Провадження № 2/520/804/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Луняченка В.О. ,

при секретарі - Нефедової Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-

ВСТАНОВИВ:

02.12.15 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 заробітної плати, та всіх доходів щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову й до досягнення дочкою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивачка до судового засідання надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглядати справу за її відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дочки не визнав в повному обсязі, оскільки на даний час ніяких прибутків не отримує, на обліку як безробітний у центрі зайнятості населення не перебуває, також в судовому засіданні пояснив, що має малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, пояснив суду, що за домовленістю з позивачкою він раніше, коли була можливість, здійснював переказ грошових коштів на утримання дитини, про що надав суду копії квитанцій про переказ грошових коштів ОСОБА_1 ( період 2010-2014 роки).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка - ОСОБА_1 з 20.09.2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_1 видане Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 19.08.2010 року ( актовий запис №708 від 15.10.2009 року) ( а.с. 5). Від даного шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено свідоцтвом про народження НОМЕР_2 виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м.Одесі ( а.с.6), батьком якої зазначений ОСОБА_2. Сторони на даний час проживають окремо, малолітня ОСОБА_3, 2003 року народження проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків з утримання дитини, що призвело до звернення позивачки з відповідним позовом до суду. Однак в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, на даний час офіційно не працевлаштований, на обліку як безробітний у службі зайнятості населення на даний час не перебуває, оскільки вважає запропоновані йому Одеським міським центром зайнятості можливі варіанти працевлаштування з заробітною платою розміром 1800 гривень, такими що не відповідають його потребам.

Також суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 має на утриманні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчить надане до матеріалів справи свідоцтво про народження останнього НОМЕР_3, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 14.09.2013 року. Також суд приймає до уваги той факт, що за відповідач з 2010 року по 2014 рік, періодично переказував кошти позивачці, про що свідчать надані відповідачем до матеріалів справи копії квитанцій про грошові перекази.

Між сторонами виник спірні стосунки щодо матеріального забезпечення дитини.

При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі та розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

З положення ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України вбачається, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що відповідач не працевлаштований, постійного доходу не має, має на вихованні іншу дитину - сина ОСОБА_4, 2013 року народження, який також потребує утримання з боку батька, приймаючи до уваги, що Законом України «Про державний бюджет України на 2016», а саме ст. 7 встановлений прожитковий мінімум на дитину відповідного віку (6-18 років) з 01 січня 2016 року сумою 1455 гривень, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, а саме: стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, 2003 року народження у твердій грошовій сумі розміром 485,00 гривень, щомісячно, починаючи з 02.12.15 року й до досягнення повноліття ОСОБА_3, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 гривень підлягають стягненню з відповідача до державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1., зареєстрований АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5.) аліменти в розмірі 485 ( чотириста вісімдесят п'ять ) гривень щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2), починаючи з 02.12.20015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1., зареєстрований АДРЕСА_1 ІНН невідомий) в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.) гривень.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.