Провадження №2/485/79/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Квєтка І.А.,

за участі секретаря судового засідання - Шеремет Ю.Є.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2016 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В заяві послалася на те, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем має мололітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина на її користь в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожитокового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту подачі заяви й до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що з 17 грудня 2015 року разом з відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Вона пішла від чоловіка та на надний час проживає у батьків. Інших утриманців не має, не працює, перебуває у декретній відпустці. Відповідач надав їй у січні 1000 грн. аліментів добровільно. Вона бажає отримувати аліменти за судовим рішенням й щомісячними платежами.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що не є батьком дитини. Пояснив, що працює та отримує заробітну плату у середньому 3800 грн. на місяць, інших утриманців не має.

Дослідивши докази по справі, суд встановив слідуюче.

Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обовязку по утриманню неповнолітньої дитини.

Сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджено свідоцтвом про народження дитини (а.с.3).

Як вбачається з свідоцтва про шлюб (а.с.2) сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2015 року, однак з 17 грудня 2015 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, дитина проживає разом з позивачкою, що ними визнається.

Відповідач періодично надає матеріальну допомогу на утримання дитини, у січні 2016 року надав 1000 грн., а також вигляді продуктів харчування. Працює будівельником на підприємстві "Укрнафта" та отримує стабільний дохід, інших утриманців не має.

Походження дитини від подружжя, що перебуває у шлюбі, презюмується.

Згідно ст.122 СК України походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров"я про народження дружиною дитини.

Згідно глави 15 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Якщо сторони такої згоди не дійшли, кошти на утримання дитини присуджуються рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки домовленості між батьками про утримання дитини не досягнуто, дохід відповідача є стабільним, тому розмір стягуваних з нього аліментів має визначатись у частці від його доходу.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно вимог ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Таким чином, прийнявши до уваги, що обовязок батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей є обопільним, враховуючи відсутність особливих обставин, що підлягають враховуванню при визначенні розміру аліментів, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки віх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімумум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а тому позовні вимоги обгрунтовані та підлягають до задоволення.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилається на те, що він не є батьком дитини, однак будь-яких доказів у підтвердження своїх доводів не представив, вимог про виключення його як батька з актового запису про народження дитини не заявляв.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня предявлення позову.

Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст.ст.10,60,212-215,294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого будівельником в "Укртранснафта" с.Кобзарці, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 25 січня 2016 року, і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області протягом 10 днів з дня його проголошення, через Снігурівський районний суд.

СУДДЯ: