Справа № 303/6357/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 березня 2016 року м. Ужгород

Судова колегія палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.

суддів - Кондора Р.Ю., Леска В.В.

при секретарі - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17 грудня 2015 року по справі за позовом Концерну «Військторгсервіс» до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів на отримання зворотної фінансової допомоги,-

в с т а н о в и л а :

Концерн «Військторгсервіс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив визнати недійсними договори № 6 від 09 листопада 2009 року, № 3 від 18 січня 2010 року, № 5 від 27 січня 2010 року, № 6 від 28 січня 2010 року, № 8 від 03 лютого 2010 року на отримання зворотної фінансової допомоги, та застосувати наслідки недійсності правочину. Також просив стягнути з ОСОБА_1 витрати понесені Концерном «Військторгсервіс» на сплату судового збору.

Позов мотивовано тим, що оспорювані договори були підписані начальником Мукачівської філії Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_2 з перевищенням повноважень - без одержання попереднього письмового погодження від Концерну «Військторгсервіс».

Рішенням Мукачівського місьрайонного суду від 17 грудня 2015 року визнано договори на отримання зворотної фінансової допомоги за № 6 від 09 листопада 2009 року, № 3 від 18 січня 2010 року, № 5 від 27 січня 2010 року, № 6 від 28 січня 2010 року, № 8 від 03 лютого 2010 року - недійсними, та застосовано наслідки недійсності правочину. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Концерну «Військторгсервіс» сплачений судовий збір у розмірі 5359,20 грн.

На таке рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи та недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову - відмовити. У скарзі, зокрема, зазначає, що суд не залучив до участі у справі спадкоємців ОСОБА_2, який помер у ІНФОРМАЦІЯ_1 до правоохоронних органів для проведення перевірки поведінки ОСОБА_2 щодо укладення угод поза межами повноважень позивач не звертався.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача рішення суду просив залишити без змін.

Відповідач та його представник в судове засідання апеляційного не з'явились втретє, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с.155-156, 165-166, 193). Підстав для чергового відкладення розгляду справи судова колегія не вбачала та, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглянула справу за відсутності відповідача та його представника.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла таких висновків.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які беруть участь у справі, і які розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. В той же час, згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи позов суд першої інстанції вважав встановленим, що між Мукачівською філією Концерну «Військторгсервіс» в особі начальника Мукачівської філії Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_2 та громадянином ОСОБА_1 були укладені договори на отримання зворотної фінансової допомоги (позики): № 6 від 09 листопада 2009 року, № 3 від 18 січня 2010 року, № 5 від 27 січня 2010 року, № 6 від 28 січня 2010 року, № 8 від 03 лютого 2010 року (а.с.59-69), підписані ОСОБА_2, який з 17.08.2007 був прийнятий на посаду начальника Мукачівської філії Концерну «Військторгсервіс» та діяв на підставі Положення про Мукачівську філію Концерну «Військторгсервіс» затвердженого 26.04.2007 та Довіреностей наданих генеральним директором Концерну «Військторгсервіс» № 118 від 22.12.2008, № 213 від 17.12.2009, № 82 від 27.12.2010 (а.с. 31-36, 38-40). Такі довіреності містять обмеження, тобто, заборону на укладення, переукладення (продовження терміну дії, внесення змін) від імені Концерну «Військторгсервіс» договорів та угод на відчуження основних засобів Концерну «Військторгсервіс», на отримання кредитів, застави, про спільну,інвестиційну діяльність, а також договорів комісії, доручення та управління майном, ренти, позики, поруки, без одержання попереднього письмового погодження від Концерну «Військторгсервіс». Генеральним директором Концерну «Військторгсервіс» письмового погодження на укладення договорів між Мукачівською філією Концерну «Військторгсервіс» та ОСОБА_1 на отримання зворотної фінансової допомоги (позики) не надавались, тобто укладення даних Договорів без письмового погодження Концерну вчинено ОСОБА_2 з перевищенням повноважень.

Згідно до наказів генерального директора Концерну «Військторгсервіс» №17 від 02 березня 2011 року «Про ліквідацію Мукачівської філії Концерну «Військторгсервіс», № 32 від 12.03.2014 р., № 142 від 19.08.2014 р. Мукачівська філія Концерну «Військторгсервіс» перебувала на стадії ліквідації, що підтверджується довідкою Управління Статистики у Мукачівському районі Мукачівська філія Концерну «Військторгсервіс» (а.с. 55-58). Відповідно до бухгалтерської довідки Концерну «Військторгсервіс» сума заборгованості по зворотній фінансовій допомозі від громадянина ОСОБА_1 не обліковується (а.с.54).

Договір зворотної фінансової допомоги за своєю суттю є договором позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

До позовної заяви додані копії договорів на отримання зворотної фінансової допомоги, про визнання недійними яких заявлено вимогу (а.с.59-63).

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України, письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Як вбачається з матеріалів справи, Мукачівським міськрайонним судом розглядалась справа № 303/7810/13-ц за позовом ОСОБА_3 до Концерну «Віськторгсервіс» про стягнення заборгованості за договором позики. Позивач зазначає, що оригіналів договорів у Концерні «Віськторгсервіс» немає і про їх існування позивачу стало відомо лише завдяки постанові про відкриття виконавчого провадження на виконання рішення суду у зазначеній вище справі. Копії договорів, які містяться у даній справі, було отримано з копій договорів, які містяться у матеріалах справи № 303/7810/13-ц. Також з цієї ж справи було отримано копії з копій квитанцій до прибуткових касових ордерів (а.с.64-68).

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2015 року у справі № 303/7810/13-ц було відмолено у задоволенні позову ОСОБА_3, оскільки докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, не були надані в оригіналі.

Не містять оригіналів цих договорів і матеріали даної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В наявних у матеріалах справи копій договорів на отримання зворотної фінансової допомоги зазначено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (п.5.1).

Відповідно до бухгалтерської довідки Концерну «Військторгсервіс» сума заборгованості по зворотній фінансовій допомозі від громадянина ОСОБА_1 не обліковується (а.с.54).

За відсутності оригіналів договорів на отримання зворотної фінансової допомоги, та оригіналів документів, які засвідчують передачу грошей, враховуючи, що заборгованості по зворотній фінансовій допомозі від громадянина ОСОБА_1 не обліковується, немає підстав вважати, що такі договори були укладеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Законом передбачено можливість визнання правочину недійсним. Проте, недійсним може бути визнано лише укладений правочин. Оскільки доказів укладення правочинів, про визнання недійними яких пред'явлено позов, не надано, то підстав для задоволення позову немає, оскільки правочин, який не укладено, не може бути визнано недійсним.

Зважаючи на викладене, через неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції слід скасувати (п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України), та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Концерну «Військторгсервіс» - відмовити.

Керуючись ст. ст. 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17 грудня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Концерну «Військторгсервіс» до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів на отримання зворотної фінансової допомоги - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча

Судді