Справа № 486/1668/15-ц
Провадження № 2/486/29/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Савіна О.І.

при секретарі - Коршак О.В.

за участю представника відповідачів - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність ПАТ «Дельта Банк».

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність ПАТ «Дельта Банк».

Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що 13.12.2006 р. між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 451П/06, згідно з умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 25 000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 12.12.2021 р. зі сплатою за користування кредитом 13,5 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором 15.12.2006 р. між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, передали в іпотеку нерухоме майно, тобто належну їм на праві власності трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. Умови кредитного договору ОСОБА_2 не виконала у зв'язку з чим у неї перед банком утворилася заборгованість, яка становить 151584,56 грн. 13.05.2013 р. ТОВ «Укрпромбанк» відступило свої права вимоги за вищевказаним кредитним договором ПАТ «Дельта Банк». Просить суд в рахунок погашення заборгованості в сумі 151 584,56 гривень за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право власності; визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на дану квартиру; судові витрати покласти на відповідачів.

В судове засідання представник позивача неодноразово не з'являлася, хоча участь її у справі була визнана судом обов'язковою. Однак надіслала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без її участі.

Представник відповідачів позов не визнав повністю, посилаючись на те, що відповідачі виконують свої зобов'язання перед кредитором, заборгованості не мають. Лист-вимога, який був надісланий відповідачам про сплату простроченої заборгованості, виконаний останніми в тридцятиденний строк, про що надав копії квитанцій. Відповідно до ст. 1052 ЦК України позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики. Однак відповідачі виконують свої зобов'язання перед кредитором. Крім того, розмір заборгованості за кредитним договором, яку вказав в позовній заяві позивач, становить 151 584,56 гривень, вартість квартири, на яку позивач просить звернути стягнення, становить 445 408 гривень, що на його думку є неспівмірним. Також зазначив, що згідно Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії даного Закону не може бути стягнуте нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки та виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими кредитними установами в іноземній валюті. Тобто протягом дії вищевказаного Закону не може бути звернено стягнення на даний предмет іпотеки. Вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог на підставі вищевказаного.

Під час розгляду справи по суті встановлено, що 13 грудня 2006 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 451П/06, згідно з умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 25 000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 12.12.2021 р., зі сплатою за користування кредитом 13,5 % річних на споживчі цілі (а. с. №8-13).

15.12.2006 року в забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за даним кредитним договором між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, за яким останні передали в іпотеку нерухоме майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею - 68,7 кв. м, житловою площею - 43,6 кв. м., яка належить їм на праві власності на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого органом ВП «ЮУ АЕС» Державного підприємства НАЕК «Енергоатом» 05.03.1999 р. згідно з розпорядженням № 6497, та зареєстроване КП «БТІ м. Южноукраїнська в Миколаївській області» в реєстровій книзі 14, номер запису 38, стор. 52 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.02.2006 р. (а. с. № 16-18).

Банк свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав повністю, надавши ОСОБА_2 кредит в розмірі та строки, передбачені даним кредитним договором.

13 травня 2013 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» передало (відсупило) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. В тому числі і за даним кредитним договором.

Як стверджує в позовній заяві позивач відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконала у зв'язку з чим має заборгованість в розмірі 151 584,56 гривень, з яких:

-тіло кредиту - 142 615,89 гривень;

-відсотки - 8 968,67 гривень.

Вислухавши представника відповідача,, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526, ст.527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Згідно розрахунку заборгованості за даним кредитним договором, наданим представником позивача, заборгованість ОСОБА_2 на 31.07.2015 р. становить 151 584,56 гривень, з яких:

-тіло кредиту - 142 615,89 гривень;

- відсотки - 8 968,67 гривень (а. с. № 146).

Саме в рахунок погашення заборгованості в такому розмірі позивач просить суд звернути стягнення предмет іпотеки.

Представник відповідачів в свою чергу стверджував, що останні не мають заборгованості за кредитним договором, однак доказів про своєчасну сплату платежів, передбачених цим договором суду не надав.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 10 ЦПК України).

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1, ч. 2 ст. 590 ЦК України).

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак, згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р. не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Оскільки, квартира АДРЕСА_3, що належить відповідачам є предметом іпотеки та виступає як забезпечення зобов'язань ОСОБА_2 за споживчим кредитом, наданим їй кредитною установою - ТОВ Укрпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», в іноземній валюті, а також загальна площа даного нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів та використовується відповідачами як місце постійного проживання, тому, на думку суду, в даному випадку є підстави застосування положень вищевказаного Закону.

За таких обставин суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 589, 590, 612, 1054, ст. 33 Закону України «Про іпотеку», п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 179, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк» - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Савін