Справа № 574/1419/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року м.Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Стеценко В.С.

при секретарі Божок В.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду міста Буринь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Буринського району Сумської області та ОСОБА_3 районної державної адміністрації Сумської області про визнання права власності на земельну частку ( пай),

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Буринського району Сумської області та ОСОБА_3 районної державної адміністрації Сумської області про визнання права власності на земельну частку ( пай) мотивуючи тим, що його бабуся ОСОБА_4, будучи членом колгоспу працювала в колгоспі «Політвідділ» з 01 січня 1932 року по 08 вересня 1941 року та з 08 вересня 1943 року по 31 грудня 1956 року, її трудовий стаж в колгоспі становить 22 роки. Правонаступником колгоспу «Політвідділ» в результаті реорганізації в подальшому стала АФ «Чернечослобідська». По досягненню пенсійного віку ОСОБА_4 вийшла на пенсію, але членство в колгоспі не зупиняла. Була колгоспним пенсіонером і до самої смерті, тобто до 08 лютого 1996 року проживала в селі Чернеча Слобода.

В результаті реорганізації колгосп «Пролітвідділ» став агрофірмою «Чернечослобідська» (протокол №3 від 03.12.1992 року), а потім назви постійно мінялись. В колективну власність членів агрофірми «Чернечослобідська» передано 3958,3 гектарів землі згідно з планом. До державного акту на право колективної власності на землю додано список осіб, які мають право на земельну частку (пай), але його бабуся з невідомих йому причин до даного списку включена не була, про що він дізнався нещодавно. Оскільки позивач лише у вересні 2015 дізнався про порушення своїх прав, тому вважає, що не пропустив термін звернення до суду і просить визнати за ним право на земельну частку ( пай), так як спадщину після смерті бабусі він прийняв.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, але надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та просив слухати справу у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 сільської ради Буринського району Сумської області в судове засідання не зявилась, але надала заяву в якій позов визнала, не заперечує щоб за позивачем визнали право на земельну частку (пай) і просить розглядати справу в її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 районна державна адміністрація Сумської області в судове засідання не зявилась, але надала заяву в якій позов визнала, не заперечує щоб за позивачем визнали право на земельну частку (пай) і просить розглядати справу в її відсутності.

Третя особа відділ Держгеокадастру у Буринському районі Сумської області в судове засідання не зявилась, але надала заяву в якій позов визнала , не заперечує щоб за позивачем визнали право на земельну частку (пай) і просить розглядати справу в її відсутності.

Третя особа селянське фермерське господарство «Віталія» в судове засідання не зявилась, але надала заяву в якій позов визнала, не заперечує щоб за позивачем визнали право на земельну частку (пай) і просить розглядати справу в її відсутності.

Ст.197 ЦПК України вказує, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разівизнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що з 01 січня 1932 року по 08 вересня 1941 року та з 08 вересня 1943 року по 31 грудня 1956 року ОСОБА_4 працювала в колгоспі «Політвідділ», її трудовий стаж в колгоспі становить 22 роки. По досягненню пенсійного віку ОСОБА_4 вийшла на пенсію, але членство в колгоспі не зупиняла. Була колгоспним пенсіонером і до самої смерті, тобто до 08 лютого 1996 року проживала в селі Чернеча Слобода. Даних, які свідчили про виведення ОСОБА_4 з членів колгоспу «Політвідділ»не має, що підтверджується довідкою ТОВ «Чернечослобідське», актом позаштатного інспектора Райсоцзаб від 05.01.1968 р., копією свідоцтва про смерть І-БП №314252 виданого 08.02.1996 р.

Відповідно до рішення ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів від 07 липня 1995 року №23 видано Державний акт на право колективної власності на землю. Який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №13, але ОСОБА_4 помилково не було включено у списки осіб, які мають право на отримання земельної частки ( паю), що підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради Буринського району Сумської області від 18.11.2015 р. №206 та довідкою Буринськогог районного відділу земельних ресурсів від 08.11.2004 р. №341.

Розмір земельної частки (паю) в АФ «Чернечослобідська» с. Чернеча Слобода Буринського району Сумської області становить 3,34 в умовних кадастрових гектарах, станом на 19.11.2015 р. вартість земельної частки (паю) становить 78704,69 грн., що підтверджується довідкою Буринського районного відділу земельних ресурсів від 22.12.2004 р. №140, довідкою відділу Держгеокадастру за №341/01-18 від 19.11.2015 року.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України №720 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільсько-господарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Із змісту даної норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта.

Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на час видачі Державного акту на землю та на час набрання чинності Указу Президента України №720/95 від 8.08.1995 року ОСОБА_4 була членом АФ «Чернечослобідська», була безпідставно не включена до списку членів підприємства, які мають право на земельну частку (пай), що не може позбавити її права на земельну частку, сертифікат на право на земельну частку (пай) на її ім'я безпідставно не видавався.

Такий сертифікат видається громадянину України - членові колективного сільськогосподарського підприємства і засвідчує право на земельну частку (пай) у землях, які перебувають у колективній власності підприємства, у вказаному розмірі (в умовних кадастрових гектарах) без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Отже, суд прийшов до наступних висновків, що Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю».

Оскільки ОСОБА_4 на час проведення розпаювання земель та складання списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) була членом колгоспу «Політвідділ», який в подальшому було перейменовано в агрофірму «Чернечослобідська» Буринського району Сумської області, то вона має право на земельну частку (пай) хоча її ім'я помилково не включено до списків та не видано сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі. Спадщину після її смерті прийняв внук ОСОБА_1, що підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради Буринського району Сумської області від 18.11.2015 №1121.

Позивач відповідно до ст.ст.548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, а також Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюста України від 14.06.1994 року №18/5, який діяв на той час, прийняв спадщину, оскільки мав на руках оригінали документів та вступив в оперативне управління майном, а саме будинком, земельною ділянкою та приватизаційним майновим сертифікатом, що підтверджуються довідкою ОСОБА_2 сільської ради Буринського району сумської області від 18.11.2015 р. №1159 та копією приватизаційного майнового сертифікату.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельні частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч.1 ст.2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 №5245-УІ, який набрав чинності 01.01.2013 року внесено зміни до ст.122 Земельного кодексу України в частині повноважень щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування. Зокрема пунктом 4 статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав п. а ч.3 ст. 152 ЗК України.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» в п. 24 зазначає , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" маєбути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Судом було безспірно встановлено, що право ОСОБА_4 та ОСОБА_1, як спадкоємця, на земельну частку (пай) в землях агрофірми «Черечослобідська» було порушено, суд виходячи з принципу земельного законодавства щодо забезпечення рівності права власності на землю громадян, що визначено п. б) ч.1 ст.5 ЗК України, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача шляхом визнання за ним права на земельну частку (пай) в землях Чернечослодобідської сільської ради Буринського району Сумської області, що буде підставою для виділення йому в натурі (на місцевості) земельної ділянки, як спадкоємцю земельної частки (паю), із вказаних земель колективної власності, або земель запасу чи резервного фонду на території Чернечослодобідської сільської ради Буринського району Сумської області.

Відповідно до ч.1 ст.25 ЗК України при приватизації земель державних сільськогосподарських підприємств земельні ділянки передаються працівникам та пенсіонерам цих підприємств.

Оскільки за життя спадкодавця правовстановлюючі документи на земельну частку (пай) виготовлені не були, тому нотаріально оформити прийняття спадщини позивач позбавлений можливості.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права.

Визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позов базується на законі, є обґрунтованим тому його слід задоволити.

При цому суд враховує, що відповідно до ст.71 ЦК Української РСР (1963 року) загальних строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки.

Аналогічні вимоги щодо загального строку позовної давності містить і ст.257 ЦК України. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу. Яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач про порушення свого права дізнався тільки у вересні 2015 році. Ці обставини не заперечували і відповідачі.

Таким чином суд вважає, що позивач не пропустив строк позовної давності.

Керуючись ст.ст.10,11,15, 59, 60,174 ч.4, 197, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 5, 152 ч. 3 п. а) ЗК України, Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року, ст.ст.22, 23 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, ст.ст. 1, 2, 3, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну частку ( пай ) задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцем ОСОБА_4, що померла 08 лютого 1996 року в селі Чернеча Слобода Буринського району Сумської області, право на земельну частку (пай) площею 3,34 в умовних кадастрових гектарах із земель запасу ОСОБА_2 сільської ради Буринського району Сумської області, що перебувають в оренді селянського (фермерського) господарства «Віталія» чи резервного фонду на території ОСОБА_2 сільської ради Буринського району Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: