Справа № 457/21/15 Головуючий у 1 інстанції: Василюк Т.В.
Провадження № 22-ц/783/278/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів - Ніткевича А.В., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.,

З участю: позивачки ОСОБА_2, представника відповідача Павляк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника за довіреністю Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» А.В. Павляк на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 28 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Трускавецького відділення ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заборгованості по депозиту та процентах,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 28 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Вирішено стягнути з ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 3% річних за період з 14.11.2014 року по 23.02.2015 року в сумі 63,62 доларів США ( що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 року становить 891, 53 грн.

Вирішено стягнути з ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_4 інляційні втрати за період з 14.11.2014 року по 23.02.2015 року в сумі 346,17 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 року становить 8591,94 грн.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 2600,00 грн. понесених витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Ухвалою від 04 грудня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_2

Внесено виправлення до резолютивної частини рішення Трускавецького міського суду від 28.07.2015 року та в абзаці « Стягнути з ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 3% річних за період з 14.11.2014 року по 23.02.2015 року в сумі 63,62 доларів США (що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 року становить 891,53 грн.)» вказати « 35,92 доларів США» замість «63,62 доларів США( що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 року становить 891,53 грн)»;

- в абзаці «Стягнути з ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_4 інфляційні втрати за період з 14.11.2014 року по 23.02.2015 року в сумі 346,17 доларів США (що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 року становить 8591,94 грн.) вказати « ОСОБА_2» замість ОСОБА_4.

Рішення суду оскаржила представник за довіреністю Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» А.В.Павляк.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 28 липня 2015 року є незаконним та необгрунтованим, прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Судом не встановлено фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи та безпідставно задоволено заявлені позивачем вимоги про стягнення 3% річних за період з 14.11.2014 року по 23.02.2015 року в сумі 35,92 доларів США, інфляційних виплат за період з 14.11.2014 року по 23.02.2015 року в розмірі 346,17 доларів США та судових витрат на правову допомогу в сумі 2600 грн.

Зазначає, що відповідно до ст.625 ЦК України на яку посилається суд, задовольняючи позовні вимоги, випливає, що позивачка ОСОБА_2 у спірних правовідносинах є кредитором, а банк - боржником, хоч фактично відносини між сторонами виникли із банківського вкладу, де позивачка ОСОБА_2 є вкладником, а відтак не вправі посилатися на ст. 625 ЦК України як на підставу для стягнення заборгованості за договором банківського вкладу у вигляді інфляційних збитків та трьох відсотків річних від простроченої суми. Судом у даному випадку не враховано, що виплата коштів відбулася у день закінчення дії депозитних договорів, а саме: 31.10.2014 року та 14.11.2014 року відповідно до п.1.10 договорів - шляхом зарахування на власний поточний рахунок, відкритий на ім»я вкладника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_1.

Вважає, що безпідставною є позовна вимога щодо стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Так як вклад позивачки ОСОБА_2 був здійснений в іноземній валюті, то у відповідності до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Відтак стверджує, що АТ «Дельта Банк» належно виконав умови договору банківського вкладу, перерахувавши вкладені позивачкою ОСОБА_2 кошти на поточний рахунок. В тексті договору вкладу не міститься відповідних положень щодо стягнення на користь позивача 3% річних від суми простроченного грошового зобов»язання по вкладу.

Апелянт також не погоджується із стягненням грошових витрат на правову допомогу в сумі 2600 грн., оскільки такі не можуть перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітньої плати у місячному розмірі за годину участі особи у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Не є належними доказами витрат на правову допомогу довідка адвоката про суму гонорару, розписка про одержання коштів за правову допомогу. Ненадання стороною доказів оплати правової допомоги є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу, чого судом першої інстанції не було враховано при постановленні рішення суду.

При постановленні рішення про стягнення з АТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 грошових коштів, Трускавецький міський суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачка звернулася до суду про стягнення банківського вкладу в іноземній валюті-доларах США, який було обліковано банком на депозитному рахунку, а не на поточному. Позовних вимог щодо повернення коштів з поточного рахунку позивач не заявляла та не представляла з цього приводу жодних підтверджуючих документів, оформлених відповідно до вимог Інструкції про ведення касових операцій банками України, затвердженою Постановою НБУ № 174 від 01.06.2011 року (заяви про видачу готівки з поточного рахунку), з яких би вбачалося, що банк позбавляє її права розпоряджатися коштами, які перебувають на її поточному рахунку.

Судом не враховано, що позивачка ОСОБА_2 отримала 30.06.2015 року належні їй кошти із поточного рахунку в сумі 149 537, 92 грн. ( сума вкладу та відсотки 5,5% річних) через АТ «Укрексімбанк», що підтверджується доданою до апеляційної скарги роздруківкою(а.с.237).

Звертає увагу суду на те, що з 03.03.2015 року у АТ «Дельта Банк» розпочато процедуру виведення АТ «Дельта Банк» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації.

Відповідно до пункту 1 частини 5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Вважає, що суд не з»ясував всіх обставин справи та не надав їм належної правової оцінки, хоч їх з»ясування має суттєве значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України, суд не врахував, що Уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб- у справах, пов»язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільнені від сплати судового збору на підставі п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача Павляк А.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги позивачки ОСОБА_2, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин справи, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається із висновків суду, судом неповно з»ясовано обставини, що мають значення у справі, не дано належної оцінки доказам виконання умов договору банківського вкладу ( депозиту), що стало причиною невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та неправильного вирішення спору.

Відповідно до ч.1,2 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором.

Відповідно до ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення суми на інших умовах її повернення.

Матеріалами справи встановлено, що 02 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір №002-13529-020814 банківського вкладу «Найкращий» (для пенсіонерів) у доларах США.

Відповідно до умов договору депозитні кошти в сумі 4 328,00 доларів США під 9,35% річних терміном по 31.10. 2014 року включно, були розміщені банком на відкритому на ім»я ОСОБА_2 депозитному рахунку № НОМЕР_2 та 31 жовтня 2014 року , тобто по закінченні строку договору згідно заяв позивачки були перераховані в цей же день на поточний рахунок позивачки ОСОБА_2 Відповідно до умов договору та заяви позивачки ОСОБА_2 банком відкрито рахунок № НОМЕР_2. Для нарахування відсотків по депозиту, які нараховуються вкладнику щомісячно, відповідно 31 жовтня 2014 року грошові кошти, що складали суму вкладу за договором №002-13529-020814 від 02.08.2014 року було розміщено нею на новий строк у відповідності до договору банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий on-line» № НОМЕР_3 (надалі договір) у доларах США. Згідно п.1.2 договору сума вкладу складала 4000,00 доларів США під 8,25 % річних на строк до 14.11.2014 року включно.

Відповідно до п.1.3 Договору вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п.1.6 цього договору та по 14.11.2014 року включно.

Отже, АТ «Дельта-Банк» прийняло грошові кошти від ОСОБА_2, розмістило їх на депозитних рахунках та протягом терміну дії вкладу банк нараховував відсотки, які потім разом із сумою вкладу повернув ОСОБА_2 шляхом перерахування на її власний поточний рахунок, вказаний нею у депозитних договорах.

Тому з моменту перерахування Банком коштів з депозитного рахунку та зарахування цих коштів на власний поточний рахунок ОСОБА_2 набувачем та власником даних коштів є саме ОСОБА_2, а не «Дельта Банк» та вкладник вправі здійснювати операції з використанням електронних платіжних засобів по поточному рахунку № НОМЕР_1.

Таким чином, сума депозитних вкладів в сумі 4 328,00 доларів США та 4 000,00 доларів США повернута банком позивачу та перебувала на її власному поточному рахунку, тобто у її власності.

Після повернення АТ «Дельта Банк» позивачці ОСОБА_2 суми вкладу та нарахованих відсотків за вкладом на її поточний рахунок, між банком та позивачкою виникли правовідносини банківського рахунку, які регулюються укладеним між сторонами договором банківського рахунку фізичної особи №005-13675-090413 від 09 квітня 2013 року відповідно до норм глави 72 ЦК України «Банківський рахунок», Законів України «Про банки і банківську діяльність» та нормативно-правових актів Національного банку України.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції не врахував, що банк умови договору виконав, оскільки відповідно до умов договору вклад виплачується по закінченню строку на який був внесений вклад шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів та зазначений рахунок був відкритий за погодженням та підписами самого вкладника, тобто ОСОБА_2 та на суму вкладу Банком нараховувалися відсотки в розмірі 5,5% річних.

Колегією суддів встановлено, що на момент звернення ОСОБА_2 до банку про видачу коштів, які вже перебували у її власності та розпорядженні на поточному рахунку діяла постанова Правління Національного Банку України від 29 серпня 2014 року №540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України», до якої постановою Правління НБУ №591 від 22 вересня 2014 року було внесено зміни та відповідно до п.9 вказаної постанови всі банки України зобов»язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах до 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ.

Безпідставними є вимоги позивачки ОСОБА_2 про стягнення в її користь 3% річних за період з 14.11.2014 року по 23.02. 2015 року, оскільки позивачка ОСОБА_2 не виступає в даних правовідносинах кредитором за кредитним договором. При отриманні 30.06.2015 року належних ОСОБА_2 коштів з поточного рахунку в сумі 149 537, 92 грн. через «Укрексімбанк» остання отримала в гривневому еквіваленті кошти по співвідношенню курсу долара США до гривні 28,5. Окрім цього, їй виплачено відсотки із розрахунку 5,5 % річних, що підтверджується роздруківкою банку. ( а.с. 116, 237).

Так як вимога про стягнення з банку коштів на підставі ст.625 ЦК України не ґрунтується на вимогах закону, тому при ухваленні нового рішення не може бути прийнята судом.

Постановою Верховного Суду України від 20 січня 2016 року, яка є обов»язковою для всіх судів України відповідно до статті 360-7 ЦПК України зазначено, що у спорах, пов»язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов»язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1,2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню збільшення ліквідаційної маси.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог в частині інфляційних втрат за період з 14.11.2014 року по 23.02.2015 року в сумі 346,17 доларів США ( що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 року становить 8591, 94 грн.

З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що вклад позивачки ОСОБА_2 був у іноземній валюті, а відтак відповідно до статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Згідно із статтею 84 ч.1 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення 2600 грн. витрат на правову допомогу, суд першої інстанції обмежився довідкою адвоката про суму гонорару, розпискою про одержання коштів на правову допомогу. Колегія суддів приходить до висновку, що не надання стороною платіжних квитанцій про проведені оплати за надання правової допомоги є підставою для відмови у поверненні таких стороною відповідача.

Відповідно до рішення №51 від 02.03.2015 року виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» з 03 березня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

На підставі п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов»язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільнені від сплати судового збору, чого судом першої інстанції враховано не було. Відтак рішення суду в частині стягнення судового збору в сумі 243, 60 грн. підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 309 ч.1 п.4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316, 317-319 ЦПК України, -колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника за довіреністю Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» А.В.Павляк задовольнити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 28 липня 2015 року із ухвалою про внесення виправлень до нього від 04 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді А.В.Ніткевич

Т.І.Приколота