Справа № 136/2177/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"01" лютого 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення частки у спадковому майні із спільної сумісної власності та визнання права власності на 1/5 частку квартири по спадщині по закону,

та

за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення часток у майні із спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 року позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідачів, підставність якого обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер її, ОСОБА_1, чоловік ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/5 частка квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Спадщина відкрилась за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті спадкодавець не зробив. До кола спадкоємців першої черги за законом увійшли: вона, ОСОБА_1, як дружина спадкодавця, яка спадщину прийняла фактично - шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини та від спадщини не відмовилась, а також діти спадкодавця, тобто відповідачі у справі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які від своїх часток у спадковому майні відмовились шляхом направлення заяв нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Отож вона, ОСОБА_1, є єдиним спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5 Проте постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності. Така відмова була мотивована тим, що розмір вищевказаної квартири, яка належить особисто померлому не визначений. Ураховуючи те, що спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, однак таке право позивача оспорюється та не визнається, тому позивач просила суд визначити, що померлому ОСОБА_5 та їй, ОСОБА_1, належить по 1/5 частці квартири, що розташована в АДРЕСА_1, що перебуває у спільній сумісній власності та визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на 1/5 частку цієї квартири в порядку спадкування за законом.

В січні 2016 року відповідачі звернулись до суду із зустрічним позовом, підставність якого обґрунтували тим, що вони є співвласниками квартири за АДРЕСА_1, що належить їм праві спільної сумісної власності. ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 приходився їм рідним батьком. Після його смерті відкрилась спадщина, однак наміру її приймати у них не було, у зв'язку із чим було подано заяви про відмову від них. Єдиним спадкоємцем майна після смерті батька є його дружина та відповідно їх мати. Ураховуючи те, що у зв'язку із смертю одного із співвласників спільної сумісної власності вони позбавлені можливості визначити розмір часток, що належить кожному із них у цьому майні, тому просили суд винести рішення відповідного змісту.

Ухвалою суду від 27 січня 2016 року зустрічний позову було об'єднано із первісним для їх спільного розгляду, оскільки суд дійшов висновку про доцільність їх сумісного розгляду.

В судове засідання позивач не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги за первісним позовом підтримує у повному обсязі, а за зустрічним визнає, просить суд позов задовольнити, не заперечує в задоволенні зустрічного позову, а розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, в зустрічній позовній заяві зазначили, що позовні вимоги за первісним позовом вони визнають, не заперечують проти його задоволення, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали, просили суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності.

Враховуючи те, що сторони, скористались своїм правом врегульованим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого на підставі розпорядження Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області від 06.07.1993 року за №188 (а.с.6) та технічного паспорта на квартиру, що знаходиться у власності громадян (а.с.7), ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 , ОСОБА_7, ОСОБА_8 являються співвласниками квартири за АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер, на що вказує свідоцтво про смерть НОМЕР_1. Після його смерті відкрилась спадщина.

Як убачається із матеріалів Спадкової справи №171/2015, спадщина після смерті ОСОБА_5 відкрилась за законом, своїм правом на спадкування скористалась дружина спадкодавця ОСОБА_1, яка спадщину прийняла шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Вказані обставини доведено відповідно свідоцтвом про одруження НОМЕР_2 та довідками виданими Липовецькою міською радою 09.06.2015 року за №2474 та 2475, відповідно до яких ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав до дня смерті в квартирі за АДРЕСА_1, разом з дружиною ОСОБА_1 Інші спадкоємці - діти спадкодавця від своїх часток у спадщині відмовились, надавши нотаріусу заяви відповідного змісту. Отож позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5

Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори 11.12.2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчинені нотаріальної дії та видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири за АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5. Така відмова нотаріуса була мотивована тим, що об'єкт нерухомості належить його співвласникам на праві спільної сумісної власності, однак визначити яка частка належала померлому неможливо.

Правовідносини, що є предметом даного спору регулюються Главою 26 „Право спільної власності" Книги третьої та Книгою шостою „Спадкове право" Цивільного кодексу України.

На підставі ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст. 369 ЦК України).

В силу ст.. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними (ч.1 ст.372 ЦК України). У разі поділу майні, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч.2 ст.370 ЦК України)). Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч.4 ст.372 ЦК України). На підставі ч.3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Отже, квартира під АДРЕСА_1, є спільною сумісною власністю п'яти осіб, частки кожної з них завідомо не визначені. У даному об'єкті власності наявний факт відсутності існування ідеальних часток кожного із співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпоряджатися нею. Здійснити поділ нерухомого майна (квартири) за домовленістю між його співвласниками неможливо, оскільки один із співвласників помер, а за його життя договір про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, укладеним не був. Так як у разі поділу майна частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними й інше не встановлено домовленістю між співвласниками та законом, суд вважає, що кожному із співвласників належить по 1/5 частці в об'єкті нерухомості, а оскільки у разі поділу майна право спільної сумісної власності припиняється, то квартиру за АДРЕСА_1, слід вважати спільною частковою власністю співвласників.

Крім цього, відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Разом з тим, відповідно до ст. ст. 1217-1219, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У п.23 постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи те, що частина квартири за АДРЕСА_1, входить до складу спадкового майна, як така, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, проте право власності його припинилось внаслідок його смерті, позивач має право на спадкування, як спадкоємець першої черги за законом, спадщину відповідно ст. ст. 1268-1270 ЦК України прийняла, інші спадкоємці відмовились від такого права, відтак позивач є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_5, відтак суд дійшов до переконання, що позовні вимоги за первісним позовом є обґрунтовані, доведені належними та допустимими доказами, а відтак підлягають до повного задоволення.

Також суд вважає, що вимоги за зустрічним позовом знайшли своє підтвердження зібраним у справі доказами, оскільки відповідачі є співвласниками об'єкта спільної сумісної власності, проте визначити розмір належної кожному із них частки в іншому, поміж судового порядку, позбавлені можливості, так як один із співвласників права спільної сумісної власності помер.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом також підлягають до задоволення.

Крім того, відповідач як за первісним так і за зустрічним позовом вимоги визнали, не заперечують проти їх задоволення.

Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позовних вимог та виносить рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 25, 346, 369, 272, 1217, 1218 - 1223, 1226, 1268 -1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 58-60, 60, ч.2 158, ч.4 174, 208-209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги за первісним позовом задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Вінниця, які є співвласниками квартири АДРЕСА_1, що перебуває у спільній сумісній власності громадян, належать частки цієї квартири у розмірі по 1/5 кожному.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частку квартири за АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Вінниця.

Позовні вимоги за зустрічним позовом задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, які є співвласниками квартири АДРЕСА_1, що перебуває у спільній сумісній власності громадян, належать частки цієї квартири у розмірі по 1/5 кожному.

Припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, та вважати її спільною частковою власністю її співвласників.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко