Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-137/12 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М.
Категорія 27 Доповідач Борисюк Р. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Широкової Л.В.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання договорів недійсними,

за апеляційною скаргою представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2016 року,

встановила:

У січні 2010 року ПАТ КБ «Надра» (далі Банк) звернулось в суд з даним позовом, в якому з урахуванням заяви від 13.07.2015 року про збільшення позовних вимог просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по кредиту, нарахованим відсоткам та комісії у розмірі 553 029 доларів 64 центи США та 31 434 669 грн. 34 коп. нарахованої пені і штрафу за порушення умов кредитного договору.

В обґрунтування позовних вимог Банк зазначав, що 09.08.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 09/08/2007/840-1/365, за яким остання отримала кредит в сумі 300 000.00 доларів США за умови щомісячного часткового погашення. З метою забезпечення виконання кредитного договору 09.08.2007 року було укладено договір поруки та договір іпотеки з ОСОБА_2 Зобовязання за кредитним договором позичальник не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню солідарно із боржника і поручителя.

Відповідачі звернулись до суду з зустрічним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 04.11.2015 року (т.2 а.с.97-101) просили визнати недійсними: кредитний договір № 09/08/2007/840-1/365, укладений між Банком та ОСОБА_3, договори поруки та іпотеки, які були укладені у забезпечення кредитного договору між ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ КБ "Надра", та ОСОБА_2 та зняти заборону на відчуження нерухомого майна, а саме обєкта незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою м. Житомир, проїзд А. Омелянського, 2/8 та земельну ділянку площею 904 кв. м. за вказаною адресою.

Позов обґрунтовували тим, що кредитний договір не містить детального розпису загальної вартості кредиту, графіку платежів, вартості всіх супутніх послуг та фінансових зобовязань. Розрахунок наданий банком на думку відповідачів проведено поверхнево та незрозуміло для відповідачів, як споживачів. Договір містить незрозумілу плату за управління кредитом. Умови кредитного договору відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими, суперечать принципу добросовісності. Крім того, зазначили, що ОСОБА_3 не підписувала спірний кредитний договір та памятку по умовам оформлення кредиту, що також є підставою його недійсності.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2016 року в задоволенні первісного позову відмовлено. Визнано недійсним кредитний договір №09/08/2007/840-1/365 від 09.08.2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Надра" та ОСОБА_3 Визнано недійсними: договір поруки №09/08/2007/840-1/365/1 від 09.08.2007 року та договір іпотеки від 10.08.2007 року, які були укладені між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Надра" та ОСОБА_2

Знята заборона, накладена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в звязку з посвідченням договору іпотеки від 10.08.2007 року( реєстр 12312), згідно до якої накладено заборону на відчуження нерухомого майна, а саме обєкту незавершеного будівництва та земельної ділянки площею 904 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Житомир, проїзд Академіка Омелянського, 2/8.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» 198 851 доларів 54 центи США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 16.02.2016 року ( 26,81808 грн. за 1 долар США) становить 5 332 816 грн. 51 коп.

Відмовлено у задоволенні заяви ПАТ КБ "Надра" про накладення арешту на обєкт незавершеного будівництва та земельну ділянку площею 904 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Житомир, проїзд А. Омелянського, 2/8. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із судовим рішенням, представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким первісний позов задовольнити у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, судом при ухваленні рішення були порушені норми матеріального та процесуального права. Зокрема, не правильно застосовані положення ст. ст. 627, 628, 638, 1046 ЦК України.

Крім того, при винесенні рішення судом не враховано, що ОСОБА_3 були здійсненні платежі щодо часткового погашення коштів по кредитному договору в період з 11.09.2007 року по 29.04.2009 року на загальну суму 101 148 доларів 46 центів США. Дані обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 були вчиненні юридично значимі дії, які свідчать про схвалення умов кредитного договору та підтверджують факт часткового його виконання.

Вважає, що суд необґрунтовано відмовив в задоволенні заяви про накладення арешту в порядку ст. 1057-1 ЦК України. Також судом першої інстанції необґрунтовано прийнято до уваги інформацію з реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якої власники будинку та земельної ділянки, що знаходиться за вищезгаданою адресою значаться ОСОБА_7 та ОСОБА_4, оскільки суду не надано правовстановлюючих документів на право власності вищезазначених осіб.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права...

Відмовляючи у задоволенні позову Банку до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та задовольняючи зустрічні позовні вимоги відповідачів про визнання недійсними кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що у ОСОБА_3 не було вільного волевиявлення на укладення кредитного договору. Це підтверджується висновком судового експерта, у якому зазначено, що підпис в кредитному договорі у графі «позичальник _____Т.Є. ОСОБА_3» виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договір та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 527 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК України).

Встановлено, що 09 серпня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра»(далі Банк) і ОСОБА_3 (далі позичальник) був укладений кредитний договір № 09/08/2007/840-1/365, строком до 09 серпня 2017 року, за яким остання отримала кредит в сумі 300 000.00 доларів США на споживчі потреби із сплатою 14,49 % річних за користування кредитом. Термін дії договору до повного виконання позичальником взятих на себе зобовязань (т.1 а.с. 8-11).

У забезпечення виконання зобовязань між Банком та ОСОБА_2 були укладені договори поруки та іпотеки (т.1 а.с. 12-14).

Відповідно до умов договору поруки (п.п. 1.2., 1.3.), укладеного між Банком та ОСОБА_2, останній відповідає перед кредитором у повному обсязі. Поручитель і позичальник відповідають перед кредитором, як солідарні боржники.

На протязі періоду з 11 вересня 2007 року по 29 квітня 2009 року Позичальником були здійснені платежі на виконання умов кредитного договору на загальну суму 101148 доларів 46 центів США.

Після чого, в односторонньому порядку боржники припинили виконувати взяті на себе кредитні зобовязання по поверненню отриманого кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, в звязку з чим виникла заборгованість.

21 серпня 2009 року позивачем було направлено вимогу відповідачам щодо наявності кредитної заборгованості та її погашення (т.1 а.с. 18). Будь-яких дій з метою виконання кредитних зобовязань та погашення кредитної заборгованості відповідачами не здійснено.

21 січня 2010 року Банк звернувся із відповідним позовом до суду.

Встановлено, що станом на 06 липня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 553 029 доларів 64 центи США. Зокрема, - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена 276 864 долари 05 центів США; - заборгованість по сплаті відсотків, у тому числі прострочена - 255 044 доларів 11 центів США; - заборгованість по сплаті комісії, у тому числі прострочена 21 121 долар 48 центів США.

Крім того, відповідно до умов кредитного договору нараховано пеню за прострочення сплати кредиту у розмірі 30 804 121 грн. 90 коп. і штраф за порушення умов Кредитного договору в сумі 630 547 грн. 44 коп. Це підтверджується розрахунком, наданим Банком, який відповідачами не спростований (т.2 а.с. 7-9).

Відтак, колегія судді дійшла висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Положеннями Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права: можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення Кредитного договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати таку інформацію: перелік послуг, що надаються банком; ціну банківських послуг; іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг.

Відповідно до п. п. 1.1., 2.1, 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року, ці Правила регулюють порядок надання банками споживачу перед укладенням кредитного договору і під час укладення кредитного договору повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо) і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту. В додатку до цих Правил зазначена таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України).

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, що визначено ч. 1 ст. 202 ЦК України.

Статтею 215 ЦК України визначено підстави недійсності правочину, якими є недодержання в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 1, 2, 3,5,6 статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними правочин» може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Висновок суду першої інстанції про те, що у ОСОБА_3 було відсутнє вільне волевиявлення на укладення оскаржуваного кредитного договору, вона його не підписувала, що є підставою визнання його недійсним, не ґрунтується на доказах та встановлених обставинах справи.

Відповідно до частини 1 статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення (ч. 2 ст. 212 ЦПК України).

Всупереч положенням процесуального закону суд першої інстанції при ухваленні рішення взяв до уваги лише висновок експерта, не обґрунтувавши при цьому чому він відхиляє і не бере до уваги інші докази по справі.

Зокрема, встановлено, що ОСОБА_3 на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору. Вона отримала кредитні кошти без будь-яких застережень. Позичальник у подальшому виконувала умови укладеного правочину. Про це свідчить розрахунок заборгованості за кредитним договором, де зазначено, що ОСОБА_3 припинила виконувати зобовязання через два роки після укладання цього правочину, а саме 29 квітня 2009 року, здійснивши за вказаний період платежі на виконання умов кредитного договору на загальну суму 101148 доларів 46 центів США (т.2 а.с. 7-9).

Крім того, кредитні кошти були видані на підставі заяви ОСОБА_3 на видачу готівки №1, належність підпису у якій відповідачкою не оспорюється.

Колегія суддів звертає увагу і на ту обставину, що відповідачі звернулися із зустрічним позовом про визнання правочинів недійсними із вище вказаних підстав 31 липня 2015 року (т.2 а.с. 21-25), тобто майже через 8 років після укладення оспорюваних договорів.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що при укладанні цього кредитного договору було дотримано всі передбачені законом істотні умови, які були обумовлені згодою сторін, позивачі за зустрічним позовом ознайомилися з усіма елементами вартості кредиту та іншими необхідними складовими виплат по ньому, погодилися з ними. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Доказів щодо несправедливості оспорюваних правочинів та порушення принципів добросовісності, його невідповідності положенням Цивільного кодексу України або іншим актам цивільного законодавства, порушень з боку кредитора, як зазначено у ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 суду не надали.

Таким чином, судом першої інстанції при розгляді справи не в повному обсязі зясовані обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого було ухвалено рішення, яке не грунтується на вимогах закону та не відповідає обставинам справи, а тому це рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог Банку і відмову у задоволенні зустрічних позовних вимогах ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Крім того, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, на користь Банку із відповідачів у дольовому порядку підлягають стягненню понесені ПАТ КБ «Надра» судові витрати.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія судів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2016 року скасувати і ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» задовольнити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» () солідарно із ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) заборгованість за кредитним договором № 09/08/2007/840-1/365 від 09 серпня 2007 року станом на 06 липня 2015 року у сумі 553 029 доларів 64 центи США (пятсот пятдесят три тисячі двадцять девять доларів 64 центи США), що за курсом Національного банку України станом на 25 жовтня 2016 року становить 14 179 945 грн. 42 коп. (чотирнадцять мільйонів сто сімдесят девять тисяч девятсот сорок пять грн. 42 коп.), з них:

-заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена 276 864 долари 05 центів США, що за курсом Національного банку України станом на 25 жовтня 2016 року становить 7 098 927 грн. 14 коп.;

-заборгованість по сплаті відсотків, у тому числі прострочена - 255 044 доларів 11 центів США, що за курсом Національного банку України станом на 25 жовтня 2016 року становить 6 539 453 грн. 40 коп.;

-заборгованість по сплаті комісії, у тому числі прострочена 21 121 долар 48 центів США, що за курсом Національного банку України станом на 25 жовтня 2016 року становить 541 564 грн. 88 коп.,

та стягнути пеню за прострочення сплати кредиту у розмірі 30 804 121 грн. 90 коп.(тридцять мільйонів вісімсот чотири тисячі сто двадцять одна грн. 90 коп.) і штраф за порушення умов Кредитного договору в сумі 630 547 грн. 44 коп. (шістсот тридцять тисяч пятсот сорок сім грн. 44 коп.).

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» () із ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) по 3662 грн. 70 коп. з кожного судових витрат.

У задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання недійсними кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді: