Провадження № 2/761/5245/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Романчук К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про зобов'язання вчинити дії, стягнення процентів за користування коштами та трьох процентів річних за порушення грошового зобов'язання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 26 квітня 2016 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» (далі - Відповідач) про зобов'язання вчинити дії, стягнення процентів за користування коштами та трьох процентів річних за порушення грошового зобов'язання.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно з укладеним між Позивачем та Відповідачем 13 травня 2013 року Договором про відкриття депозитного рахунку (далі - Договір № 1) Позивач вніс на депозитний рахунок 325 000 доларів США 00 центів під 7,65% річних, терміном повернення вкладу 15 травня 2014 року. Однак, по закінченню строку дії Договору, Відповідач, посилаючись на постанову Правління Національного банку України № 245 від 29 квітня 2014 року «Про врегулювання діяльності фінансових установ і проведення валютних операцій», відмовив Позивачу у видачі коштів всіх йому належних, обмеживши видачу еквівалентом 15 000 грн. на добу. Зазначив, що 20 травня 2014 року сума вкладу на підставі платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах № 53452353 від 20 травня 2014 року була перерахована з вкладного рахунку на поточний рахунок Позивача № НОМЕР_2, відкритий Відповідачем. Зазначив, що в травні 2014 року Позивач звернувся до Відповідача з наміром отримати кошти зі вказаного поточного рахунку в іноземній валюті в сумі 349 930 доларів США 62 центи. Однак, Відповідач відмовив Позивачу у видачі коштів у повному обсязі, що змусило останнього звернутися до суду про захист своїх прав. Так, згідно рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» про стягнення коштів задоволено частково: зобов'язано ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» видати ОСОБА_1 з поточного рахунку № НОМЕР_2 готівкою суму вкладу і нарахованих відсотків в розмірі 349 930 доларів США 62 центи у порядку встановленому законодавством України та нормативно-правовими актами. Зауважив, що згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року вирішено виключити з резолютивної частини рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року посилання на те, що стягнення суми вкладу і нарахованих відсотків становить еквівалент 4 531 601 грн. 53 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 03 листопада 2014 року у порядку, встановленому законодавством України та нормативно-правовими актами. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Позивач стверджує, що кошти в сумі 349 930 доларів США 62 центи видані йому Відповідачем 02 лютого 2015 року. Зауважив, що за період з 23 травня 2014 року до 02 лютого 2015 року проценти за користування коштами Відповідачем не нараховувалися, з чим Позивач не погоджується та вважає таку діяльність банку неправомірною. Позивач стверджує, що проценти за договором банківського вкладу нараховуються у розмірі, передбаченому договором, по день фактичного його повернення, у разі, коли такі не були повернуті вкладнику на його вимогу у встановлений договором строк. За підрахунками Позивача, у Відповідача утворилася заборгованість перед Позивачем щодо виплати процентів за користування коштами, належними Позивачу, за період з 23 травня 2014 року по 01 лютого 2015 року, у розмірі 11 001 долар США 24 центи. Просив суд ухвалити судове рішення, яким стягнути зазначену вище суму коштів із Відповідача на його користь, зменшену на суму утриманих податків згідно діючого законодавства України в іноземній валюті (доларах США) в повному обсязі однією сумою через касу банку, стягнути з Відповідача на користь Позивача 3 % проценти річних в сумі 7 334 долари США 16 центів за прострочення виконання грошового зобов'язання, що передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України, а також відшкодувати судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

В ході судового розгляду справи, згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року, до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Національний банк України (далі - Третя особа).

Крім того, в ході судового розгляду справи, Позивачем було надіслано на адресу суду заяву від 16 листопада 2016 року про зміну предмету позову (уточнення позовних вимог), в якій Позивач вніс зміни до позовних вимог, зазначених у позовній заяві від 20 квітня 2016 року, зокрема просив суд ухвалити судове рішення, яким стягнути з Відповідача на користь Позивача суму нарахованих процентів на суму 349 930 доларів США 62 центи несвоєчасно повернуту згідно Договору від 29 квітня 2013 року № 2620/37/421050 про відкриття Вкладного рахунку (вклад «Ощадний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування та Договору банківського мультивалютного рахунку від 21 листопада 2011 року № НОМЕР_2/980/Р , за період з 23 травня 2014 року до 01 лютого 2015 року (включно) в розмірі 11 001 долари США 24 центи, зменшену на суму утриманих податків згідно діючого законодавства України, в іноземній валюті (доларах США)в повному обсязі однією сумою через касу Банку. Позовні вимоги в частині щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача 3% процентів річних в сумі 7 334 долари США 16 центів за прострочення виконання грошового зобов'язання, що передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України, Позивач залишив незмінними.

У судовому засіданні представник Позивача позов підтримала. Позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, з урахуванням уточнень.

Представник Відповідача позов не визнала. У задоволенні позовних вимог просила суд відмовити повністю. Аргументуючи це тим, що Позивач безпідставно просить стягнути з Відповідача відсотки за користування належним йому вкладом за період з 23 травня 2014 року до 01 лютого 2015 року (включно) в розмірі 11 001 долари США 24 центи, оскільки такі відсотки нараховані по закінченню строку дії депозитного договору. Зауважив, що Позивач не був позбавлений права отримати належні йому грошові кошти у спосіб, визначений постановою Правління Національного банку України № 245 від 29 квітня 2014 року «Про врегулювання діяльності фінансових установ і проведення валютних операцій». Крім того, на думку представника Відповідача, нарахування санкцій згідно статті 625 Цивільного кодексу України на суму зазначену в іноземній валюті є неправомірним. На думку представника Відповідача, останній не було допущено порушення прав Позивача.

Повідомлена у встановленому законом порядку про день, час та місце судового розгляду справи, Третя особа у судове засідання не з`явилася. Від представника Національного банку України на адресу суду клопотання про перенесення судового розгляду справи чи про розгляд справи за відсутності представника Національного банку України, як і заперечення проти позову, до суду не надходили.

Заслухавши пояснення представника Позивача та представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При розгляді цивільної справи № 761/15773/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», третя особа Національний банк України, про стягнення коштів, Шевченківським районним судом м. Києва встановлено, що 13 травня 2013 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» було укладено Договір № 263/37/425628 про відкриття Депозитного рахунку (вклад «Традиційний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування, на підставі чого, того ж дня, 13 травня 2013 року ОСОБА_1 було внесено на депозитний рахунок 325 000 доларів США, терміном повернення вкладу 15 травня 2014 року, зі встановленою процентною ставкою 7, 65 % річних. По закінченню строку дії депозитного договору Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії» не здійснило виплату ОСОБА_1 належні йому кошти за вкладом у повному обсязі у зв'язку із дією постанови Правління Національного банку України № 245 від 29 квітня 2014 року «Про врегулювання діяльності фінансових установ і проведення валютних операцій». Згодом, 15 травня 2014 року ОСОБА_1 розмістив суму 349 930 доларів США 62 центи на вкладному рахунку в Публічному акціонерному товаристві «Дочірній банк Сбербанку Росії» згідно Договору від 29 квітня 2013 року № 2620/37/421050 про відкриття Вкладного рахунку (вклад «Ощадний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування (а.с. 8-12).

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року у цивільній справі № 761/15773/14-ц, позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», третя особа Національний банк України, про стягнення коштів, задоволено частково: присуджено зобов'язати ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» видати ОСОБА_1 з його поточного рахунку № НОМЕР_2 готівкою, відповідно до договору № 263/37/425628 від 13 травня 2013 року про відкриття Депозитного рахунку (вклад «Традиційний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування, договору від 29 квітня 2013 року № 2620/37/421050 про відкриття Вкладного рахунку (вклад «Ощадний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування та договору банківського мультивалютного рахунку від 21 листопада 2011 року № НОМЕР_2/980/Р у валюті в якій укладено договір № 263/37/425628 від 13 травня 2013 року та договорів від 29 квітня 2013 року № 2620/37/421050, суму вкладу і нарахованих відсотків в розмірі 349 930 доларів США 62 центи, що еквівалентно 4 531 601 53 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 03 листопада 2014 року у порядку встановленому законодавством України та нормативно-правовими актами; стягнено судові витрати в розмірі 3 897 грн. 60 коп. В позовних вимогах про визнання відмови «Дочірнім Банком Сбербанку Росії» в поверненні ОСОБА_1 готівкових коштів в іноземній валюті (доларах США) в сумі 349 930 долари США 62 центи в повному обсязі в порядку, передбаченому укладеними між ним та банком договорами незаконною відмовлено (а.с. 8-12).

Згідно ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року вирішено виключити з резолютивної частини рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року посилання на те, що стягнення суми вкладу і нарахованих відсотків становить еквівалент 4 531 601 грн. 53 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 03 листопада 2014 року у порядку, встановленому законодавством України та нормативно-правовими актами. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 13-15).

Згідно ухвали Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року залишено без змін (а.с. 16-17).

Судом встановлено, що 26 січня 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялим М.Г. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 761/15773/14-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 09 січня 2015 року (а.с. 18).

З матеріалів справи вбачається, що 02 лютого 2015 року Відповідач повернув Позивачеві кошти в сумі 349 930 доларів США 62 центи, що в гривневому еквіваленті становить 5 650 328 грн. 32 центи (а.с. 19).

З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що належні Позивачеві кошти в сумі 349 930 доларів США 62 центи перебували у володінні Відповідача у період з 23 травня 2014 року по 02 лютого 2015 року, тобто за межами строку дії депозитного договору, та на вказану суму не здійснювалося нарахування процентів згідно умов депозитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року, вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

За змістом частин 1 та 5 статті 1061 Цивільного кодексу України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-956цс16, закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні.

При цьому, згідно із частиною другою статті 1070 Цивільного кодексу України, проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Відповідно до пунктів 3.2.1.1. - 3.2.1.3. Розділу 3.2. Вклади на вимогу Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії» із змінами і доповненнями, затверджених Наказом Голови Правління АТ «Сбербанк Росії» № 37 від 16 січня 2012 року, за користування Вкладом Банк зобов'язується сплачувати Клієнту проценти за ставкою, яка визначається Банком щоденно та залежить від суми залишку на Вкладному Рахунку на умовах, передбачених Договором;

Проценти за користування Вкладом нараховуються на фактичний залишок коштів на Вкладному Рахунку виходячи з фактичної кількості днів у місяці та фактичної кількості днів у році, від дня надходження коштів на Вкладний Рахунок, до дня, який передує дню повернення Вкладу Клієнту або списання Вкладу з Вкладного Рахунку з інших підстав, передбачених цими Умовами, Договором та/або Законодавством;

Проценти за користування Вкладом нараховуються щоденно, виходячи з фактичної кількості днів в Періоді;

Проценти нараховані за відповідний період, Банк сплачує (зараховує) на Поточний Рахунок в день, який є датою розміщення Вкладу або у інший день, визначений Договором, та в день, що передує дню закриттю Вкладного Рахунку (а.с. 23-28).

Оскільки, договір банківського вкладу не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неповного виконання зобов'язань за договором після закінчення терміну його дії, суд приходить до висновку, що Відповідач зобов'язаний сплатити на користь Позивача проценти за користування належним Позивачу грошовим вкладом у розмірі 349 930 доларів США 62 центи за період з 23 травня 2014 року до 01 лютого 2015 року.

За підрахунками Позивача, перевірених судом, із Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню проценти в розмірі 11 001 доларів США 24 центи.

Крім того, Позивач просив суд стягнути з Відповідача на користь Позивача 3% річних за порушення виконання грошового зобов'язання в розмірі 7 334 долари США 16 центів.

Позов в цій частині задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові № 6-140цс13 від 25 грудня 2013 року Верховний Суд України висловив правову позицію щодо застосування норми частини другої статті 625 Цивільного кодексу України у справі за позовом про стягнення інфляційний втрат та 3% річних за порушення грошового зобов'язання та зазначив, що у випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, без надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не вважається виконаним і до банку слід застосовувати передбачену частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Однак, судом встановлено, що грошовий вклад було розміщено Позивачем в іноземній валюті - доларах США.

Відповідно до положень частини другої статті 192 Цивільного кодексу України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України встановлені Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 30 травня 2007 року № 200, Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземні валюті на території України, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2000 року № 520, та іншими документами.

Згідно зі статтею 524 Цивільного кодексу України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до статті 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року при розгляді справи за позовом ОСОБИ _1 до ПАТ «КБ «ПриватБанк» про стягнення сум грошових вкладів, процентів на суми вкладів та трьох процентів річних, за заявою ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року, рішення апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року, судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України зазначено, що стаття 625 Цивільного кодексу України унормовує питання відповідальності боржника за порушення грошового зобов'язання і з огляду на правову природу трьох процентів річних, передбачених частиною другою цієї статті, як особливої міри відповідальності, їх сума повинна бути визначена до стягнення виключно в національній валюті України - гривні.

Відповідно до частини 1 статті 3607, Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, позовні вимоги в частині щодо стягнення із Відповідача на користь Позивача 3% процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України із Відповідача на користь Позивача підлягають присудженню судові витрати, пов'язані із розглядом справи у розмірі 4 665 грн. 16 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 192, 524, 525, 526, 530, 533, 625, 1058, 1061, 1070 Цивільного кодексу України, статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року, керуючись статями 10, 11, 13, 60, 61, 88, 209, 212- 215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про зобов'язання вчинити дії, стягнення процентів за користування коштами та трьох процентів річних за порушення грошового зобов'язання - з а д о в о л ь н и т и частково.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» (Код ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) проценти за користування коштами у розмірі 11 001 (одинадцять тисяч один) доларів США 24 центів та судові витрати, пов'язані із розглядом справи, у розмірі 4 665 (чотири тисячі шістсот шістдесят п'ять) гривень 16 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - в і д м о в и т и.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :