Провадження № 2/520/1680/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Київський районний суд міста Одеси у складі:
судді Чаплицького В.В.
за участю секретарів Радецької К.В., Непомнющого М.М., Буланової А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю,
ОСОБА_1 предявила до суду позов з вимогою зобовязати ОСОБА_2 не чинити їй перешкод в здійсненні права користування, володіння та розпорядження квартирою № 100 а у житловому будинку № 75, що знаходиться у м. Одесі по вул. Академіка Вільямса шляхом виселення його з квартири, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.
Позивач заявлені вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача неодноразово подавав до суду заяви про відкладення розгляду справи, однак належних та допустимих доказів поважності неявок в судові засідання не надавав.
Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи та зясувавши наявні обставини, дійшов наступного.
З договору дарування від 13 серпня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 прийняла у дар від ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_4 (своєї матері) квартиру № 100-А, що знаходиться в місті Одесі по вулиці Академіка Вільямса в будинку № 75, загальною площею 14,6 кв.м., в тому числі житловою 7,1 кв.м. Договір посвідчено нотаріусом, право власності зареєстровано (а.с. 8).
До укладення договору дарування квартира № 100-А, що знаходиться в місті Одесі по вулиці Академіка Вільямса в будинку № 75 належала ОСОБА_5 на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право власності виданого 04 квітня 2003 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, сформований 24 липня 2015 року (а.с. 11). Вказані обставини також підтверджуються свідоцтвом про право власності виданим 04 квітня 2003 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради (а.с. 39) та розпорядженням органу приватизації від 04 квітня 2003 року про передачу ОСОБА_5 даної квартири в приватну власність, на підставі заяви про приватизацію (а.с. 40).
Факт родинних відносин та змін прізвища сторін договору дарування підтверджується свідоцтвом про народження ІV № 492871 (а.с. 12) та свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 177240 (а.с. 14).
Довідкою (випискою з будинкової книги про склад сімї та прописку) від 10 вересня 2015 року № 1319 підтверджується, що у квартирі № 100-А, що знаходиться в місті Одесі по вулиці Академіка Вільямса в будинку № 75 з 22 лютого 2005 року проживає та прописаний ОСОБА_2, як зазначає позивач брат колишнього чоловіка (ОСОБА_6) минулого власника ОСОБА_5 (а.с. 9).
В силу положень п. 4 ч. 1 ст. 57 СК України квартира № 100-А, що знаходиться в місті Одесі по вулиці Академіка Вільямса в будинку № 75, з 04 квітня 2003 року по 13 серпня 2015 року, належала ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності, та статус спільної сумісної власності подружжя з ОСОБА_6 на квартиру не розповсюджувався, так як квартира була набута нею внаслідок приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження ІV № 492871 (а.с. 12). Отже між позивачем та відповідачем не має родинного звязку.
Частиною 2 статті 3 СК України затверджується, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
З поданої представником ОСОБА_2 позовної заяви до суду вбачається, що ОСОБА_5 у квартирі № 100-А в житловому будинку № 75, яка знаходиться у м. Одесі по вул. Академіка Вільямса зареєстрована не була, а ОСОБА_2 проживає та прописаний у дійсній квартирі з 22 лютого 2005 року (а.с. 52-55).
Таким чином, в силу ч. 2 ст. 3 СК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 між собою сім'ю не складали, так як спільно не проживали та спільним побутом пов'язані не були.
Положеннями ч. 1 ст. 383 ЦК України затверджується, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Отже, ОСОБА_2 мав право проживати в квартирі № 100-А, що знаходиться в місті Одесі по вулиці Академіка Вільямса в будинку № 75, так як ОСОБА_5 використовувала помешкання для його проживання.
Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_2, в розумінні положень ЖК УРСР, не має статусу наймача квартири № 100-А в житловому будинку № 75, яка знаходиться у м. Одесі по вул. Академіка Вільямса, так як договір найму з ним не укладався, тобто, в силу ч. 1 ст. 383 ЦК України, ОСОБА_2 заселився і проживав дійсній квартирі до 13 серпня 2015 року, як інша особа за згодою минулого власника квартири.
В абзаці 4 статті 156 ЖК УРСР зазначено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Виходячи з того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 між собою сім'ю не складали, положення абзацу 4 статті 156 ЖК УРСР на ОСОБА_2 не розповсюджуються, так як ОСОБА_1, як новий власник квартири, своєї згоди на проживання ОСОБА_2 у дійсній квартирі не надавала.
В абзаці 4 статті 9 ЖК УРСР затверджено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
За ч. 1 ст. 397 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Положення ч. 2 ст. 386 ЦК України не передбачає обовязку власника довести його міркування про намір порушення свого права власності іншою особою. В даному випадку звернення ОСОБА_1 з позовом до суду про виселення ОСОБА_2 може вважатися передбаченням ОСОБА_1 можливості порушення свого права власності з боку ОСОБА_2
За своєю суттю вимога ОСОБА_1 про зобовязання ОСОБА_2 не чинити їй перешкод в здійсненні права користування, володіння та розпорядження квартирою № 100-А у житловому будинку № 75, що знаходиться у м. Одесі по вул. Академіка Вільямса шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири № 100-А у житловому будинку № 75, що знаходиться у м. Одесі по вул. Академіка Вільямса, в розумінні положень ЦК України є вимогою про виселення.
Виходячи з викладеного, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
За ч. 1 ст. 217 ЦК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні.
Пунктом 3.1 «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», передбачена можливість здійснити зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Отже, суд вважає, що при ухваленні рішення, слід встановити порядок його виконання, шляхом зняття ОСОБА_2, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.
Керуючись, ст.ст. 383, 386 ЦК України, ст.ст. 9, 156 ЖК УРСР ст.ст. 3, 57 СК України, п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, ст.ст. 8, 11, 15, 31, 60, 61, 174, 209, 212-215, 217, 224-225, 294 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити.
Виселити ОСОБА_2 з квартири № 100-А у житловому будинку № 75, що знаходиться у м. Одесі по вул. Академіка Вільямса.
Встановити порядок виконання рішення суду, визначивши, що при умові набрання цим рішенням законної сили воно є підставою для зняття ОСОБА_2, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до ст.ст. 223, 233 ЦПК України.

Суддя Чаплицький В. В.