Справа № 529/267/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2016 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Щабельської І. В.

при секретарі Іванченко В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Диканського району Полтавської області , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що після смерті ОСОБА_4 він, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, що складається з домоволодіння та земельної ділянки площею 0,31 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, які розташовані в с. Великі Будища Диканського району Полтавської області, однак через відсутність відомостей про цю землю у Державному земельному кадастрі та відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння на ім'я померлої позбавлений можливості нотаріально оформити право власності на вказане майно, позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач подав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність.

Від відповідача - ОСОБА_2 сільської ради Диканського району Полтавської області /далі - ОСОБА_2 сільська рада/ - надійшов лист про визнання позову та розгляд справи у відсутність його представника.

Відповідч ОСОБА_3 суду подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність.

Третя особа Диканська дежавна нотаріальна контора Полтавської області /далі - Диканська держнотконтора/ - заперечень проти позову не подала, подала заяву про розгляд справи у відсутність її представника.

За вказаних обставин розгляд справи був проведений без участі позивача, представника відповідача ОСОБА_2 сільської ради, відповідача ОСОБА_3 та представника третьої особи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 174 ЦПК України відповідач має право визнати позов протягом усього часу судового розгляду справи, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладене в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. У разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

04 липня 2015 року в с. Великі Будища Диканського району Полтавської області померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 301485, виданим 06 липня 2015 року виконавчим комітетот ОСОБА_2 сільської ради. За життя нині померла ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ПЛ № 466, виданого 21 січня 1998 року ОСОБА_2 сільською радою народних депутатів /далі - Державний акт/, володіла земельною ділянкою загальною площею 0,31 га, з яких 0,05 га для обслуговування житлового будинку та 0,26 га ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради. Державний акт був виданий у визначеному на той час порядку і зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. Належність вказаної землі нині померлій ОСОБА_4 також підтверджено довідками, виданими відділом Держгеокадастру у Диканському районі Полтавської області 03.02.2016 року.

Положенням ст. 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування виникають з моменту реєстрації цих прав. Однак зміст ст. 125 ЗК України та порядок реєстрації земельних ділянок був змінений у 2009 році, а Закон України "Про Державний земельний кадастр" почав діяти лише з 01.01.2013 року, тобто після видачі ОСОБА_4 Державного акта.

За вказаних обставин суд приходить до висвновку, що спірна земельна ділянка належала померлій ОСОБА_4 на законних підставах, хоча в подальшому і не була внесена до Державного земельного кадастру, а тому є спадковим майном.

В судовому засіданні також встановлено, що нині померла ОСОБА_4 шляхом постійного проживання фактично прийняла спадщину шляхом спільного проживання після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер 29 січня 1986 року, що підтверджується відповідною довідкою відповідача.

Прийнята померлою ОСОБА_4 після смерті чоловіка спадщина складається з домоволодіння, яке розташоване по пров. Зубенщина, 8 в с. Великі Будища Диканського району Полтавської області та, згідно технічного паспорта, виданого 26.03.2015 року Приватним підприємством Полтавське Бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" /далі - Полтавське БТІ/, в цілому складається з житлового будинку літ. А-1, літньої кухні - літ. Б, б, погреба - літ. б1, вбиральні - літ. ОСОБА_6 житловий будинок нині померлий ОСОБА_5 придбав на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 01 червня 1981 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради та зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під № 21. Однак за життя нині померла ОСОБА_4 після фактичного прийняття спадщини у вигляді вказаного вище майна не зареєструвала своє право власності на нього у встановленому законом порядку, хоча користувалась ним, як власник та проживала у ньому до своєї смерті.

Згідно до ст. 86 та ст. 100 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент виникнення права власності у померлої ОСОБА_4 на вказаний будинку, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. В особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 та ст. 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки за життя ОСОБА_4 правомірно набула право власності на спірне домоволодіння шляхом прийняття спадщини після померлого чоловіка, хоча за життя не і встигла оформити право власності на спірне майно, суд приходить до висновку, що це майно належало їй на законних підставах, а тому є спадковим.

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ч. 2, 1233, 1268, ч. 1 ст. 1270 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу її відкриття не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з копії заповіту, посвідченого 10 листопада 2014 року секретарем Великобудищанської сільської ради народних депутатів, на випадок своєї смерті нині померла ОСОБА_4 заповіла житловий будинок та земельну ділянку для його обслуговування та ведення особистого підсобного господарства позивачу ОСОБА_1

З довідки Диканської держнотконтори вбачається, що після смерті ОСОБА_4 на підставі заяв позивача та відповідача ОСОБА_3 про прийняття спадщини 17.08.2015 року була заведена спадкова справа. Інші особи з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Однак позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність в даний час реєстрації відповідних даних про спірну земельну ділянку у Державному земельному кадастрі та реєстрації за померлою права власності на спірне домоволодіння.

Враховуючи те, що вказана вище земельна ділянка та домоволодіння є спадковим майном, які належали померлій ОСОБА_4 на законних підставах, позивач прийняв спадщину після її смерті, як спадкоємець за заповітом, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 328, 1216-1218, 1220-1223, 1225, 1233, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 86, 100 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст. 78-81 ЗК України, ст. ст. 10, 11, 60, 208-209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку загальною площею 0,31 га, з яких 0,05 га для обслуговування житлового будинку та 0,26 га ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Диканського району Полтавської області та належала померлій 04 липня 2015 року ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право пиватної власності на землю серії ПЛ № 466, виданого 21 січня 1998 року ОСОБА_2 сільською радою народних депутатів Диканського району Полтавської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 120.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок, розташований по пров. Зубенщина, 7 в с. Великі Будища Диканського району Полтавської області, який вцілому складається з житлового будинку літ. А-1, літньої кухні - літ. Б, б, погреба - літ. б1, вбиральні - літ. В та належав померлій 4 липня 2015 року ОСОБА_4 в порядку фактичного прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Диканський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: