності у жодного страховика і суд незаконно відмовив у задоволенні цієї вимоги, також судом стягнуто на користь апелянта лише 673,96грн. витрат на правову допомогу, при тому що згідно договору - доручення на правове обслуговування апелянт сплатив 4000 грн.. Просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 10 вересня 2015 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному об'ємі.

Відповідач ОСОБА_6, представник відповідача ТОВ «Призма», представник Моторнотранспортного страхового бюро, третя особа ОСОБА_10 та представник Управління ДАІ ГУМВС України у Львівській області в судове засідання не з'явились, не повідомивши суд про причини неявки, а тому судова колегія вважає за можливе у відповідності з вимогами ст.305 ЦПК України проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника на підтримання доводів апеляційної скарги, представника відповідача ПАТ НАСК «Оранта» - Гульки Н.О. на ї заперечення, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в позовній заяві, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6 29 липня 2013 року, близько 08 години 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки "ВАЗ-2107", державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4, рухаючись разом з 4-ма пасажирами, автодорогою сполученням "Рогатин-Мукачево" в напрямку м. Хуст, під'їхавши до перехрестя головної об'їзної дороги та другорядної дороги по вул. Івана Франка в місті Хуст, маючи намір виконати маневр виїзду із головної дороги на другорядну, в супереч вимогам п.п.1.3, 1.4, 1.5, 1.10, 16.12 та 16.14 ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не забезпечив безпеку дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з вантажним автомобілем марки «КАМАЗ», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_5, з причепом марки ГКБ-8350, державний номерний знак НОМЕР_8, під керуванням ОСОБА_10, який рухався головною об'їзною дорогою у напрямку м.Тячів, та в момент виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення. Внаслідок допущених водієм ОСОБА_6 порушень вказаних пунктів ПДР, України сталася ДТП під час якої пасажири та водій автомобіля НОМЕР_6, отримали наступні тілесні ушкодження: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно висновку судово-медичної експертизи № 89 від 29.08.2013 року, отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці події: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно висновку судово-медичної експертизи № 91 від 02.09.2013 року, отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких 03.08.2013 року, померла в реанімаційному відділенні Хустської РЛ, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно висновку судово-медичної експертизи № 581 від 20.08.2013 року, отримала тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, згідно висновку судово-медичної експертизи №567 від 01.08.2013 року, отримала легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. Вказані тілесні ушкодження характерні для ДТП, вкладаються у час пригоди та знаходяться у причинному зв'язку з фактом даної ДТП.

Дані обставини стверджуються вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 05.12.2013р., що вступив в законну силу, згідно якого ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до роз'яснень, що викладені у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров"я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що з вини відповідача ОСОБА_6 позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які позивач зазнала у зв'язку із заподіянням їй тілесних ушкоджень, порушенням нормального способу життя, постійних стресів, пов'язаних із отриманими травмами.

Згідно з п.9 зазначеної вище Постанови розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуючи стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому, суд має керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості, враховував глибину моральних страждань, яких зазнала позивач, їх тривалість.

Разом з тим, суд не врахував, що внаслідок цієї ДТП ОСОБА_3 було завдано тяжкі тілесні ушкодження які є небезпечними для життя у вигляді тупої травми живота з розривом печінки, відкритого уламкового перелому лівої плечової кістки із зміщенням, закритого перелому у ІІ ребра справа, забійної рани лобно-скроневої ділянки голови справа, рваної рани правої кисті, ЗЧМТ, струсу головного мозку, множинних дрібних забоїв м'яких тканин кінцівок та тулуба, травматичного шоку III ст., що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 581 та випискою № 9479/576/819 із медичної картки стаціонарного хворого Хустської районної лікарні.

Згідно з висновком спіральної комп'ютерною томографії від 01.09.2015р. ОСОБА_3: енцефаломаляційні зміни лобних ділянок обох півкуль ГМ. Киста лобної частки лівої півкулі ГМ. Лівобічний кистозний гайморит. Правобічний кистозний фронтит.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль НОМЕР_1 був зареєстрований на праві власності за ОСОБА_8, яка загинула в цій ДТП, а ним в момент ДТП на відповідній правовій підставі володів ОСОБА_6, який вписаний у свідоцтві про реєстрацію цього ТЗ, як особа яка має право користуватися цим автомобілем.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму ВСУ України № 6 від 27.03.1992р. під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Як вбачається з вироку, вказана ДТП відбулася за участі двох джерел підвищеної небезпеки, а саме автомобіля НОМЕР_1 під управлінням ОСОБА_6 та автомобіля НОМЕР_2 з причепом марки ГКБ, д.н.з. НОМЕР_7, під керуванням ОСОБА_10.

Автомобіль марки «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_5 та причеп марки ГКБ, д.н.з. НОМЕР_7 належить на праві власності ТОВ «ПРИЗМА», що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію ТЗ.

Як вбачається з полісу АС 1275620 ТОВ «ПРИЗМА» застрахувала автомобіль НОМЕР_2, строк дії полюсу з 25.04.2013р. по 24.04.2014р.

Як вбачається з Витягу ЄДРЮОФОП, ТОВ «ПРИЗМА» пройшло державну реєстрацію та включено до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичну особу, а відтак ТОВ «ПРИЗМА», на час скоєння ДТП, була володільцем джерела підвищеної небезпеки - автомобіля НОМЕР_2.

Згідно ч. 2 ст. 1188 ЦК, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК).

Згідно ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Колегія суддів погоджується із висновком суд першої інстанції, що ОСОБА_6 та ТОВ «ПРИЗМА» повинні нести відповідальність перед ОСОБА_3.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

За таких обставин, апеляційний суд вважає що розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості, а відтак такий слід збільшити, стягнувши з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 50 000грн. на відшкодування моральної шкоди, а з ТОВ «ПРИЗМА» 25 000грн. на відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з Моторно-транспортного страхового бюро України та ПАТ НАСК «Оранта» по 5000 грн., що становить 5% ліміту відповідальності страховика по цьому страховому випадку з наступних підстав.

Згідно ст.26-1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо - транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Відповідно до зазначеної статті страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю оскільки страхова компанія «HACK «ОРАНТА» не проводила виплати по даній справі, то підстав для відшкодування моральної шкоди немає.

З аналогічних підстав не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з Моторно-транспортного страхового бюро України 5000 грн. моральної шкоди, що становить 5% ліміту відповідальності страховика по цьому страховому випадку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 84 ЦПК витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно з першим реченням ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Як вбачається із матеріалів справи позивач за надання правової допомоги сплатила через банківську установу «Ощадбанк» КМП «Юридичний центр захисту прав власників» 4000 грн. (квитанція № 24 від 09.06.2015 року).

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року № 4191-VI (далі - Закон № 4191-VI) розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

КМП «юридичний центр захисту прав власників» за період з 08.06.2015р. по 10.09.2015р. згідно договору від 08.06.2015р. виконало роботу по договору дорученню на правове обслуговування (представництво) на суму 4000 грн., в склад якої входить надання консультативно-правової допомоги, підготовка необхідних процесуальних документів, позовних заяв, заперечень, пояснень та представництво інтересів ОСОБА_3, на що витрачено 10 год..

Таким чином, апеляційний суд згідно ч.1ст.309 ЦПК, знаходить підстави для скасування рішення суду першої інстанції як такого, що ухвалено без повного з'ясування обставин справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального та матеріального права, ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.ст. 307, 309, ч.2 ст.314, ст.316, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 10 вересня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 50000грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ТОВ «ПРИЗМА» на користь ОСОБА_3 25000грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6, ТОВ «ПРИЗМА» на користь ОСОБА_3 по 2000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_6, ТОВ «ПРИЗМА» в дохід держави по 121,80 грн. судового збору за подання позовної заяви.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : О.М.Ванівський

Судді: Б.М. Гриновець

Л.Д. Зверхановська