Справа № 569/9540/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Харечко С.П.,

при секретарі - Левчук Д.О.,

з участю позивача ОСОБА_1, її представника Януль В.С.,

представників відповідача ГВК УДПСУ: Воронко О.В., Полюхович І.О., ОСОБА_10,

представника ДКС України Гнатишина К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городищенської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (96), Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в інтересах дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Городищенської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (96), Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди в розмірі 200 000 грн. на кожну дитину.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 11 квітня 1997 року між нею та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, який в подальшому 02 жовтня 2012 року був розірваний. Від шлюбу у них народилось двоє дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_5 працював на посаді молодшого інспектора (з озброєння та спецзасобів) відділу охорони Городищенської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (96). ІНФОРМАЦІЯ_3 у результаті отриманого наскрізного, вогнепального кульового поранення живота з пошкодженням внутрішніх органів та масивної кровотечі під час проходження служби при виконання службових обов'язків у Городищенській виправній колонії № 96 ОСОБА_5 помер. Поранення було нанесено молодшим інспектором відділу охорони виправної колонії старшим сержантом внутрішньої служби ОСОБА_6 Відносно вказаного випадку у Городищенській виправній колонії № 96 проведено службове розслідування за результатами якого притягнуто до відповідальності ряд працівників. Вироком Рівненського міського суду від 19 вересня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі. Вважає, що її дітям ОСОБА_3, ОСОБА_4 у зв'язку із смертю батька завдано моральних страждань. Оскільки смерть ОСОБА_5 настала під час виконання службових обов'язків, у зв'язку з незаконними злочинними діями працівника Городищенської виправної колонії, тому саме колонія повинна відшкодувати моральну шкоду. Зазначає, що її діти не можуть змиритися із втратою батька, у них порушився нормальний спосіб життя, мучить безсоння. Згідно вимог ст. 1172 ЦК України, колонія несе відповідальність за дії свого працівника під час виконання ним службових обов'язків.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

В судовому засіданні представники відповідача ГВК УДПСУ позовні вимоги не визнали, підтримали подані на позов заперечення, пояснили, що Городищенська виправна колонія не вбачає в своїх діях будь-якої вини у смерті ОСОБА_5 Позивачем не доведено факт та характер моральних страждань, ступінь вини Городищенської виправної колонії у смерті ОСОБА_5 Вказують, що у спричиненні смерті ОСОБА_5 винен ОСОБА_6, який і повинен відшкодувати шкоду. Додали, що ОСОБА_5 прискіпливо ставився до ОСОБА_6, робив йому зауваження, виражався на його адресу нецензурними словами, чим порушив п. 77 Інструкції з організації охорони кримінально-виконавчих установ закритого типу. Також вказали, що шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 02 жовтня 2012 року був розірваний, ОСОБА_7 стягувала з ОСОБА_5 аліменти на користь дітей. В зв'язку з тим що ОСОБА_5 не проживав з дітьми, вони не зазнали сильних душевних страждань як описує позивач. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представники відповідача ДКС України позовні вимоги не визнав, пояснив, що моральна шкода підлягає до стягнення з ОСОБА_6, який вироком суду визнаний винний у смерті ОСОБА_5

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1.

Висновком службового розслідування затвердженого начальником управління Державної пенітенціарної служби України Адамець О.І. за фактом смерті внаслідок отриманого вогнепального поранення молодшого інспектора (з озброєння та спецзасобів) відділу охорони Городищенської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (96) старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_5 встановлено, що смерть ОСОБА_5 настала внаслідок проникаючого вогнепального поранення живота з пошкодженням внутрішніх органів, сталася під час проходження служби при виконанні службових обов'язків; за порушення дисципліни та законності, що виразилися у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть молодшого інспектора відділу ОСОБА_6 звільнено зі служби в органах виконання покарань.

Також вищевказаним висновком встановлено, що причинами надзвичайної події стали порушення вимог п. 83 Інструкції з організації охорони кримінально-виконавчих установ закритого типу установ начальником чергової варти відділу охорони ОСОБА_8, послаблення контролю за порядком здачі підпорядкованим персоналом вогнепальної зброї з боку інспектора внутрішньої служби ОСОБА_9, порушення вимоги п. 5 Положення про організацію виховної та соціально-психологічної роботи з персоналом старшим інспектором ОСОБА_10, порушення вимог п.п. 38, 43 Інструкції з організації охорони кримінально-виконавчих установ закритого типу установ начальника установи з охорони - начальником відділу охорони ОСОБА_11, порушення п. 14 Інструкції з організації нагляду та засудженими, які відбувають покарання у кримінально-виконавчих установах заступником начальника установи з інтендантського та господарського забезпечення ОСОБА_12, низька оперативна обізнаність про негативні процеси, що мали місце у колективі відділу охорони начальника оперативного відділу ОСОБА_13 та старшого оперуповноваженого ОСОБА_14, послаблення вимогливості до підлеглого персоналу по виконанню службових обов'язків під час несення служби начальником ОСОБА_15, відсутність контролю за організацією службової діяльності підпорядкованого персоналу відділу охорони начальником відділу ОСОБА_16, послаблений контроль за організацією службової діяльності персоналу підпорядкованих установ першого заступника начальника управління ОСОБА_17 Окрім того, даним висновком покладено обов'язок притягнути вищевказаних осіб до дисциплінарної відповідальності.

У судовому засіданні представник відповідача ГВК УДПСУ ОСОБА_10 підтвердив факт притягнення посадових з осіб Городищенської виправної колонії до дисциплінарної відповідальності на підставі вищевказаного висновку.

Вироком Рівненського районного суду від 19 вересня 2014 року залишеного в силі ухвалою Апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_6 визнано винним за ч. 1 ст. 115 КК України і засуджено до 10 років позбавлення волі, стягнено з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_18 - матері ОСОБА_5 200 000 грн. моральної шкоди заподіяної злочином.

Статтею 18 ЗУ «Про Державну кримінально-виконавчу службу» передбачено обов'язки посадових та службові особи органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, зокрема 6) забезпечувати правопорядок, додержання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку в установах виконання покарань, забезпечувати безпеку засуджених і осіб, узятих під варту, персоналу і громадян, які перебувають на території установ виконання покарань та слідчих ізоляторів; 9) припиняти адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений законодавством порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань; 10) запобігати вчиненню кримінальних правопорушень та дисциплінарних проступків в органах і установах виконання покарань та слідчих ізоляторах;

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167 ЦК України свідчить, що будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1172 ЦК України передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.

Стаття 1172 ЦК України визначає особливості суб'єктного складу відповідальних осіб (коли обов'язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу) - юридичну особу, яка відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, тобто на Городищенську виправну колонію.

Причинний зв'язок між діями відповідача - Городищенської виправної колонії та смертю ОСОБА_5 встановлений висновком службового розслідування, яким зазначено про наявність вини службових осіб Гордищенської виправної колонії у допущенні надзвичайної ситуації.

Судом встановлено, що відповідач Гордищенська виправна колонія є юридичною особою, яка повинна відшкодувати шкоду, завдану їхнім працівником ОСОБА_6 під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, що також підтверджується вироком Рівненського районного суду від 19.09.2014 року.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Як наслідок, моральна шкода, заподіяна дітям смертю батька, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо, та спричинює їм моральні та фізичні страждання.

За таких обставин суд вважає, що, враховуючи об'єм, характер, ступінь, глибину, інтенсивність і тривалість моральних, душевних страждань та фізичного болю, яких зазнали потерпілі, грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн. на користь кожної дитини відповідає вимогам розумності і справедливості.

Вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування за завдану моральну шкоду суд також виходить з такого.

Відповідно до статей 1, 3, 21, 27 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на життя.

Державна політика базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я.

З урахуванням конституційної значущості життя, як невідчужуваного та непорушного блага, що належить людині від народження і охороняється державою, законодавець урегулював обсяг та характер відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і передбачив комплекс заходів, спрямованих на своєчасне та повне відшкодування моральної шкоди потерпілому і є одним із способів захисту особистих немайнових прав людини.

Встановлення Законом обов'язку відшкодувати моральну шкоду є засобом реалізації потерпілим гарантованого державою усім громадянам забезпечення прав.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент смерті батька - ІНФОРМАЦІЯ_3 був дитиною п'ятирічного віку, однак він дорослішає і безумовно сприйняття ним втрати батька приносить йому сильні душевні страждання.

Відповідно до характеристики Державного вищого навчального закладу «Рівненський коледж економіку та бізнесу» ОСОБА_3 слідує, що останній навчається у навчальному закладі з 01 вересня 2013 року, дослідження щодо адаптаційного періоду студентів груп нового набору показали, що ОСОБА_3 передезадаптований причиною чого сильне емоційне переживання, стрес. Цей прояв виявляється у декількох сферах: у стані внутрішнього дискомфорту, поганому настрої, замкнутості. При спробі завести з ОСОБА_3 розмову про батька, останній замикається, на контакт іти відмовляється.

Доводи представників відповідачів про те, що діти ОСОБА_5 разом з ним не проживали у зв'язку з тим, що шлюб між ним та ОСОБА_7 був розірваний, а відтак не зазнали душевних страждань у зв'язку з його смертю є безпідставними, оскільки незважаючи на припинення подружніх відносин між батьками, діти не втрачають з ними родинних відносин.

Суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди у даному випадку цілком адекватний завданій моральній шкоді, оскільки завдану неповнолітнім дітям моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв грошового вираження душевного болю, спокою, честі, гідності цієї особистості, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, яких завдано дітям позивача смертю батька.

Оскільки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг 18-річного віку під час розгляду справи, уклав з адвокатом Янулем В.С. договір про надання правової допомоги та подав заяву з проханням позовні вимоги задовольнити, моральну шкоду в розмірі 200 000 грн. слід стягнути на його користь.

Також слід встановити порядок виконання рішення суду шляхом стягнення (списання коштів) з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, яка є розпорядником коштів Городищенської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (96).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60-64, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Городищенської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (96), Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з Городищенської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (96) на користь ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 200 000 (двісті тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з Городищенської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (96) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 200 000 (двісті тисяч) гривень моральної шкоди.

Встановити порядок виконання рішення суду шляхом стягнення (списання коштів) з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, яка є розпорядником коштів Городищенської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (96).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.П. Харечко