АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/2080/16 Головуючий 1-ї інстанції - Єрмак Н.В.
Справа № 2-643/6247/15 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Івах А.П., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та повернення банківського вкладу (депозиту), -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» (далі Банк)/про захист прав споживачів та повернення банківського вкладу (депозиту).

В обґрунтування позову посилався на те, що у лютому 2015 року між ним та Банком було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Класік», згідно умов якого він передав Банку 140 000 грн. на один місяць зі сплатою 21,5% річних.

06 березня 2015 року договір було пролонговано ще на один місяць.

По закінченню дії договору, у квітні 2015 року він звернувся до Банку з вимогою про повернення вкладу та процентів за ним, але Банк відмовився повернути вклад.

У зв'язку з викладеним, просив повернути банківський вклад в розмірі 140 000 грн. та пеню за прострочення повернення вкладу в розмірі 29 400 грн.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в розмірі 140 000 грн. та пеню за прострочення виконання зобов'язань за договором в розмірі 29 400 грн., всього 169 400 грн., а також в дохід держави судовий збір в розмірі 1 694 грн.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неналежну оцінку наданим доказам. Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права щодо стягнення вкладу та пені в порядку ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а також порушено норми процесуального права.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача та представника Банку в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

В силу частини першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Судом встановлено, що 06.02.2015 року між ОСОБА_2 .та Публічним акціонерним товариством «Банк Фінанси та Кредит» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Класік» № 300131/168828/1-15. Згідно умов договору ОСОБА_2 передав Банку 140 000 гривень, зі строком дії вкладу - 1 (один) місяць до 06.03.2015 року, зі сплатою 21,5 % річних. 06.03.2015 року договір було автоматично пролонговано на один місяць.

Згідно п.6 Договору після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбаченими положеннями п.5.2. Основних умов.

Матеріали справи свідчать, що 03.04.2015 року позивач, звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогою повернути банківський вклад в сумі 140000 гривень.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що позивач у порушення п.5.2 Основних умов у своїй заяві про повернення вкладу не вказав у який спосіб Банк мав би повернути цей вклад (готівкою чи перерахуванням на власний рахунок) спростовується копією заяви ОСОБА_2 на адресу Банку з проханням повернути вклад у сумі 140 000 грн. (а.с.8)..

Тому суд, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи та вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині стягнення суми банківського вкладу.

Посилання Банку у письмових поясненнях до апеляційної скарги від 19.02.2016 року про те, що сума вкладу 17 листопада 2015 року повернута позивачеві, правового значення не має, оскільки вказане повернення Банком проведено після ухваленого судом рішення, а є підставою для надання вказаних доказів на стадії виконання рішення.

Проте, задовольняючи вимоги про стягнення пені суд першої інстанції виходив з положень ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції у вказаній частині є необґрунтованим, оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини, а умови укладеного між сторонами договору не передбачають стягнення пені у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання.

Оскільки застосування судом першої інстанції норми матеріального права, що не підлягали застосуванню, призвело до неправильного вирішення спору, судове рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

В решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України , колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року скасувати в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення банківського вкладу та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» про стягнення пені за несвоєчасне повернення банківського вкладу.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: