Номер провадження: 22-ц/785/743/16
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі - Коноваленко Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 травня 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Одеського обласного управління до ОСОБА_2 про дострокове стягнення боргу за договором про іпотечний кредит,

ВСТАНОВИЛА:

17.02.2014 року, публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі Одеського обласного управління (далі-Банк) звернулось із позовом про дострокове стягнення з відповідача заборгованості у сумі 31 002, 67 доларів США та 2 169,26 гривень.

Позов обгрунтовано тим, що 11.10.2006 року між Банком і відповідчем укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 30 000 доларів США в еквіваленті 151 500 гривень зі строком повернення до 11.10.2026 року і сплатою 11,5% річних за користування кредитними коштами. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком і відповідачем 11.10.2006 року укладено іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1, яка належить на праві власності відповідачу.

Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує умови зобов"язання, допускає прострочення по сплаті основного кредиту та процентів, позивач просив достроково стягнути з відповідача залишок заборгованості по кредиту, прострочені проценти і комісійну винагороду за супроводження кредиту; пеню за прострочений основний борг, проценти і прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту.

Відповідач не приймав участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.05.2014 року позов задоволено: суд стягнув з відповідача на користь Банка: 25 257,16 доларів США простроченої заборгованості за кредитом; 1 035,60 доларів США простроченого основного боргу; 3 913,40 доларів США прострочених процентів; 1 800 гривень простроченої комісійної винагороди; 183,61 доларів США пені за прострочений основний борг; 612,90 доларів США пені за прострочені проценти; 369,26 гривень пені за прострочену комісійну винагороду, а також судовий збір у сумі 2 498,77 гривень (а.с.42-44).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.10.2015 року ОСОБА_2 відмовлено у перегляді заочного рішення суду від 06.05.2014 року (а.с.85). В апеляційній скарзі відповідач просить заочне рішення суду скасувати і постановити нове рішення, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи і відсутність заборгованості за кредитним договором.

У засіданні колегії суддів: представник відповідача скаргу підтримала; представник Банка скаргу не визнав.

Рішення суду у частині підлягає зміні, а у частині скасуванню на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п. 3, 4 ЦПК України, підставами для зміни або скасування рішення суду першої інстнації і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Позивач просив достроково стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 11.10.2006 року з тих підстав, що відповідач належним чином не виконує зобов'язання за правочином, допустив заборгованість за кредитом і процентами (а.с.2-5).

Суд, задовольняючи позов у частині дострокового стягнення заборгованості за кредитом, простроченого основного боргу і прострочених процентів, пені за прострочений борг по кредиту та пені за прострочені проценти у сумі 31 002,67 доларів США виходив з того, що вимоги Банка у цій частині обгрунтовані й доведені.

Колегія суддів погоджується з висновком суду у цій частині виходячи з наступного.

Встановлено, що між сторонами 11.10.2006 року укладено договір про надання іпотечного кредиту, за умовами якого відповідач отримав у кредит у сумі 30 000 доларів США на строк до 11.10.2016 року зі сплатою 11,5% річних на придбання квартири і у забезпечення виконання зазначеного зобов'язання, між сторонами 11.10.2006 року укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, яка придбана відповідачем за кредитні кошти (а.с.8-19).

За змістом п. 3.4 договору про іпотечний кредит, Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому або у визначеній Банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за договором або іпотечним договором. Виконання позичальником вимоги Банку щодо дострокового повернення суми кредиту, належних до сплати процентів та інших платежів, відповідно до умов договору, повинно бути проведено позичальником протягом 30 /тридцяти/ робочих днів з дати надіслання Банком відповідної вимоги (а.с. 11).

Будь-які повідомлення, які направляються сторонами одна одній в рамках договору повинні бути здійснені у письмовій формі та будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони надіслані листом на замовлення або доставлені особисто на адресу сторони (п.7.3 договору про іпотечний кредит, а.с.13).

Станом на 11.03.2011 року у відповідача виникла заборгованість за договором про іпотечний кредит по відсоткам і по черговим платежам за кредит, про що Банк, листом від 11.03.2011 року, повідомив відповідача письмово. Зазначене письмове повідомлення Банка вручено відповідачу 13.04.2011 року, що підтверджується повідомленням про вручення (а.с.20,20 зворот).

Відповідач, протягом 30 робочих днів з дати отримання письмової вимоги Банка, тобто з 13.04.2011 року по 30.05.2011 року, заборгованість по відсоткам і черговим платежам за кредит не погасив, у зв'язку з чим Банк, у межах 3 річного строку позовної давності /строк дострокового виконання зобов'язання на підставі письмової вимоги Банка настав 31.05.2011 року/, 17.02.2014 року звернувся до суду за захистом порушеного права і поставив питання про стягнення заборгованості станом на 16.12.2011 року (а.с.2-5).

Зважаючи на те, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином і відповідно до умов договору, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначнених змістом зобов'язання, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов' язання у строк, встановлений договором, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику /грошові кошти/ у такій самій

кількості, що були передані йому позикодавцем і у строки та у порядку, встановленому договором, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, процентами, а також пені за прострочений кредит та проценти (ст. 526 ч.1, 610 ч.1, 612 ч.1, 1049 ч.1 ЦК України).

Разом з тим, рішення суду у частині стягнення заборгованості за кредитом, процентами й пені за прострочені кредит та проценти підлягає зміні, оскільки заборгованість стягнута у доларах США без визначення заборгованості в еквіваленті до гривні.

Станом на 06.05.2014 року /прийняття судом першої інстанції рішення у справі/ 1 долар США дорівнював 11.4696 гривень, тому заборгованість /заборгованість у доларах США визначається станом на 16.12.2011 року/ повинна визначатись наступним чином: загальна сума заборгованості 31 002,67 доларів США в еквіваленті 355 588,22 гривень (31002,67х11,4696), з яких: 25 257,16 доларів США в еквіваленті 289 678,05 гривень (25 257,16х11.4696) заборгованість за кредитом; 1 035,60 доларів США еквівалент 11 877,92 гривень (1 035,60х11.4696) прострочена заборгованість по кредиту; 3 913,40 доларів США еквівалент 44 885,13 гривень (3 913,40х11.4696) прострочені проценти за користування кредитом; 183,61 доларів США еквівалент 2 105,93 гривень (183,51х11.4696) пеня за прострочення боргу по кредиту; 612,90 доларів США еквівалент 7 029,71 гривень (612,90х11.4696) пеня за прострочення процентів.

Рішення суду першої інстанції у частині стягнення комісійної винагороди за супроводження кредиту у сумі 1 800 гривень і пені за прострочену комісійну винагороду у сумі 369,26 гривень підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у цій частині з наступних підстав.

Згідно п. п.1.4.1, 1.4.4 договору про іпотечний кредит, додаткку № 7 до договору кредиту № 944-н від 11.10.2006 року, Банк встановив комісійну винагороду за: надання кредиту; за надання інформаційно-консультаційних послуг щодо порядку кредитування; оформлення документів; роз'яснення діючих вимог щодо кредитування; експертизу документів, наданих для отримання кредиту; за супроводження кредиту і послуг при перегляді умов кредиту (а.с.8,14).

Між тим, відповідно до п.3.6 постанови Національного банку України №168 від 10.05.2007 року, банки не мають прав встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо) або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє споживач з метою встановлення, зміни чи припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Так, держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри у суспільстві.

Разом з тим, споживачу, як правило, об'єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт,послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (ст. 634 ч.1 ЦК України). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визнання особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим, держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт,послуг) від можливих зловживань з боку споживачів (рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року у справі №15-рп/2011).

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення (ст. 303 ч. 3ЦПК України).

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції у частні стягнення заборгованості по простроченій комісійній винагороді і пені за прострочену комісійну винагороду підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у позові.

Доводи відповідача у скарзі про те, що заборгованість відсутня і це підтверджується, зокрема тим, що у 2012 році Банк звертався з аналогічним позовом до суду, який був залишений без розгляду не заслуговують на увагу з таких підстав.

На час ухвалення заочного рішення встановлено, що заборгованість по простроченим відсоткам сплачувалась відповідачем не у повному обсязі і станом на 06.05.2014 року становила 3 900,86 доларів США, при цьому загальна заборгованість складала 32 731,70 доларів США (а.с.75-83).

Ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2013 року про залишення без розгляду позову Банка до відповідача про стягненя заборгованості за кредитним договором не є перешкодою для повторного звернення Банка з таким же позовом (ст.ст. 122, 207 ч. 1 п.5 ЦПК України) і не є свідченням того, що Банк визнав відсутність заборгованості (а.с.111).

Колегія суддів не бере до уваги доводи представника відповідача у засіданні колегії суддів про те, що Банк пропустив строк позовної давності, оскільки всупереч ст. 267 ч.3 ЦК України, відповідач або його представник не подавали до суду першої інстанції заяву про застосування строку позовної давності.

Доводи відповідача у скарзі про те, що суд першої інстанції не сповістив його про розгляд справи, у розумінні ст. 308 ч.2 ЦПК України, не є підставою для скасування заочного рішення суду у частині стягнення заборгованості по кредиту, процентам та пені, оскільки заочне рішення суду у цій частині перевірено судом апеляційної інстанції з участю представника відповідача.

Приймаючи до уваги, що рішення суду у частині не містить визначення гривневого еквівалента, а у частині не відповідає вимогам закону, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду у частині стягнення заборгованості по кредиту, процентам та пені, а також судових витрат підлягає зміні, а у частині стягнення заборгованості по комісійній винагороді й пені за прострочену комісійну винагороду підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.п.2,3, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 травня 2014 року у частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитом, простроченого основного боргу по кредиту, прострочених процентів за користування кредитом, пені за прострочений основний борг по кредиту, пені за прострочені проценти за користування кредитом і судових витрат - змінити, виклавши у цій частині заочне рішення суду у новій редакції: стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН № НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" /Код ЕДРПОУ 09328601/ заборгованість за договором про надання іпотечного кредиту № 944-н від 11.10.2006 року станом на 16.12.2011 року у сумі 31 002,67 доларів США еквівалент 247 708, 21 гривень, яка скаладється з:

заборгованості за кредитом 25 257,16 доларів США еквівалент 201 802, 18 гривень;

простроченого основного боргу по кредиту 1 035, 60 доларів США еквівалент 8 274, 34 гривень;

прострочених процентів за користування кредитом за період з 11.06.2009 року по 16.12.2011 року у сумі 3 913,40 доларів США еквівалент 31 267,67 гривень;

пені за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.07.2009 року по 16.12.2011 року у сумі 183,61 доларів США еквівалент 1 467,02 гривень;

пені за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.07.2011 року по 16.12.2011 року у сумі 612, 90 доларів США еквівалент 4 897 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" витрати по сплаті судового збору у сумі

2 477, 08 гривень.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 травня 2014 року у частині стягнення простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту і пені за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту - скасувати.

Відмовити публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" у позові до ОСОБА_2 про стягнення простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту у сумі 1 800 гривень та пені за прострочену комісійну винагороду у сумі 369,26 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справи протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Н.Д. Плавич