У х в а л а

іменем україни

16 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

АмелінаВ.І., Касьяна О.П., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. З останньою вона давно знайома, а з 2006 року та по день смерті ОСОБА_6 проживали однією сім'єю та вели спільне господарством за місцем її реєстрації по АДРЕСА_2. Після смерті ОСОБА_6 вона прийняла спадщину шляхом подання письмової заяви до Жмеринської міської державної нотаріальної контори, оскільки являється спадкоємицею четвертої черги. Спадщину також прийняв спадкоємець п'ятої черги ОСОБА_5 Посилаючись на те, що постановою Жмеринської міської державної нотаріальної контори від 30 квітня 2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, а саме, на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що відсутні документи, що підтверджують факт проживання її з ОСОБА_6 однією сім'єю не менше як п'ять років, просила суд встановити факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 однією сім'єю з 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за нею право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 вересня 2015 року, із урахування ухвали цього ж суду про виправлення описки від 23 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16 листопада 2016 року, позов задоволено частково.

Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проживали разом однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині встановлення юридичного факту та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому касаційному перегляду не підлягають.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із доведеності позовних вимог. Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, досліджених судами попередніх інстанцій.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін О.П. Касьян О.В. Попович