Справа № 159/3475/16-ц
Провадження № 2/159/1271/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Наваляного Т.Д.,

з участю секретаря Спасюк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковель цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що з відповідачем перебувала в шлюбі з 01.06.2002 року, який розірвано на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду від 05.02.2014 року. За час перебування в шлюбі, за спільні кошти, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19.03.2010 року приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального органу була придбана квартира АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що право власності на спільну квартиру зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 За змістом ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Враховуючи викладене позивач просить провести поділ майна, виділивши у її власність ? частину квартири АДРЕСА_2 та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить постановити рішення, яким визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2, від стягнення судових витрат відмовляється.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду від 05.02.2014 року, яке вступило в законну силу.

Згідно ст. 3 СК України, сімю тобто подружжя складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст. ст. 60, 61 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За змістом ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З копії договору купівлі-продажу квартири від 19.03.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального органу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 875 вбачається, що ОСОБА_2 придбав у власність квартиру АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат, загальною площею 42,7 квадратних метри, житловою площею 34,2 квадратних метри.

Право власності на спірну квартиру в Волинському обласному бюро технічної інвентаризації зареєстровано за ОСОБА_2

Оскільки квартира АДРЕСА_1 придбана сторонами за час перебування ними в шлюбі, а тому вона є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказана обставина визнається сторонами та в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Як слідує з розяснень п.22, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Статтею ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Судом встановлено, що будь-якими домовленостями сторін розмір часток в спільному майні не визначався, шлюбний договір не укладався, а тому, виходячи з рівності часток, частка позивача та відповідача у спільному майні буде становити по ? ідеальної долі.

Оскільки позивач не ставить вимогу про реальний поділ майна, а тому її вимога про визнання права власності на ? частину квартири по вул. Косачів, 26/7 в м. Ковель підставна та підлягає до задоволення.

Враховуючи, що згідно поданої заяви, представник позивача відмовляється від стягнення судових витрат, понесені судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 88, 212, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 60, 69, 70 Сімейного Кодексу України, ст. 368 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_4