АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 339/227/15-ц Номер провадження 22-ц/786/733/16Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Дряниці Ю.В.,

суддів: Карнауха П.М., Пилипчук Л.І.,

секретаря Ткаченко Т.І.,

з участю: позивача ОСОБА_2, адвоката Буткевич М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про стягнення шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання послуг по доставці та поверненню вантажу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду Полтавської області Дряниця Ю.В.,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про стягнення шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання послуг по доставці та поверненню вантажу - відмовлено.

З зазначеним рішенням суду першої інстанції не погодився позивач, оскарживши його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2015 року і ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказував, що суд прийшов до помилкового висновку, що відправнику був повернутий той самий вантаж і з тією ж самою вагою, який він відправляв у м. Київ, а також, що зазначений вантаж не розпаковувався та не перевірявся.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів, заслухавши пояснення сторін, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає відхиленню з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до експрес-накладної №1808 від 07 листопада 2014 року ОСОБА_4 було передано ТОВ «Нова пошта» у м. Стрий для відправлення запчастини, оголошеною вартістю 9 900 гривень вагою 28 кг на адресу м. Київ на ім'я ОСОБА_7 /а.с.12/.

При складанні товарно-транспортної накладної №1808 від 07 листопада 2014 року відправник ОСОБА_4 передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами публічного договору (публічна оферта), розміщеного на офіційному сайті htpp://novaposhta.ua /а.с.74-77/.

У зв'язку з тим, що одержувач відмовився отримувати вантаж ТОВ «Нова пошта» у м. Київ, вантаж було повернуто до відділення ТОВ «Нова Пошта» в м. Стрий для видачі відправнику, що підтверджується експрес-накладною №3654 від 11 листопада 2014 року /а.с.11/.

Згідно акту прийому передачі від 12 листопада 2014 року ОСОБА_4 відмовився отримати ватаж у зв'язку з підмінною вантажу - комплектна головка двигуна, вага повернення не відповідає відправленій, різниця 2,5 кг, у відправника присутні фотографії відправленого вантажу, який не відповідає отриманому поверненню. Вантаж надійшов в оригінальній коробці та жодних пошкоджень упаковки не встановлено /а.с.9/.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того перевізник не може нести цивільно-правову відповідальність за підмінений товар, при наявності неушкоджений упаковки.

Колегія суддів, погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов'язань, що витікають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлене цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що відповідно до експрес-накладної №1808 від 07 листопада 2014 року відправник ОСОБА_4 передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами публічної оферти, розміщеного на офіційному сайті htpp://novaposhta.ua.

Відповідно п.7.2.6 публічного договору, якщо під час видачі відправлення сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на відправника.

Відповідно п. 7.2.7 публічного договору, експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається одержувачу або відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення.

Відповідно до п.7.2.12 публічного договору, експедитор не зобов'язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам.

Відповідно до п.7.3 публічного договору, якщо сторонами при видачі вантажу буде виявлено пошкоджений вантаж, або вантаж, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вантажу в середині упаковки, покладається на відправника.

Відповідно до ст.134 Статуту автомобільного транспорту, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 27 червня 1969 року № 40, автотранспортне підприємство або організація звільняються від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу в разі, коли вантаж прибув у справному автомобілі (контейнері) за справними пломбами вантажовідправника. В цьому випадку автотранспортне підприємство або організація несе відповідальність за незбереження вантажу, якщо пред'явник претензії доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталися з вини автотранспортного підприємства або організації.

Аналіз наведених положень дає підставки для висновку, що перевізник несе відповідальність за пошкодження відправлення лише у випадку передання такого відправлення в пошкодженій упаковці.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту приймання-передачі від 12 листопада 2014 року, замовник отримав вантаж в картонній упаковці, яка не мала ознак пошкодження /а.с. 31/.

Отже, враховуючи наведені положення закону, умови публічної оферти, обставини справи, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не може нести відповідальність за недоліки відправлення, оскільки товар був доставлений перевізником у неушкодженій упаковці.

У відповідності зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у праві. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судова колегія вважає, що позивачем в порушення вимог ст. ст. 10, 59-60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та невідповідністю ваги поверненого вантажу вазі відправленого, а тому його позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Окрім того, відправником не було виконано, передбачений п. 4.3.3. Публічного договору, обов'язок повідомити експедитора про вміст відправлення, наданого для транспортування, на підставі яфекспрес-накладної.

Так, з експрес-накладної № 1808 вбачається, що відправник ОСОБА_4 в описі вантажу, визначив його, як «інші запчастини», а отже не надав перевізнику повну інформацію про вміст відправлення, а тому, виходячи зі змісту п. 4.3.2. Публічного договору, відправник самостійно несе відповідальність за пошкодження такого відправлення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, тому колегія суддів вважає, що висновки місцевого суду в повній мірі ґрунтуються на законі та місцевим судом було правильно встановлено характер правовідносин сторін у справі та застосовано норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини.

За таких обставин, враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення місцевого суду, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) Ю. В. Дряниця

Судді: (підпис) П. М. Карнаух

(підпис) Л. І. Пилипчук

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Ю. В. Дряниця