Справа № 357/183/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селянського фермерського господарства « Горизонт-2» про визнання недійсним договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 26.06.2015 р. після померлої ОСОБА_2 вона є власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7600 га, кадастровий номер :02:015:0039, яка розташована в межах Михайлівської сільської ради Білоцерківського району. 21.03.2014 р. між ОСОБА_2 та Селянським фермерським господарством « Горизонт-2» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки № 168 терміном на 7 років. 26.09.2014 р. ОСОБА_2 померла і до позивачки перейшли всі права і обов»язки орендодавця. Позивачка просить суд визнати недійсним договір оренди землі від 21.03.2014 р. як такий, що не містить всіх передбачених статтею 15 Закону України « Про оренду землі» істотних умов, а саме, відсутній кадастровий план земельної ділянки та визначення розміру орендної плати з урахування її індексації.

В судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечував, мотивуючи тим, що оспорюваний позивачкою договір оренди землі був укладений із ОСОБА_3 у повній відповідності до вимог закону та волевиявлення орендодавця, пройшов державну реєстрацію , позивачка, успадкувавши права на земельну ділянку, успадкувала і обов»язки за договором оренди, який не припинився внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_2, просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення осіб. які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи. прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

В судовому засіданні було встановлено, що 21 березня 2014 року ОСОБА_2 уклала із Селянським фермерським господарством « Горизонт-2» договір оренди належної їй на праві власності земельної ділянки загальною площею 2,7600 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:015:0039, яка розташована в межах Михайлівської сільської ради Білоцерківського району / а.с.6-7/ Договір було укладено строком на сім років, орендна плата за користування земельною ділянкою визначена в розмірі 2 700 грн за один рік оренди/ п.п.8-9/

Згідно п.10 договору обчислення розміру орендної плати здійснюється без урахування індексації.

Судом встановлено, що після підписання сторонами договору оренди СФГ « Горизонт-2» почало здійснювати використання орендованої земельної ділянки за цільовим призначенням. За 2014 рік ОСОБА_2 особисто отримала орендну плату в розмірі 4 100 грн/ а.с.22-24/

По справі встановлено, що ОСОБА_2 померла 24 вересня 2014 року, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.06.2015 р. позивачка ОСОБА_1 набула у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7600 га, кадастровий номер :02:015:0039, яка розташована в межах Михайлівської сільської ради Білоцерківського району / а.с.8-9/ У 2015 році ОСОБА_1 Л.М. отримала орендну плату згідно договору оренди № 168 від 21.03.2014 р. в розмірі 7 500 грн/ а.с.24-25/, даного факту представник позивачки в суді не оспорював.

07.09.2015 р. ОСОБА_1 звернулася до СФГ « Горизонт-2» із заявою про розірвання договору оренди № 168 від 21.03.2014 р. у зв»язку із зміною власника земельної ділянки та небажанням продовжувати подальшу співпрацю з підприємством.

Листом від 09.09.2015 р. СФК « Горизонт-2» відмовило ОСОБА_1 в розірванні

договору оренди землі з тих підстав, що договір оренди укладено на сім років і його розірвання в односторонньому порядку не допускається , перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи/ осіб/, в тому числі до спадкоємця/ спадкоємців/ та/або держави, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміну умов або розірвання дійсного договору оренди / а.с.10/

Позивачка вважає, що договір оренди землі № 168 від 21.03.2014 р. був укладений в порушення вимог закону, оскільки всупереч ст.15 Закону України « Про оренду землі» не містить всіх істотних умов, а саме, розміру індексації орендної плати та кадастрового плану земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів.

При вирішенні спору суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України Про оренду землі( у редакції, що діяла на момент укладення спірного договору) істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України Про оренду землі (у редакції, що діяла на момент укладення спірного договору), відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6,11,17,19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Також невідємною частиною договору оренди землі на підставі ч. 4 ст. 15 Закону України Про оренду землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом.

Відповідно до ч.1 ст. 148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обовязки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Згідно ч.4 ст.32 Закону України « Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Згідно ст. 15 ЦК України та ст. З ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавця у зв'язку з відсутністю в договорі оренди умов, передбачених ст. 15 Закону України "Про оренду землі", визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених ст. 355 цього Кодексу є обов'язковими для всіх судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність до із рішенням ВСУ.

У постанові від 25 грудня 2013 року (справа № 6-94 цс 13) Верховний Суд України висловив правову позицію у подібних правовідносинах і зазначив, що відповідно до ст. 15 ЦК України та ст. З ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, і суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених ст. 15 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV "Про оренду землі", визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав.

Суд встановив, що оспорюваний позивачкою договір оренди землі містить пункт про те, що сторони домовилися про розмір орендної плати, який обчислюється без врахування індексації, тобто, волевиявлення сторін було направлено саме на таке формулювання щодо розміру орендної плати.

Судом встановлено, що відсутність кадастрового плану земельної ділянки обумовлена тим, що за змістом п.п.26,27 договору оренди на орендовану земельну ділянку не встановлено обмеження / обтяження/ та інші права третіх осіб, а тому його виготовлення сторони вважали недоцільним.

В судовому засіданні представником позивача не було доведено як саме відсутність індексації визначеного ОСОБА_2 та СФГ « Горизонт-2» розміру орендної плати та відсутність кадастрового плану земельної ділянки порушує права позивачки ОСОБА_1 як орендодавця успадкованої нею земельної ділянки. Фактичний розмір отриманої нею орендної плати значно перевищує суму 2 700 грн, яка зазначена у договорі оренди, а також суму орендної плати з урахуванням індексації, обраховану представником позивачки / а.с.18/

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для

визнання вказаного договору недійсним, оскільки лише порушене право підлягає судовому захисту, а в ході судового розгляду таких фактів щодо орендодавця ОСОБА_1 з боку СФГ « Горизонт-2» встановлено не було. ^ оскільки порушене право підлягає захисту та на думку колегії таке порушення підтверджено належними та допустимими доказами (а.с.11-14).

На підставі викладеного, керуючись ст.148-1 ЗК України, Законом України « Про оренду землі», ст..ст.10,11,60,61,88,209-215,292.293 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4