Справа № 464/2778/15-ц
пр.№ 2/464/593/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2016 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Борачка М.В.

при секретарі Гаврилишин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду в якому, з урахуванням поданого уточнення, просить стягнути з ПАТ «Укрсиббанк» суму боргу в розмірі 10150,00 доларів США та 930,00 Євро. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у відповідності до укладеного договору анкети № 0400 від 20.11.2012 року йому було відкрито ПАТ «Укрсиббанк» накопичувальний рахунок № 0400 на який він 04.12.2012 року вніс через касу вказаної банківської установи 930,00 Євро, що підтверджується квитанцією № 5 від 04.12.2012 року. Крім цього, йому було відкрито рахунок № 5021 на який він вніс через касу банку 10150,00 доларів США, що підтверджується квитанцією № 13 від 07.08.2014 року. ПАТ «Укрсиббанк» відмовилось видати ОСОБА_1 на його вимогу вказані кошти, тому він змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві. Просить позов задоволити у повному обсязі.

Представник ПАТ «Укрсиббанк» в судовому засіданні проти позову заперечила, мотивуючи тим, що згідно даних системи автоматизації банку SAP, ні 04.12.2012 року, ні 07.08.2014 року в системі банку не реєструвались операції з внесення коштів 930,00 Євро та 10150,00 доларів США, а представлені позивачем квитанції № 5 від 04.12.2012 року на суму 930,00 Євро та № 13 від 07.08.2014 року на суму 10150,00 доларів США є підробленими. Додатково зазначила, що позивач оспорювані кошти в касу банку не вніс, а передав їх начальнику відділення № 864 ПАТ «Укрсиббанк» ОСОБА_2, яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.191, ч.4 ст.191, ч.5 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.366 КК України. Вважає, що позивачу завдана шкода в результаті вчинення кримінального правопорушення. Просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав

20.11.2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір-анкету № 0400 про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківських рахунків фізичної особи (т.1 а.с 7), на підставі якого ОСОБА_1 було відкрито карткові рахунки № 5020 у національній валюті, № 5021 у доларах США, та накопичувальні рахунки № 0400 у національні валюті, доларах США, Євро.

04.12.2012 року ОСОБА_1 вніс в касу Відділення № 864 ПАТ «Укрсиббанк» 930,00 Євро для подальшого зарахування на рахунок № 0400, що підтверджується квитанцією № 5 від 04.12.2012 року (т.1 а.с. 6). 07.08.2014 року ОСОБА_1 вніс в касу Відділення № 864 ПАТ «Укрсиббанк» 10150,00 доларів США для зарахування на рахунок № 5021, що підтверджується квитанцією № 13 від 07.08.2014 року (т. 1 а.с 8).

17.03.2015 року ОСОБА_1 направив на адресу ПАТ «Укрсиббанк» заяву про повернення йому 930,00 Євро та 10150,00 доларів США (т.1 а.с. 10-11), однак ПАТ «Укрсиббанк» вказаних коштів йому не повернуло. У своїх письмових запереченнях ПАТ «Укрсиббанк» підтвердило відмову у поверненні ОСОБА_1 коштів, з тих підстав, що операції з внесення ОСОБА_1 04.12.2012 року 930,00 Євро та 07.08.2014 року 10150,00 доларів США не зареєстровані в системі автоматизації банку (комплекс програмного забезпечення) SAP, фактично вищезазначених коштів банк не отримував, а представлені позивачем квитанції містять явні ознаки підробки (т.1 а.с. 26-29).

Суд критично оцінює доводи представника ПАТ «Укрсиббанк» щодо підроблення квитанції № 5 від 04.12.2012 року на суму 930,00 Євро та квитанції № 13 від 07.08.2014 року на суму 10150,00 доларів США, оскільки такі доводи спростовуються висновком експерта № 6/466 складеним 05.02.2016 року за результатами проведеної судової технічної експертизи документів (т.1 а.с. 251-256). Як вбачається з вказаного висновку, відтиски штампів банківської установи на квитанціях № 5 від 04.12.2012року та № 13 від 07.08.2014 року виготовлені за допомогою фотополімерного рельєфного мастичного кліше, відповідають зразкам відтисків, які були надані ПАТ «Укрсиббанк» на експертизу, при цьому слідів виправлень, підчисток, змін в реквізитах не виявлено.

Суд не бере до уваги доводи представника ПАТ «Укрсиббанк» щодо відсутності у ОСОБА_1 майнових претензій до ПАТ «Укрсиббанк», про що він особисто зазначив у заяві від 19.02.2015 року (т.1 а.с. 30), оскільки, як пояснив у судовому засіданні позивач ОСОБА_1, та як вбачається зі змісту вказаної заяви, ОСОБА_1 заявив про відсутність майнових претензій стосовно внесених 20.11.2012 року 8000 доларів США, які він в подальшому отримав від банку. Дані обставини засвідчуються також квитанцією № 105 від 20.11.2012 року про внесення ОСОБА_1 на свій рахунок 8000 доларів США (т.1 а.с. 9) та випискою по рахунку № 0400, з якої вбачається факт отримання ОСОБА_1 21.12.2012 року 8308,74 доларів США. (т.1 а.с. 35).

Посилання представника ПАТ «Укрсиббанк» на те, що обовязок відшкодування ОСОБА_1 шкоди повинен бути покладений на колишнього начальника відділення № 864 ПАТ «Укрсиббанк» ОСОБА_2, є безпідставними, оскільки позовні вимоги ґрунтуються не на підставі деліктних правовідносин, а на основі договірного права. Крім цього, позивач не є потерпілим в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_2

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Частиною 3 ст. 1058 ЦК України визначено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно частини 2 та 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що відповідачем не надано доказів належного виконання умов договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог

Оскільки позивач у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, судовий збір у розмірі 2615 грн. 85 коп. підлягає стягненню з ПАТ «Укрсиббанк» в користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 610, 629, 1058, 1060, 1066, 1068 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про стягнення боргу задоволити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» в користь ОСОБА_1 10150 (десять тисяч сто пятдесят) доларів США та 930 (девятсот тридцять) Євро.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» в користь держави 2615 (дві тисячі шістсот п'ятнадцять) грн. 85 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий Борачок М.В.