АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/8942/15-ц 22-ц/774/669/К/16
Справа № 212/8942/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/669/К/16 суддя Водоп'янов С.М.
Категорія - 26 ( ІІІ) Доповідач - Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар - Маслова К.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку ч. 2 ст..197 ЦПК України за наявними у справі матеріалами та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо - збагачувальний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо - збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної при виконанні трудових обов'язків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «ЦГЗК») про стягнення моральної шкоди, в зв'язку з ушкодження здоров'я, посилаючись на отримання нею професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, що підтверджується копією трудової книжки. Висновком МСЕК від 21.04.2015 року їй було первинно встановлено втрату професійної працездатності в зв'язку з професійним захворюванням в розмірі 15 % на безстроковий термін. Встановлені противопоказання: важка праця, вимушена поза, несприятливий мікроклімат, переохолодження. Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах впливу шкідливих факторів виробничого середовища та несприятливого мікроклімату, просила суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 275 000 грн., без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_1 25 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «ЦГЗК» на користь держави судовий збір у розмірі 1378 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «ЦГЗК» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано оцінки Акту розслідування профзахворювання форми П-4 від 05.03.2015 року у якому не визначено винних осіб у настанні професійного захворювання та не враховано роботу позивача й на інших підприємствах; ПАТ «ЦГЗК» є не єдиним відповідачем по справі; не враховано відсутність доказів, які підтверджують факт спричинення моральної шкоди та вину відповідача; судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про виклик до суду позивача для надання пояснень; позивачем не зазначено конкретний нормативний документ, який порушив відповідач, у сфері охорони праці; розмір стягнутої моральної шкоди необґрунтований та завищений.

Крім того, вважають, що обов'язок ПАТ "ЦГЗК" відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу відсутній, оскільки вона є суб'єктом страхування від нещасного випадку на виробництві.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, та підтверджується копією трудової книжки, що ОСОБА_1 з 01.09.2000 року по 21.06.2012 року працювала на Глеюватському кар'єрі в ВАТ «ЦГЗК», правонаступником якого є відповідач по справі, машиністом крану внутрішахтного транспорту.

21.06.2012 року позивач звільнена з підприємства відповідача, у зв'язку з виходом на пенсію, на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 15.01.2015 року №072 позивачу було встановлено діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) група «А».

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П - 4 від 05.03.2015 року, було встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання є робота на протязі 39 років 03 місяців, із яких 11 років 9 місяць в умовах, впливу шкідливих факторів.(а.с.-14-15).

Висновком МСЕК від 21.04.2015 року позивачу первинно встановлено 15 % втрати професійної працездатності за професійним захворюванням - по ХОЗЛ, на безстроковий термін. ( а.с.16).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання нею трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 05.03.2015 року, що складено відповідною комісією та затвердженого головним державним санітарним лікарем міста Кривого Рогу, Криворізького та Широківського районів Дніпропетровської області, встановлено що професійне захворювання виникло за наступних обставин: працюючи машиністом крана (у кар'єрі) дільниці внутрішахтного транспорту циклічно - поточної технології №2 Глеюватського кар'єру ВАТ «ЦГЗК», правонаступником якого є відповідач по справі, виконувала роботи по керуванню електромостовим краном, вела кранові роботи по розвантаженню і завантаженню вузлів і агрегатів гірничого обладнання. При цьому внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди порушення режимів експлуатації крана в кар'єрі, підпадала під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони.

При цьому зазначено і те, що згідно медичного висновку ЛЕК Українського науково - дослідного інституту промислової медицини від 15.01.2015 року № 072 підставою для встановлення професійного характеру профзахворювання також послужив профмаршрут: 05.1991-10.1999 року - Ленінський РРЗ ЗАТ «ЛЕМКАР», ливарний цех, машиніст крану на розливці металу на гарячих ділянках роботи.

Загальний стаж роботи позивача на підприємстві відповідача ПАТ «ЦГЗК» склав 11 років 3 місяці.

Як вбачається з п. 17 акту розслідування професійного захворювання від 05.03.2015 року причиною професійного захворювання ОСОБА_1 є тривалий час роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, без зазначення конкретних осіб яки порушили ст.. 153 КЗпП України та законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативи, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», у зв'язку із неможливістю визначення конкретних посадових осіб, враховуючи тривалий стаж роботи ОСОБА_1 впродовж 20 років 02 місяців у умовах впливу шкідливих виробничих факторів.

Проте, з урахуванням зазначеного, порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачено обов'язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, встановлено самим актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 05.03.2015 року (а.с. 14-15), а тому доводи відповідача про відсутність його вини у спричиненні моральної шкоди позивачу та не зазначення позивачем конкретного нормативного документу, який порушив відповідач, у сфері охорони праці , колегія суддів визнає безпідставними.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманим нею професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушена проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлена нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про допит в судовому засіданні позивача, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки судом, відповідно до ст.11 ЦПК України, розглянуто цивільну справу не інакше як за зверненням фізичної особи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Необґрунтованими й такими, що суперечать нормам діючого законодавства, вважає колегія суддів доводи ПАТ " ЦГЗК " про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу з тих підстав, що остання є суб'єктом страхування від нещасного випадку на виробництві, оскільки Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві стійкої втрати працездатності, не передбачає у 2015 році відшкодування застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоров'я Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги, про те, що ПАТ «ЦГЗК» є не єдиним відповідачем по даній справі, оскільки позивач працювала на інших підприємствах. Так, при вирішення даної справи, колегія суддів враховує, що стаж роботи позивача саме на підприємстві відповідача, складає 11 років 03 місяці, з чим погоджується і сам відповідач, не виключаючи при цьому, що підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужила і робота ОСОБА_1, у період з 05.1991-10.1999 року на Ленінському РРЗ ЗАТ «ЛЕМКАР», ливарний цех, машиніст крану на розливці металу на гарячих ділянках роботи.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо необгунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом та який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, виникнення професійного захворювання, тривалості праці позивача на протязі 11 років 03 місяців в умовах шкідливих факторів на підприємстві відповідача, а також її роботу на інших підприємствах, розмір втрати професійної працездатності - 15%, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 25 000 (двадцяти п'яти тисяч) грн. до 15 000 (п'ятнадцяти тисяч) грн.

Крім того, переглядаючи справу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не може погодитись з розміром судового збору, який був стягнутий судовим рішення з відповідача на користь держави.

Так, при вирішенні питання розподілу судових витрат судом першої інстанції порушено ч.1, п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI, в редакції станом на 01.09.2015 року, відповідно до якої, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви не майнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, яка станом на 01 січня 2015 року становить 1218 грн.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції помилково стягнув з ПАТ "ЦГЗК" на користь держави судовий збір у сумі 1328 грн., тому в цій частині рішення суду також підлягає зміні, відповідно до положень п.3ч.1ст.309 ЦПК України, зі зменшенням розміру судового збору до 487,20 грн.

За таких обставин, апеляційна скарга ПАТ "ЦГЗК" підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307 п.3 ч.1 ст.309, ст.ст. 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат"- задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04 лютого 2016 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_1, зменшивши цей розмір з 25 000 (двадцяти п'яти тисяч) грн. до 15 000 (п'ятнадцяти тисяч) грн. та в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства " Центральний гірничо-збагачувальний комбінат " на користь держави судового збору, зменшивши розмір судового збору з 1378 грн. до 487,20 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

І.Є. Ляховська