У х в а л а

21 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» про перегляд Верховним Судом України рішення Володарського районного суду Київської області від 27 липня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» до ОСОБА_4 про визнання договору оренди землі поновленим та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

Володарський районний суд Київської області рішенням від 27 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року, в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» (далі - ТОВ «ФК ЛТД») відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 24 грудня 2015 року касаційну скаргу ТОВ «ФК ЛТД» відхилила, рішення Володарського районного суду Київської області від 27 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року залишила без змін.

2 березня 2016 року ТОВ «ФК ЛТД», за дорученням якого діє ОСОБА_5, звернулось до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Володарського районного суду Київської області від 27 липня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2015 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На обґрунтування підстави перегляду вказаного судового рішення суду касаційної інстанції, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року та від 3 лютого 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному судовому рішенні, застосовано вказану норму матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаного судового рішення, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанову Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу 24 грудня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог з огляду на те, що орендар відповідно до умов укладеного договору оренди в установлений строк не скористався переважним правом на укладення цього договору на новий строк; не набув права на поновлення договору оренди, оскільки користувався орендованою земельною ділянкою після закінчення строку дії договору на підставі недійсної додаткової угоди; при цьому орендодавець висловив заперечення щодо поновлення договору оренди.

Разом з тим у судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 11 листопада 2015 року касаційний суд, направивши справу на новий апеляційний розгляд, указав на необхідність перевірити доводи сторін про наявність підстави, передбаченої частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», щодо поновлення договорів оренди землі;

- в ухвалі від 3 лютого 2016 року касаційний суд, направивши справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, указав на порушення судами норм процесуального права та необхідність повного з'ясування усіх фактичних обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору; при цьому суд звернув увагу на те, що орендодавець не надіслав у передбачений законом строк на адресу орендаря листа-повідомлення про заперечення щодо поновлення договору оренди землі.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того, відсутні й підстави для перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2015 року у зв'язку з її невідповідністю висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року, оскільки судове рішення, про перегляд якого подано заяву, не суперечить цьому висновку.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» до ОСОБА_4 про визнання договору оренди землі поновленим та зобов'язання вчинити дії за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» про перегляд Верховним Судом України рішення Володарського районного суду Київської області від 27 липня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

А.Г. Ярема