Ухвала

іменем україни

3 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом першого заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди заподіяної злочином, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 20 серпня 2015 року, та за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 20 серпня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року перший заступник прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» (далі - ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Хмельницька АЕС»), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення 23 576 843 грн 39 коп. матеріальної шкоди заподіяної злочином.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 листопада 2009 року, який залишений без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 03 лютого 2010 року, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 визнано винними та засуджено за ч. 2 ст. 364 КК України (зловживання службовим становищем всупереч інтересам служби, в інтересах третіх осіб, що спричинили тяжкі наслідки), крім того ОСОБА_6 визнано винним за ч. 7 ст. 367 КК України і відповідно до ст. 49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності із закінченням строків давності. Посилаючись на обставини, які встановлені зазначеним вироком суду, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 20 серпня 2015 року рішення районного суду скасовано з ухваленням нового рішення, яким позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії «Енергоатом» 15 035 710 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії «Енергоатом» 8 541 133 грн 39 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також ОСОБА_7 окремо, не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції, подали касаційні скарги, в яких, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просять його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги слід відхилити, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено передбачений ст. 233 КЗпП України річний строк для звернення до суду із позовом, а доказів на підтвердження поважності причин його пропуску позивачем не надано.

При цьому дійшов висновку про те, що підстави для поновлення пропущеного строку, наведені позивачем, не є поважними, оскільки до позовної заяви прокурором було додано лише вирок і ухвала у кримінальній справі, інших, наявних у матеріалах кримінальної справи, документів при підготовці позовної заяви використано не було.

Крім того зазначив, що у позивача була можливість для підготовки позову у строк, оскільки матеріали кримінальної справи знаходились у Нетішинському міському суді Хмельницької області більш ніж через 5 місяців після повернення з суду апеляційної інстанції до їх направлення до Верховного Суду України.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що строк звернення до суду пропущено прокурором з поважних причин, оскільки справа із серпня 2010 року перебувала у Верховому Суді України, що ускладнило підготовку позовної заяви, а тому він підлягає поновленню.

Вказані висновки апеляційного суду інстанцій відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 листопада 2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 03 лютого 2010 року, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 визнано винними та засуджено за ч. 2 ст. 364 КК України.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_5, працюючи заступником начальника УВТК ВП «Хмельницька АЕС», ОСОБА_6, працюючи головним інженером на ВП «Хмельницька АЕС», ОСОБА_7, працюючи начальником УВТК ВП «Хмельницька АЕС» в період часу з листопада 1999 року по серпень 2000 року, зловживаючи своїм службовим становищем, для можливості відчуження конденсатора, 1000-КЦС-1 парової турбіни К-1 000-60/3000, в порушення п. 3.13, п. 3.20.2, п. 4.2 та додатку № 2 до Інструкції «Про порядок проведення вхідного контролю поступаючої на «Хмельницьку АЕС» промислової продукції» всупереч дійсному технічному стану конденсатора, ОСОБА_5 організував і підписав, ОСОБА_7 підписав, а ОСОБА_6 затвердив, фіктивний акт повторного вхідного контролю від 25 квітня 2000 року № 170-2000 ПВК на відповідність конденсатора стандартам і технічним умовам. На підставі зазначеного акта незаконно занижено вартість конденсатора до 10 % і таким чином, вартість конденсатора безпідставно і необґрунтовано зменшена з 26 177 421 грн до 3 769 548 грн. В подальшому вони незаконно сприяли відчуженню конденсатора 1000-КЦС-1 парової турбіни К-1000-60/3000 ТОВ «Енергетика» м. Дніпропетровськ і вивозу його з Хмельницької АЕС в обмін на циліндр високого тиску КЦС-1 (ЦВТ) до парової турбіни К-1000-60-3000 згідно з договором № 126/445 від 16 червня 2000 року, підписаного ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, як генеральним директором ВП «Хмельницька АЕС», в якому штучно зменшена вартість конденсатора.

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 протиправно вийшло з державної власності обладнання атомної станції. У зв'язку з цим ДП «Хмельницькій АЕС» спричинено шкоду на загальну суму 15 035 710 грн.

Крім того 19 липня 2000 року ОСОБА_6, перебуваючи на посаді генерального директора відособленого підрозділу «Хмельницька АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», являючись службовою особою, будучи відповідальним за загальне керівництво діяльністю ВП «Хмельницька АЕС», зокрема за здійснення договірної діяльності, в тому числі і зовнішньоекономічної, маючи право підпису договорів, в порушення розділу 1 п. 1.1 вимог діючого на ВП «Хмельницька АЕС» «Положення про порядок вибору постачальників товарів, робіт і послуг на конкурсній основі № 12,00.688.05.00» щодо процедури їх конкурсного відбору для підвищення ефективності закупок на основі конкуренції між претендентами, яка дозволяє досягнути мінімального рівня контрактних цін і створення оптимальних умов реалізації договорів (контрактів) при забезпеченні необхідної якості, в порушення виданого ним наказу № 304 від 13 березня 2001 року по ВП «Хмельницькій АЕС», процедури вибору постачальників та складу конкурсних комісій, не включив в склад комісії представників управління виробничо-технічної комплектації УВТК, планово-економічного та юридичного відділів ВП «Хмельницька АЕС», не провівши належної оцінки конкурсних пропозицій в частині економічних вимог на поставку для визначення переможця конкурсу, ціни конкурсних пропозицій на продукцію, послуги, з врахуванням умов постачання, організував проведення конкурсу по визначенню пріоритетності постачальників товарно-матеріальних цінностей і послуг організацій між ЗАТ «Енергомашекспорт» м. Москва, субпідрядна організація - НВП «Електротяжмаш» м. Харків та ВГЦ «Піраміда» м. Львів, субпідрядна організація фірма «ALSTOM POWER GENERATORS Sp.ro.o» Польща, м. Вроцлав.

За результатами конкурсу переможцем конкурсу було визнано ВГЦ «Піраміда», субпідрядник - фірма «ALSTOM POWER GENERATORS Sp.ro.o».

Згодом ОСОБА_6 внаслідок службової недбалості, в порушення встановленого на підприємстві порядку ведення договірної діяльності, в період підготовки та укладення договору від 05 вересня 2001 року № 1003-113/222-ДХ2 на проведення модернізації статора турбогенератора «ТВВ-100-2УЗ» енергоблоку № 2 ВП «Хмельницька АЕС» та поставку запасних частин і матеріалів на його проведення, виробництва фірми «ALSTOM POWER GENERATORS Sp.ro.o» на загальну суму 26 264 000 грн, в тому числі вартість робіт склала 1 313 613 грн 10 коп., вартість запасних частин, матеріалів і комплектуючих виробів виробництва фірми «ALSTOM POWER GENERATORS Sp.ro.o» на суму 24 950 386 грн 90 коп., не використав можливості отримати безпосередньо від виробника фірми «ALSTOM POWER GENERATORS Sp.ro.o» інформації про фактичну вартість витрат на закупівлю запчастин, виконання технічної документації і послуг на проведення модернізації, які виявилися значно нижчі запропонованих в комерційній пропозиції та проекті договору, наданого ВГЦ «Піраміда».

В порушення п. 2 вимог «Положення про порядок ведення договірної діяльності № О.ЮК.2939.ПЛ-99» щодо забезпечення мінімальних економічних витрат на захист економічних і інших інтересів ВП «Хмельницька АЕС», ОСОБА_6 в порушення розділу 3 п.п. 3-5, 7-10, розділу 4 п. 4.1.5 Положення, не передав проект договору для економічної оцінки відповідним підрозділам ВП «Хмельницька АЕС». Без обґрунтування цін на товарно-матеріальні цінності, матеріали та послуги, у протиріччя встановленому порядку, всупереч інтересам служби, надав перевагу та підписав з ВГЦ «Піраміда» вищевказаний договір, який не був зареєстрований у ПЕВ «Хмельницька АЕС» і йому не присвоєно станційний номер. В результаті цього на ВП «Хмельницька АЕС» були поставлені запчастини та матеріали по завищених цінах на загальну суму 8 541 133 грн 39 коп., в зв'язку з чим на вказану суму заподіяно матеріальну шкоду ВП «Хмельницька АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом».

Відповідно до висновку КРУ від 06 квітня 2001 року № 23-15/35 встановлено, що внаслідок неправильного проведення дооцінки конденсатора 1000-КЦС-1 допущено складання та часткове виконання незбалансованого бартерного договору, що призвело до укриття від обліку незаконних витрат на суму 15 035 710 грн.

Відповідно до довідки КРУ у Львівській області від 05 травня 2004 року № 05-21 про результати перевірки ЗАТ «Укрзахіденерго» з приводу придбання, виготовлення і поставки товарно-матеріальних цінностей, обладнання та проектних робіт за договором з ВГЦ «Піраміда» № МС-16/01 від 10 жовтня 2001 року, необґрунтовано та штучно збільшенні витрати на суму 8 541 133 грн 39 коп.

Відповідно до статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Так, згідно зі статтею 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди (ч. 3 ст. 233 КЗпП України).

Як роз'яснено у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником.

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду з позовом, прокурор, як на підставу поважності його пропуску, послався на те, що він був спричинений перебуванням кримінальної справи у Верховному Суді України, у зв'язку з чим позивач був позбавлений права вчасно отримати документи та підготувати позов.

Вирішуючи даний спір, суд апеляційної інстанції дав належну оцінку обставинам, на які посилався прокурор на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду та правильно виходив з того, що оскільки вирок у кримінальній справі № 1-6-09 набрав законної сили з моменту постановлення ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 3 лютого 2010 року і з вказаної дати почав перебіг передбачений статтею 233 КЗпП України річний строк для звернення до суду із позовом про стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, який закінчився 4 лютого 2011 року. З1 березня 2010 року вказана кримінальна справа перебувала у Нетішинському міському суді. Справу було направлено до Верховного Суду України 19 серпня 2010 року, тобто до закінчення передбаченого статтею 233 КЗпП України річного строк для звернення до суду із зазначеним позовом.

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вказані обставини ускладнили підготовку даного позову, підтверджують поважність причин пропуску прокурором строку звернення до суду та є підставою для його поновлення.

Особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Для настання солідарної відповідальності при заподіянні шкоди злочином, вчиненим двома або кількома особами, необхідно встановити, що діяння заподіювачів шкоди були об'єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їхніх спільних дій.

Ухвалюючи рішення про покладення відповідальності за цивільне правопорушення на відповідачів, суд апеляційної інстанції, відповідно до статті 213 ЦПК України належним чином визначився з характером спірних правовідносин і правовою нормою, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, перевірив наявність правових підстав для покладення солідарної відповідальності на відповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 за завдану майнову шкоду.

Дійшовши висновку про те, що факт заподіяння шкоди неправомірними діяннями відповідачів установлений відповідним вироком у кримінальній справі, який має преюдиційну силу, і не потребує доказування, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову прокурора.

Висновки апеляційного суду, зокрема узгоджуються і з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року у справі №6-168цс13, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Встановивши факти та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, суд апеляційної інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для встановлення неправильного застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом апеляційної інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337 ЦПК України касаційні скарги слід відхилити і залишити оскаржуване рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 та касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 20 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська