Справа № 755/3065/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі Ізвольській С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області Балдинюка Максима Юрійовича, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області Балдинюка Максима Юрійовича.

Скарга обгрунтована наступним.

Постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Донецькій обл. від 02.02.2016 р. ПАТ «Креді Агріколь Банк» було відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 755/18219/15-ц, виданим Дніпровським районним судом м. Києва 20.11.2015р. про солідарне стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» суми боргу в розмірі 3 028 690,73 грн., в рівних частинах третейського збору в сумі 25 500,00 грн., 420,00 грн. витрат на опублікування оголошення.

Як зазначено у постанові, державним виконавцем відмовлено у відкритті виконавчого провадження в зв'язку із тим, що згідно виконавчого документу боржник знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 тобто, на території на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження внаслідок проведення антитерористичних дій.

Законами України «Про боротьбу з терроризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, або преселились з неї під час її проведення.

07.11.2014 року розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р було затверджено перелік населених пунктів (зону АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у зв'язку з чим виконавчі дії на тимчасово не контрольованій території не проводяться.

Відповідно до рішення Ради національної безпеки та оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи, щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», введенного в дію Указом Презедента України №875 від 14.11.2014 року, припинено діяльність державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях. А

Відтак, проведення виконавчих дій неможливо тільки на території проведення активнолї фази АТО.

Отже, постанову заявник вважає незаконною, оскільки вона не відповідає положенням статей 11, 18 Закону України «Про виконавче провадження», просить скасувати та зобов'язати ВДВС Петровського РУЮ у м. Донецьк відкрити виконавче провадження.

Представник заявника, направивши заяву про підтримання скарги, просив її задовольнити.

Начальник ВДВС Петровського РУЮ у м. Донецьк Осипов О.Г. в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши доводи заявника, дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ (ст.384 ЦПК України)

Як убачається з наданих суду доказів, постановою ВДВС Петровського РУЮ у м. Донецьк від 19.08.2015р. Публічному акціонерному товариству «Креді Агріколь Банк» було відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 755/27103/14-ц, виданим Дніпровським районним судом м. Києва 24.10.2015р. про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» суми боргу в розмірі 209 576,87 грн. (а.с. 10).

Підставою для винесення вказаної постанови стало знаходження боржника за адресою: АДРЕСА_2. на території на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У зв'язку з чим виконавчі дії на тимчасово не контрольованій території не проводяться.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Проте, згідно вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 даного Закону України передбачено, що до обов'язку державного виконавця належить вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти.

Однак, державним виконавцем не вчинено жодних дій по виконанню виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва № 755/27103/14-ц, у зв'язку із чим постанова про відмову у відкриті виконавчого провадження підлягає скасуванню, а вимоги заявника в даній частині підлягають задоволенню.

Окрім того, вирішуючи справу «Шмалько проти України» Європейський суд з прав людини в п. 43 дійшов наступного висновку: «Суд наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, як би стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також, як зазначив Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012, за практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, виконавче провадження це завершальна стадія судового провадження, тому відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження в даному випадку позбавляє стягувача можливості реалізувати своє право на судовий захист.

При розгляді скарги з достовірністю було встановлено, що відповідно до виконавчого листа, боржник знаходиться у м. Донецьк, тобто на території, де проводиться АТО.

Суд не може погодитися з твердженням державного виконавця про те, що відкриття виконавчого провадження неможливе, внаслідок неможливості проведення виконавчих дій на території АТО.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Отже, фактична реєстрація боржника на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, не виключає можливості знаходження майна боржника поза межами такої території, та наявності відкритих рахунків в банківських установах також поза межами зазначеної території.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, вимога заявника про зобов'язання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області Балдинюка Максима Юрійовича прийняти до виконання виконавчий лист № 755/18219/15-ц і відкрити виконавче провадження не може бути задоволена, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» исаме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, - суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 209, 210, 383-389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області Балдинюка Максима Юрійовича. - задовольнити частково.

Постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області Балдинюка Максима Юрійовича від 02.02.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження - скасувати.

У задоволенні інших вимог заявника Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» - відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику та особі, рішення і дії якої оскаржуються - для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо сторони не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

СУДДЯ: