Справа № 2-364/16
(№760/7573/14-ц)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року. Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Ветеранів» про стягнення суми частки в кооперативі та відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідача ОК «Ветеранів» та просив стягнути з останнього збитки в сумі 58477,00 грн.

Зобов'язати ОК «Ветеранів» визначити та виплатити ОСОБА_1 грошима його загальну частку в кооперативі, яка йому належала на момент його виключення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 жовтня 1994 року він був прийнятий до членів обслуговуючого кооперативу «Ветеран», правонаступником якого з 15.08.2007 року є Обслуговуючий кооператив «Ветеранів».

Гаражний кооператив мав своїм завданням спорудження і наступну експлуатацію призначених для задоволення потреб своїх членів гаражів і стоянок для автомобілів і мотоциклів.

Таким чином, згідно протоколу № 18 від 25.10.1994 року позивачу, як члену кооперативу, був виділений гаражний бокс НОМЕР_1 з надбудовою, загальною площею 45,5 кв. м., що розташований по АДРЕСА_1

З того часу позивач своєчасно та в повному обсязі сплачував вступний та інші пайові внески членів кооперативу.

Будівництво вказаного гаражного боксу проводилося господарчим способом.

Наприкінці 90-х років будівництво гаражних боксів було зупинено.

19.06.1996 року Київською міською державною адміністрацією на підставі рішення Київської міської ради № 6/п.21 від 06.10.1992 року та розпорядження Київської міської державної адміністрації № 747 від 17.05.1996 року було видано державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 гаражно-будівельному кооперативу "Ветеран", згідно з яким відповідно до встановлених зовнішніх меж землекористування надано у постійне користування земельну ділянку площею 3,5902 гектарів для будівництва з подальшою експлуатацією ярусного гаража по АДРЕСА_1

11.12.1996 року, з метою фінансового забезпечення прискорення будівництва гаражу, позивач уклав з ГБК «Ветеран» договір без номера.

Предметом даного договору є будівництво гаражного боксу номер НОМЕР_1 блок А, перший поверх, який після закінчення будівництва позивач мав отримати у власність.

Вартість гаражного боксу відповідно до договору від 11.12.1996 року була визначена в сумі еквівалентній 1500,00 доларів США.

Відповідно до умов вказаного договору позивач взяв на себе зобов'язання протягом 10 днів з дня підписання вказаного договору внести на розрахунковий рахунок ГБК «Ветеран» суму 1 750,00 грн., еквівалентну 1 000,00 доларів США.

В 1996 року позивач вніс 1750,00 грн., що підтверджується квитанцією до приходного касового ордеру.

Залишок в сумі еквівалентній 500,00 доларів США позивач зобов'язався сплатити відповідно до додаткового розпорядження кооперативу.

На виконання умов договору позивач сплатив кошти на рахунок ГБК «Ветеран», а ГБК «Ветеран» надав позивачу тимчасовий ордер на отримання та користування гаражного боксу НОМЕР_3, та зобов'язався після закінчення будівництва і проведення повного взаєморозрахунку видати ОСОБА_1 постійний ордер на отримання цього гаражного боксу.

Всього позивачем було внесено як вступний внесок в розмірі 8500000,00 карбованців. Внесення даних сум підтверджується квитанціями до приходного касового ордеру.

Крім того, щоквартально позивач вносив до каси кооперативу 120,00 грн. членських внесків, про що робилася відмітка в членському квитку.

Відповідно до довідки про членство в кооперативі «Ветеранів» від 13.09.2010 року № 8 у позивача заборгованості по пайовим, цільовим та поточним внескам немає.

Всього за період з 05.12.1994 року по 2013 рік на будівництво гаражу позивачем було сплачено до ОК «Ветеран», правонаступником якого є ОК «Ветеранів», кошти в сумі 8500000,00 карбованців як пайовий внесок, 9120,00 грн. як членських внесків та 1000 доларів США як вартість гаража за договором, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 10.04.2014 року становить 9000,00 грн.

За рахунок сплачених пайових внесків, членських внесків, та сум сплачених за умовами договору від 11.12.1996 року, були придбані будматеріали, обладнання, які були використані в ході будівництва безпосередньо гаражного боксу НОМЕР_3 та інших приміщень та облаштування території кооперативу.

09.12.2011 року заочним рішенням Солом'янського районного суду було визнано за позивачем право власності на гаражний бокс НОМЕР_3 в обслуговуючому кооперативі «Ветеранів» за адресою АДРЕСА_1

18.02.2011 року позивачу був виданий технічний паспорт на гаражний бокс НОМЕР_3

Вартість вказаного гаража станом на 2011 рік становить 58 477,00 грн.

Згідно з технічним паспортом, виданим КМ БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна станом на 18.02.2011 року гаражний бокс НОМЕР_3 розташований в ОК «Ветеранів» по АДРЕСА_1 загальною площею 45,5 кв.м. завершений будівництвом в 1997 році.

31.01.2012 року КП КМБТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна здійснило державну реєстрацію права власності гаражного боксу НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1

Починаючи з 1997 року позивач - ОСОБА_1 користується даним гаражним боксом відкрито та добросовісно.

Зазначив, що представник ОК «Ветеранів» маючи намір незаконно відібрати гаражі у його членів з метою перепродажу в 2013 році звернувся з позовною заявою до суду про перегляд заочного рішення.

10.02.2014 року Солом'янський районний суд м. Києва встановив що вказаний будівельний комплекс (ярусний гараж) в цілому не зданий в експлуатацію, що підтверджено довідкою ОК «Ветеранів» від 27.11.2013 року, яку представник ОК «Ветеранів» надав в суді. Також суд зазначив що відсутній будь-який акт державної комісії про прийняття цілісного гаражного комплексу в цілому. Суд визнав об'єкт незавершеним будівництвом і прийшов до висновку, що право власності у позивача на вказаний об'єкт не виникло і не може бути зареєстроване у встановленому в законі порядку.

Крім того, в судовому засіданні від представника ОК «Ветеранів» позивачу стало відомо про те, що його виключили зі членів кооперативу, на підставі рішення загальних зборів ОК «Ветеранів» № 9 від 21.04.2012 року, про яке позивачу не було відомо.

Крім того, після 21.04.2012 року позивач продовжував сплачувати членські внески, а бухгалтер кооперативу їх приймала і використовувала для цілей кооперативу.

Зазначив, що відповідно до статуту відповідача член гаражного кооперативу, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий позивачу в користування, набув право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом.

Проте, позивач позбавлений цього права так як за заявою відповідача було скасовано заочне рішення про визнання за ним права власності, у зв'язку з чим просив позов задовольнити та стягнути суму частки в кооперативі та збитки.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що гаражний бокс НОМЕР_3 був закріплений саме за ОСОБА_1, а також, що йому були завдані збитки у розмірі 58477,00 грн.

З урахуванням викладеного, просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши думку позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 1 Закону України «Про кооперацію» кооперація - система кооперативних організацій, створених з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів.

Відповідно до ст. 2 цього ж Закону обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу.

Відповідно до ст. 11 цього ж закону, вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом.

Судом встановлено, що 25 жовтня 1994 року позивач ОСОБА_1 був прийнятий до членів обслуговуючого кооперативу «Ветеран», правонаступником якого з 15.08.2007 року є Обслуговуючий кооператив «Ветеранів», що підтверджується протоколом № 12 від 25.10.1994 року.

Відповідно до статуту ОК «Ветеранів» кооператив створено для забезпечення зберігання транспортних засобів, що належать членам кооперативу, або членам сім'ї члена кооперативу і не має на меті одержання прибутку. Кооператив об'єднує власників гаражних боксів.

Згідно протоколу № 18 від 25.10.1994 року позивачу, як члену кооперативу, був виділений гаражний бокс НОМЕР_1 з надбудовою, загальною площею 45,5 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1

Гаражний бокс НОМЕР_1 є частиною будівельного комплексу (ярусного гаражу), що будується на земельній ділянці, яка надана ОВ «Ветеран» у користування для будівництва з подальшою експлуатацією ярусного гаража по вул. Козелецькій у Жовтневому районі відповідно до рішення Київської міської Ради народних депутатів від 06.10.1992 року № 6/п/21 та розпорядження Київської міської державної адміністрації від 17.05.1997 року № 747.

Будівництво вказаного гаражного боксу проводилося господарчим способом.

Наприкінці 90-х років будівництво гаражних боксів було зупинено.

19.06.1996 року Київською міською державною адміністрацією на підставі рішення Київської міської ради № 6/п.21 від 06.10.1992 року та розпорядження Київської міської державної адміністрації № 747 від 17.05.1996 року було видано державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 гаражно-будівельному кооперативу "Ветеран", згідно з яким відповідно до встановлених зовнішніх меж землекористування надано у постійне користування земельну ділянку площею 3,5902 гектарів для будівництва з подальшою експлуатацією ярусного гаража по АДРЕСА_1

11.12.1996 року, з метою фінансового забезпечення прискорення будівництва гаражу, позивач уклав з ГБК «Ветеран» договір б/н.

Предметом даного договору є будівництво гаражного боксу НОМЕР_1 блок А, перший поверх, який після закінчення будівництва позивач мав отримати у власність.

Вартість гаражного боксу відповідно до договору від 11.12.1996 року була визначена в сумі еквівалентній 1500,00 доларів США.

Відповідно до умов вказаного договору позивач зобов'язався протягом 10 днів з дня підписання вказаного договору внести на розрахунковий рахунок ГБК «Ветеран» суму 1750,00 грн., еквівалентну 1000,00 доларів США.

В 1996 року позивач вніс 1750,00 грн., що підтверджується квитанцією до приходного касового ордеру.

Залишок в сумі еквівалентній 500,00 доларів США позивач зобов'язався сплатити відповідно до додаткового розпорядження кооперативу.

Як пояснили в судовому засіданні представники, на виконання умов договору позивач сплатив кошти на рахунок ГБК «Ветеран», а ГБК «Ветеран» надав йому тимчасовий ордер на отримання та користування гаражного боксу НОМЕР_3, та зобов'язався після закінчення будівництва і проведення повного взаєморозрахунку видати ОСОБА_1 постійний ордер на отримання цього гаражного боксу.

Зазначили, що всього позивачем було внесено як вступний внесок суму в розмірі 8500000,00 карбованців.

Крім того, щоквартально позивач вносив до каси кооперативу 120,00 грн. членських внесків, про що робилася відмітка в членському квитку.

Відповідно до довідки про членство в кооперативі «Ветеранів» від 13.09.2010 року № 8 у ОСОБА_1 заборгованість по пайовим, цільовим та поточним внескам відсутня.

Представники позивача в судовому засіданні пояснили, що всього за період з 05.12.1994 року по 2013 рік на будівництво гаражу позивачем було сплачено до ОК «Ветеран», правонаступником якого є ОК «Ветеранів», кошти в сумі 8500000,00 карбованців як пайовий внесок, 9120,00 грн. як членських внесків та 1000 доларів США як вартість гаража за договором, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 10.04.2014 року становить 9000,00 грн.

За рахунок сплачених пайових внесків, членських внесків, та сум сплачених за умовами договору від 11.12.1996 року, були придбані будматеріали, обладнання, які були використані в ході будівництва безпосередньо гаражного боксу НОМЕР_3 та інших приміщень та облаштування території кооперативу.

Правонаступником гаражно-будівельного кооперативу "Ветеран" є Обслуговуючий кооператив "Ветеранів", що підтверджується копією статуту ОК "Ветеранів", свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи 10.07.1991 року зі змінами 15.08.2007 року, довідки з ЄДРПОУ від 22.10.2007 року.

З матеріалів справи вбачається, що у 2009 році позивачу стало відомо, що гаражі в гаражному кооперативі будуються в кооперативі, як підрядним так і господарським способом без проекту. Тому, власники гаражних боксів самостійно почали збирати документи на оформлення прав власності на гаражні бокси, якими добросовісно та відкрито володіли більше 10 років.

З березня 2010 року позивач також почав проводити процедуру оформлення права власності на належний йому гаражний бокс.

З цього приводу позивач звернувся з відповідною заявою до ГУ житлового забезпечення, на яке у відповідності до розпорядження КМДА від 27.10.2009 року № 127 покладено обов'язок по оформленню права власності на гаражні бокси, але отримав відмову у зв'язку з тим, що в управлінні був відсутній загальний пакет документів по обслуговуючому кооперативу «Ветеранів».

У відповідності до розпорядження КМДА № 1227 від 27.10.2010 року, позивач як власник гаражного боксу, мав право самостійно зібрати необхідний пакет документів для оформлення права власності на конкретний вже добудований гаражний бокс.

Керуючись положеннями ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 3, 6, 317, 319, 182, 328, 331, 376, 391, 392 ЦК України позивач звернувся до Солом'янського районного суду з позовною заявою про визнання права власності на гаражний бокс.

09.12.2011 року заочним рішенням Солом'янського районного суду було визнано за позивачем право власності на гаражний бокс НОМЕР_3 в обслуговуючому кооперативі «Ветеранів» за адресою АДРЕСА_1

18.02.2011 року позивачу виданий технічний паспорт на гаражний бокс НОМЕР_3.

Вартість вказаного гаража станом на 2011 рік становила 58 477,00 грн.

31.01.2012 року КП КМБТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, на підставі вказаного рішення суду, здійснило державну реєстрацію права власності гаражного боксу НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1

Встановлено, що 05.11.2013 року було скасовано рішення Солом'янського районного суду від 09.12.2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОК "Ветеранів" про визнання права власності на гаражний бокс.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10.02.2014 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОК «Ветеранів», третя особа Головне управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації про визнання права власності на гаражний бокс було відмовлено.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як пояснили в судовому засіданні представники позивача, при розгляді вищезазначеної справи, від представника ОК «Ветеранів» позивачу стало відомо про те, що його виключили з членів кооперативу, на підставі рішення загальних зборів ОК «Ветеранів» № 9 від 21.04.2012 року.

Однак, позивач не був повідомлений належним чином ні про загальні збори, які проводилися 21.04.2012 року, а ні про прийняті на цих зборах рішення.

Крім того, після 21.04.2012 року позивач продовжував сплачувати членські внески, а бухгалтер кооперативу їх приймала і використовувала для цілей кооперативу.

Вважають, що внаслідок таких дій відповідача, позивачу завдано збитків, які він оцінює в сумі 58477,00 грн., що визначена у технічному паспорті на гаражний бокс від 18.02.2011 року, на що слід зазначити наступне.

Нормами матеріального права прямо передбачено, що обов'язок доказування розміру та самого факту завдання збитків доводиться у суді особою, яка звернулась до суду.

За умов відсутності таких доказів суд відмовляє у задоволені позову.

За загальним правилом доказами завдання збитків одній особі іншою можуть бути наприклад докази знищення майна чи його пошкодження та інше. Тобто, докази, які свідчать про завдання певної матеріальної шкоди.

Позивач, як на підставу завдання йому збитків посилається на те, що він був членом кооперативу та вносив відповідні пайові внески. При цьому вказані збитки, позивач пов'язує з вартістю гаражного боксу АДРЕСА_1

В якості підтвердження обставин стосовно того, що позивач був членом кооперативу та не має заборгованості по внескам, а також стосовно того, що йому було виділено гаражний бокс НОМЕР_3 позивач посилається на довідку №8 від 13.09.2010 року, яка видана ОК «Ветеранів».

Проте, зазначена довідка не є належним та допустимим доказом, оскільки інформація наявна у ній не відповідає дійсності.

Вказане встановлено рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10.02.2014 року, в якому зазначено, що гаражний бокс НОМЕР_3 надавався не позивачу, а іншій особі ОСОБА_2

З урахуванням ст. 61 ЦПК України вказані обставини не підлягають їх додатковому доказуванню.

Дані обставини також підтверджуються договором про будівництво гаражного боксу від 25.11.1996 року та тимчасовим ордером №12 від 26.11.1996 року, який оформлений на ім'я ОСОБА_2

Слід звернути увагу на те, що жодних прав на гаражний бокс НОМЕР_3 кооперативом позивачу не надавалося та доказів цьому не надано і в судовому засіданні представниками позивача.

На підтвердження обставин, що позивачу був виділений гаражний бокс НОМЕР_3, було надано лише копію технічного паспорту.

Однак, вказаний технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, який підтверджує відповідні права на гараж НОМЕР_3

Вказаний факт також встановлений відповідним рішенням суду, а відтак не підлягає повторному доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що за договором б/н про будівництво гаражного боксу від 11.12.1996 року кооператив мав виділити у користування позивачу гаражний бокс №63.

З урахуванням викладеного, твердження позивача про те, що він має права на гаражний бокс НОМЕР_3 в ОК «Ветеранів» є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами у справі.

Так само є незрозумілим розмір збитків, який позивач пов'язує з вартістю гаражного боксу НОМЕР_3 в ОК «Ветеранів».

Сума, що зазначена в технічному паспорті від 18.02.2011 року на гаражний бокс НОМЕР_3 в ОК «Ветеранів», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є лише балансовою вартістю гаражу.

Позивачем не надано та в матеріалах справи не містяться докази на підтвердження дійсної ринкової вартості зазначеного боксу.

В силу норм Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» доказом ринкової вартості майна є звіт про незалежну оцінку, складений незалежним оцінювачем.

Проте, таких доказів в матеріалах справи немає.

З матеріалів справи вбачається, що в якості єдиного обґрунтування визначених збитків позивач посилається на відомості, які зазначені в технічному паспорті, який не є належним та допустимим доказом.

Таким чином, обставини на які посилався позивач як на підставу для відшкодування збитків не можна вважати доведеними.

Категорія збитків у цивільному та господарському праві є одним з найбільш давніх та основоположних інститутів при захисті суб'єктом правовідносин своїх законних прав та інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України відшкодування збитків є видом господарських санкцій, під якими розуміються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Натомість, для учасника господарських відносин, який потерпів від правопорушення, відшкодування збитків є способом захисту його прав та законних інтересів (ч. 1 ст.224 ГК України).

Ч. 2 ст. 224 ГК України не дає загального визначення збитків, так само як і ст. 22 Цивільного кодексу України. ЦК України у ст. 22 та ГК України у ст. 225 встановлює лише обсяг збитків та ті складові збитків, які підлягають відшкодуванню правопорушником - учасником відносин у сфері господарювання. Проаналізувавши ч. 1 ст. 225 ГК України, яка закріплює склад збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, слід зазначити, що ГК України у складі збитків поряд із майновими втратами (вартістю втраченого, пошкодженого або знищеного майна, додаткових витрат, понесених стороною) додатково передбачає матеріальну компенсацію моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Будь-які збитки є шкодою, у той час як не всяка шкода є збитками. Збитки - це грошова оцінка матеріальної шкоди, заподіяної порушенням договору або позадоговірним правопорушенням. Шкода же - це будь-які (у тому числі моральні) несприятливі для потерпілого наслідки.

Закріплення в законі поняття збитків через оціночні категорії надає цьому правовому явищу властивість «необхідності доказування» в будь-якому процесі з додержанням норм процесуального права, інакше неможливо говорити про збитки в їх правовому (юридичному) значенні. У випадку «недоказаності» збитків сторона позбавляється права на їх відшкодування, отже, в цьому випадку «збитки» не одержують нової якості - юридичного значення, їх визначення в економічному сенсі потерпілою стороною не тягне за собою ніяких юридичних наслідків. Доказування збитків може здійснюватися тільки у встановленій законом процесуальній формі.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню, відносяться: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів, понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Цивільно-правова відповідальність за невиконання зобов'язання виникає за наявності: збитків, протиправності дій (вини), безпосереднього причинного зв'язку між збитками і протиправними діями - вини.

Таким чином, тільки за наявності усіх перелічених вище підстав відповідач повинен відшкодувати збитки позивачеві.

Суд, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування збитків, оскільки позбавлений можливості встановити факт порушень прав позивача з боку ОК «Ветеранів».

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов'язання ОК «Ветеранів» визначити та виплатити йому грішми його загальну частку в кооперативі, яка йому належала на момент виключення.

Відповідно до Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та /або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Підстави та порядок повернення пайових внесків визначений Законом України «Про кооперацію» та статутом кооперативу.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про кооперацію» член кооперативу має право на одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом.

Згідно з частиною 3 ст. 21 Закону України «Про кооперацію» у разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу. Строк та інші умови одержання членом кооперативу свої загальної частки встановлюються статутом кооперативу.

Строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня, що настає з моменту виходу або виключення члену кооперативу з кооперативу.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про кооперацію» вступний внесок - грошовий чи інший майновий неповоротний внесок, який зобов'язана сплатити особа у разі вступу до кооперативної організації.

Пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про кооперацію» пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі.

Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї, в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу.

Законом чітко встановлено, що виключення фізичної особи з кооперативу є підставою для одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами, відповідно до їх вартості на момент виходу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зобов'язання ОК «Ветеранів» визначити та виплатити йому грішми його загальну частку в кооперативі не підлягають задоволенню, оскільки є неконкретизованими та не підтвердженими належними доказами.

Окремо слід зазначити, що в матеріалах справи міститься додаток до заперечень, з якого вбачається, що суми, сплачені в рахунок пайових внесків складають 1825,00 грн.

В ході розгляду справи, позивачу судом неодноразово роз'яснювались права передбачені ст. ст. 27, 30, 31, 33 ЦПК України.

Однак, позивачем та його представниками не були використані надані ст. 27 ЦПК України права щодо подання доказів, клопотань, уточнення, збільшення або зменшення позовних вимог.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1, про стягнення суми частки в кооперативі необхідно відмовити.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач не довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, з урахуванням чого у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про кооперацію», ст.ст. 10, 27, 30, 57-58, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Ветеранів» про стягнення суми частки в кооперативі та відшкодування збитків - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя