АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/4587/2016 Головуючий у І інстанції Піхур О.В.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Національної телекомпанії України про поновлення на роботі, стягнення моральної компенсації,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національної телекомпанії України про поновлення на роботі та оплатити за листком непрацездатності і відшкодування моральної компенсації.

Зазначав, що працював у відповідача інженером 1 категорії цеху техніки відеомонтажу комплексу технічного забезпечення , але наказом № 392-к від 19 червня 2015 року його було звільнено з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з скороченням штату працівників.

Проте він вважає , що звільнили його з порушенням трудового законодавства , оскільки день звільнення припадає на вихідний день та не оплатили йому по листку непрацездатності.

Посилаючись на зазначені обставини , позивач просив поновити його на роботі або надати іншу роботу з неменшими щомісячними виплатами та оплатити за листком непрацездатності і відшкодувати моральну шкоду у розмірі сумарного доходу за один рік.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Національної телекомпанії України про поновлення на роботі, стягнення моральної компенсації відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, проте його представник у судове засідання не з'явився і причину неявки суду не повідомив , а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та його представника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, викладених у ній, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.19 постанови № 9 від 06.11.9 " Про практику розгляду судами трудових спорів" розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

В усіх випадках звільнення за п.1 ст.40 КЗпП провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених главою III-А КЗпП. Чинне законодавство не передбачає виключення із строку попередження працівника про наступне звільнення (не менш ніж за 2 місяці) часу знаходження його у відпустці або тимчасової непрацездатності. При недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював.

Судом встановлено, що наказом № 398 -к від 12 червня 2013 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду інженера 1 категорії творчо-виробничого об'єднання інформаційно-аналітичних програм НТКУ з 14 червня 2013 року з шестиденним 40-годинним робочим тижнем з одним вихідним днем за графіком змінності.( а.с. 76).

Наказом №86 від 16 квітня 2015 року " Щодо змін в організації виробництва і праці ( скорочення штату працівників)", зважаючи на зменшення фонду оплати праці та зменшення обсягу виробництва програм, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, а саме: скорочення штату працівників, скорочено з 1 липня 2015 року штати працівників НТКУ відповідно до посад , перелік яких затверджений Додатком 1 до цього наказу та затверджено список співробітників НТКУ, які підлягають звільненню 30 червня 2015 року, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці , скорочення штату працівників, згідно Додатку 2.

У список співробітників НТКУ, які підлягали звільненню 30 червня 2015 року у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням штату працівників внесено прізвище ОСОБА_1 інженера 1 категорії Творчо-виробничого об'єднання інформаційно-аналітичних програм (Додатку №2) ( а.с. 44).

27 квітня 2015 року ОСОБА_1, інженера 1 категорії цеху техніки відеомонтажу комплексу технічного забезпечення ТВО ІАП попереджено про майбутнє звільнення з роботи у відповідності до вимог пункту 1 статті 40 КЗпП України 30 червня 2015 року ( а.с. 46).

02 червня 2015 року адміністрація Національна телекомпанії України звернулася до профспілкового комітету профспілки працівників культури НТКУ про надання згоди на звільнення працівників НТКУ за списком та в строки , що додаються, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці , а саме : скороченням штату працівників, відповідно до наказу НТКУ від 16.04.2015 року № 86 та неможливістю запропонувати іншу роботу у зв'язку з відсутністю вакансій та з урахуванням вимог ст. 42 Кодексу законів про працю України ( а.с. 47).

12 червня 2015 року профком НТКУ дав згоду на звільнення ОСОБА_1 за скороченням штатної численності працівників.( а.с. 50).

Наказом № 392 -к від 19 червня 2015 року ОСОБА_1, інженера 1 категорії цеху техніки відеомонтажу комплексу технічного забезпечення творчо-виробничого об'єднання інформаційно-аналітичних програм звільнено 30.06.2015 року у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці , а саме : скорочення штату працівників , п.1 ст. 40 КЗпП України та зобов'язано Управління бухгалтерського обліку та звітності провести виплату вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку та компенсацію за невикористані частини щорічної відпустки( а.с. 51).

01 липня 2015 року ОСОБА_1 письмово повідомлено про його звільнення з роботи 30 червня 2015 року, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці , а саме : скорочення штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП України та запропоновано отримати трудову книжку у відділі кадрів Національної телекомпанії України ( а.с. 52, 53 ).

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 надав лист непрацездатності виданий Васильківським районним центром первинної медико-санітарної допомоги про те , що з 26 червня 2015 року по 04 липня 2015 року він перебував на лікарняному, як випливає зі змісту позовної заяви по догляду за дитиною, і в ньому зазначено, що з 05 липня 2015 року приступити до роботи, наказом № 458-к від 14 липня 2015 року були внесені зміни у п.8 наказу НТКУ від 19.06.2015 № 392-к і ОСОБА_1, інженера 1 категорії цеху техніки відеомонтажу комплексу технічного забезпечення творчо-виробничого об'єднання інформаційно-аналітичних програм звільнено 05.07.2015 року у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці , а саме : скорочення штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП України ( а.с. 55).

У зв'язку з тим, що позивача звільнено з роботи 05 липня 2015 року, суд обгрунтовано відмовив позивачу у зобов'язанні відповідача оплатити позивачу по листку непрацездатності з 06 липня 2015 року , у зв'язку з припиненням трудових відносин.

Відповідно до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Встановивши, що при звільненні позивача відповідачем не були порушені вимоги трудового законодавства, суд обгрунтовано відмовив у задоволені позову про стягнення моральної шкоди за відсутністю підстав до цього, оскільки підставою до відшкодування моральної шкоди є порушення власником або уповноваженим ним органом законних прав працівника, що призвело до моральних страждань.

Посилання в апеляційній скарзі на те , що суд не взяв до уваги , що при звільнення позивача з роботи йому не було видано трудову книжку та не проведено розрахунок при звільненні, не заслуговують на увагу, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися та не були предметом судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги про незаконність звільнення позивача, оскільки позивача звільнено з 05 липня 2015 року, а наказ про його звільнення видано лише 14 липня 2015 року є необґрунтованими, оскільки зазначеним наказом внесені зміни у п.8 наказу НТКУ від 19.06.2015 року № 392-к щодо дати звільнення, у зв'язку з наданням позивачем листа непрацездатності.

Суд дав належну оцінку тій обставині, що позивача звільнено 05 липня 2015 року і дійшов правильного висновку, що у листку непрацездатності було зазначено, що приступити до роботи 05 липня 2015 року.

Згідно графіка роботи позивача йому встановлено шестиденний 40-годинний робочий тиждень з одним вихідним днем за графіком змінності і як випливає з табелю обліку використання робочого часу за червень 2015 року у червні місяці позивач працював у неділю, оскільки це був робочий для нього день.( а.с. 71-72).

А про звільнення та про необхідність отримати трудову книжку відповідач повідомляв позивача рекомендованою кореспонденцією , яка була направлена на адресу позивача 01 липня 2015 року ( а.с. 53).

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: