АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7944/16 Справа № 180/412/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся (Колодяжна) Н.Є.
Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Городничої В.С.

при секретарі Самокиша О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» - про повернення банківського вкладу та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2015 року, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що повинне бути скасоване з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 22 квітня 2014 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу (депозиту) за яким ОСОБА_2 передав Банку на вкладний рахунок грошові кошти у розмірі 10 000 грн. з процентною ставкою 26 % річних строком до 19 жовтня 2014 року.

Відповідно до п. 1.6 зазначеного договору Банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № 7285 для збереження коштів для вкладника. Депозитний рахунок закривається у день перерахування коштів вкладникові з депозитного рахунку на поточний рахунок № 26204700Т42592, вказаний у п.1.10 цього договору, відкритий на імя вкладника в установі банку, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів.

24 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» із заявою про повернення йому суми вкладу та процентів за ним, проте отримав відмову із посиланням на те, що договір не укладено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що банк на першу вимогу вкладника вчасно не повернув всю суму вкладу, та прийшов до висновку про стягнення відсотків за користування вкладом, 3% річних, індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, упущеної вигоди та пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення виплати з поточного рахунку банківського вкладу та процентів за ним, при цьому, суд вважав, що позивачу слід виплатити суму грошових коштів готівкою через касу банку.

Однак, апеляційний суд не може погодитись з такими висновками, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Згідно ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктом 1.3 ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дата валютування це зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача.

Отже, кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк, в свою чергу, у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

На підставі Постанови правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2 березня 2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким у період із 03 березня 2015 року до 2 червня 2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк».

Таким чином, починаючи з 03 березня 2015 року Банк здійснює свою діяльність на підставі ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним і пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно із ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Відповідно до ч. 6 ст. 36 вказаного Закону обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

16 червня 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було виплачено позивачеві 10503,61 грн..

Враховуючи, що договір банківського вкладу припинив свою дію 19 жовтня 2014 року, депозитні кошти за яким були перераховані на інший рахунок позивача, який передбачений угодою між сторонами, що під час дії у Банку тимчасової адміністрації, позивачеві було повністю виплачено вклад та залишок нарахованих на вклад процентів, те, що з 03 березня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ані ж це передбачено ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», - апеляційний суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 в задоволенні його позовних вимог.

Зважаючи на викладене, висновки, зазначені у судовому рішенні зроблені без повного та всебічного зясування обставин справи, суперечать вимогам матеріального та процесуального закону, а тому, апеляційний суд вважає, що районний суд ухвалив незаконне рішення про часткове задоволення позовних вимог, є підстави для його скасування з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. 307, п.п. 1-4, ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2015 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про повернення банківського вкладу та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_3