Номер провадження: 22-ц/785/717/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Фальчука В.П., Таварткіладзе О.М.,

з участю секретаря судового засідання - Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.11.2015 року,

встановила

31.07.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідач проживає в квартирі №158, яка знаходиться над квартирою позивачки. Позивач зазначає, що 12.06.2015 року з квартири відповідача відбулося залиття її квартири, внаслідок чого їй була спричинена матеріальна шкода, яка полягає у витратах на відновлення нормального стану належного їй житлового приміщення. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач, просила суд стягнути з відповідача на її користь відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 29104 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн., а також судовий збір у розмірі 400 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.11.2015 рокупозовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири 29104 грн., у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири 2000 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, а саме: матеріальну шкоду позивачу було завдано ні ОСОБА_5 а його сином, при цьому суд посилався на ст. 322 ЦК України, згідно якої власник зобовязаний утримувати майно, яке йому належить, тоді як відносини щодо відшкодування шкоди регулюються ст. 1166 ЦК України та відповідач не може нести відповідальність за дії третіх осіб, якими завдана матеріальна та моральна шкода майну іншої особи. Також ОСОБА_4 зазначив, що в порушенні вимог ч.4 ст. 60 ЦПК України районним судом при дослідженні доказу «Звіту про визначення вартості матеріальної шкоди», фактично було припущено, що всі пошкодження, які відображені в цьому звіті, ніби то були утворені в результаті заливу, який мав місце 12.06.2015 року, в звязку з чим він вважає, що в ході розгляду справи позивачем не були доведені обставини про наявність безпосереднього причинного звязку між діями особи та завданої матеріальної шкоди у розмірі 29104 грн., які мають значення для справи та які суд вважав встановленими.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником, зареєстрована та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим УЖКГ Виконкому Одеської міської ради народних депутатів 13.05.1993 року, за реєстровим №3-920.

Відповідно до довідки (виписки з домової книги про приписку та склад сімї) №786 від 25.06.2015 року, посвідченої печаткою дільниці №7 КП «ЖКС «Черьомушки», вбачається, що місце проживання відповідача ОСОБА_5 зареєстровано в належній йому на праві приватної власності квартирі АДРЕСА_1. У вказаній квартирі також зареєстровано місце проживання дружини ОСОБА_5, ОСОБА_6, що також підтверджується листом №1000-68 від 30.06.2015 року, за підписом директора КП «ЖКС «Черьомушки».

Згідно акту від 12.06.2015 року, затвердженого печаткою та особистим підписом начальника дільниці №7 КП «ЖКС «Черьомушки», складеного за підписами старшого майстра ОСОБА_7 та сантехніка ОСОБА_8, мешканців кв. 155 ОСОБА_9, кв. 153 ОСОБА_10, вбачається, що мешканець АДРЕСА_2, ОСОБА_11, забув закрити водопровідний кран на кухні в результаті чого залив мешканців нижніх поверхів - кв. 154, АДРЕСА_3.

Відповідно до Звіту по визначенню вартості матеріальної шкоди, завданої власнику кв. №154, буд. №16, по вул. Маршала Малиновського, у м. Одесі від 15.06.2015 року визначено, що розмір завданої матеріальної шкоди складає 29104 грн.

Звіт складено ПП «Експертна оцінка нерухомості», що здійснює діяльність на підставі сертифікату №13709/12 субєкта оціночної діяльності від 10.08.2012 року.

Частково задовольняючи позов районний суд виходив з наступного.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, згідно ст. 322 ЦК України власник, зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_5 як власник майна - квартири АДРЕСА_4, зобовязаний контролювати належне користування його квартирою з боку інших осіб.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Враховуючи вищевикладене, районний суд вважав, що винними діями відповідача, які полягали в неналежному контролі за користування водопостачанням, належної йому квартири АДРЕСА_4, завдано матеріальну шкоду позивачу ОСОБА_2 у вигляді залиття належної їй квартири АДРЕСА_5 та з цих підстав стягнув з відповідача на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди 29104 грн., що завдана внаслідок залиття зазначеної квартири.

Оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Оскільки судом встановлено вину відповідача ОСОБА_5 у заподіянні матеріальної шкоди позивачу, вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

В судовому засіданні районним судом було встановлено, що позивачу заподіяна певна моральна шкода, яка полягає у перенесених моральних стражданнях в звязку із отриманим стресом, повязаним із пошкодженням належного їй майна, незручностях проживання у залитій квартирі, необхідності звернення до суду за захистом порушених її прав.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, суд першої інстанції вважав, що компенсація моральної шкоди підлягає стягненню з відповідача у розмірі 2000 гривень.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

В ході розгляду справи в судді апеляційної інстанції представнику відповідача (апелянту) було розяснено ст.ст. 10,60 ЦПК України щодо його прав та обовязків подачі доказів, на що представник відповідача відмовився подавати буд-які докази, визнаючи ту обставину що відповідач є власником квартири кв.№158, буд. 16, по вул. Маршала Малиновського у місті Одесі, клопотання про призначення експертизи заявляти не бажав, посилаючись на свою правову позицію викладену в апеляційній скарзі, яка полягає в тому, що не дивлячись, що відповідач є власником квартири, він не несе відповідальності за завдання шкоди оскільки не є її винуватцем. Разом з цим не надав доказів хто її спричинив, та не повідом хто на час залиття, проживав у квартирі їх повні імена.

Крім того представник відповідача (апелянта) зазначив, що додержуватися положень про те, що «власність зобов'язує», відповідач повинен лише в оплаті комунальних платежів.

Колегія суддів не погоджується з таким доводами, оскільки, відповідно до 5.4. рішення Конституційного Суду України від 10 жовтня 2001 року справа N 1-23/2001 N 13-рп/2001, власники, здійснюючи право власності, повинні додержуватися конституційних положень про те, що «власність зобов'язує», і вона «не повинна використовуватись на шкоду людині і суспільству» (частина третя статті 13), а також, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства (частина сьома статті 41).

Висновок суду першої інстанції щодо розміру майнової шкоди та відшкодування моральної шкоди жодними доказами не спростовано.

Колегія суддів розглядає справу на підставі доказів, наданих сторонами, при цьому сприяла у зясуванні обставин по справі.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.11.2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.М.Таварткіладзе

ОСОБА_12