Справа № 635/2106/16-ц
Провадження № 2/635/1321/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Панас Н.Л.

при секретарі - Супрун Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у с.Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Південноміської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 28 вересня 2014 року померла його мати ОСОБА_2 Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді недобудованого житлового будинку, готовністю на 32% і земельної ділянки площею 0,2498 га, які розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Лісна, 25. Після смерті матері він звернувся до нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав, однак своїм листом від 23 грудня 2015 року державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори рекомендував йому звернутися за оформленням спадкових прав до суду, у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності на вище вказане спадкове майно. Тому просив визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке залишилось після смерті матері, в порядку спадкування за законом.

Позивач у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі.

Частинами 3 та 4 ст.2 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

У відповідності до п.п.1, 4 Перехідних та прикінцевих положень Цивільного Кодексу України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України, власникові нерухомого майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На підставі положень ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ч.2 цієї статті, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, у Постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54 цс 12 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах сформульовано обов'язкова для всіх судів України правова позиція.

Відповідно до статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Крім того, ч.1 ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У відповідності до вимог ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 13.06.2001 року за реєстровим №996, ОСОБА_2 придбала земельну ділянку площею 0,2498 га, з цільовим призначенням: 0,10 га для обслуговування житлового будинку та 0,1498 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Лісна, 25 (а.с.5).

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу недобудованого житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 13.06.2001 року за реєстровим №994, ОСОБА_2 придбала недобудований житловий будинок готовністю 32%, який розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Лісна, 25.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_2 померла 28 вересня 2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №3708 (а.с.10).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження, виданого Райбюро РАЦС Щорського району Чернігівської області 11 вересня 1967 року ОСОБА_1 народився 01 квітня 1960 року і його батьками є ОСОБА_4 і ОСОБА_2 (а.с.9).

Як вбачається з відповіді державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 23.12.2015 року №3882/02.14 ОСОБА_1 запропоновано звернутись до суду, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташованих за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Лісна, 25 (а.с.14).

Тобто, єдиним спадкоємцем першої черги на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_2, яка померла 28.09.2014 року, та складається з недобудованого житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Лісна, 25, є її рідний син ОСОБА_1.

У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, у відповідності до вимог ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Також, у відповідності до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у цьому законі терміни вживаються в такому значенні: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, згідно з ч.1 ст.4 того ж Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

У звязку з тим, що матір"ю позивача не була дотримана процедура оформлення права власності у встановленому законом порядку, але окрім позивача інших спадкоємців не має, суд приходить до висновку, що на теперішній час спадкоємцем першої черги на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 - позивач по справі.

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2, яка померла 28 вересня 2014 року дійсно володіла, на підставі договорів купівлі-продажу від 13.06.2001 року, земельною ділянкою, площею 0,2498 га та недобудованим житловим будинком, розташованих за адресою: Харківська область Харківський район, м.Південне, вул.Лісна, 25, що було підтверджено наданими суду письмовими доказами, тобто була власником цього майна, а також з урахуванням того, що позивач дійсно є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері, що було доведено наданими суду доказами у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 81,82, 213, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Південноміської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на недобудований житловий будинок готовністю 32%, який розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Лісна, 25, в порядку спадкуваня за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 28 вересня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельню ділянку площею площею 0,2498 га, з цільовим призначенням: 0,10 га для обслуговування житлового будинку та 0,1498 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Лісна, 25, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 28 вересня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено сторонами повністю або частково до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Апеляційна скарга подається у письмовій формі протягом десяти днів зі дня проголошення рішення.

Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів зі дня отримання копії рішення.

Суддя Н.Л.Панас