справа № 125/2699/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2016 Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Переверзєва С.В.

при секретарі Бородкіній Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Бюро по приватизації державного житлового фонду про визнання недійсним та скасування Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 зверулась до суду з позовом до ОСОБА_2, Бюро по приватизації державного житлового фонду про визнання недійсним та скасування Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, просила усунути перешкоди у користуванні спірними коридорами. Свої вимоги мотивує тим, що в процесі приватизації вона стала власником у праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1. Разом з іншими мешканцями багатоквартирного будинку постійно спільно користувалась позакімнатними коридорами на яких зберігала свої особисті речі. Однак, відповідач ОСОБА_2, виставивши із коридору речі позивача, розпочала підготовчі роботи по встановленню стіни. Позивач заперечувала проти перекриття коридору, але ОСОБА_2 пояснила, що в процесі приватизації їй було передано спірні коридори у приватну власність.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_3 наполягала на задоволенні позовних вимог. Посилаючись на Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затверджене наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року №56, ЗУ «Про приватизацію державного

житлового фонду», рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року у справі №1-2/2004 (№4-рп/2004), ч.2 ст.328, ст.369 ЦК України пояснила, що під час приватизації спірних коридорів та передачі їх у приватну власність ОСОБА_2 мало місце порушення вимог законодавства. Відповідач набула право власності на спірні коридори неправомірно, оскільки вони є допоміжними приміщеннями, передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків і окремо приватизації не підлягають. За цих обставин просила визнати дії Бюро по приватизації незаконними, скасувати його розпорядження про приватизацію і передачу у приватну власність відповідачу коридорів, а також скасувати видане свідоцтво про право приватної власності в частині право власності на коридори. Враховуючи, що відповідач створила позивачу перешкоди у користуванні коридорами наполягала на усуненні цих перешкод.

Представник позивача за довіреністю від 15.12.2015 року ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні. Суду пояснив, що є сином позивача, виріс та тривалий час проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Квартира складається з двох кімнат в яких проживають його мама та його брат. Кімнати розташовані на відстані одна від одної, їх розділяє коридор. Попередньо багатоквартирний будинок мав статус гуртожитку. В кімнатах проживали різні сімї. Усі завжди спільно користувались коридорами де ставили столи, готували їжу, зберігали речі домашнього вжитку. Коридор увесь час був прохідним. До часу виникнення спору між сторонами відповідач жодного разу не обмовилась про те, що приватизувала коридор. Попередньо ОСОБА_2 уже встановила двері у коридорі ближче до своєї кімнати. На даний час вона занесла до коридору цеглу та розпочала підготовчі роботи по встановленню стіни, яка перекриє коридор. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що спірні коридори передані їх у приватну власність у процесі приватизації. Вона повністю внесла необхідну оплату.

На встановлення попередніх дверей, якими вона користується уже багато років, їй було надано дозвіл керівництвом заводу. ОСОБА_1 завжди забруднювала коридор, зберігала різний непотріб, навіть собаку. Спірний коридор відноситься до її квартири і вона має право розпоряджатись ним на свій розсуд. Оскільки виникла необхідність у облаштуванні квартири ванною кімнатою вона взяла дозвіл у КП «Барське будинкоуправління» на встановлення у коридорі стіни. Розпочавши підготовку до будівельних робіт вона змушена була звільнити місце від речей позивача.

Представник відповідача за довіреністю від 15.12.2015 року ОСОБА_5 позов не визнав. У своїх запереченнях посилався на ст.41 Конституції України, ст.316, ст.319, ст.321 ЦК України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод. Суду пояснив, що відповідач на законних підставах є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Площа квартири складає 37,07 кв.м. Ця ж площа вказана і у технічному паспорті в якому зазначено, що квартира складається, у тому числі, і з коридору площею 8,45 кв.м. Тобто, спірний коридор відноситься до квартири №8, втратив статус допоміжного приміщення і перестав перебувати у загальному користуванні з часу зміни статусу гуртожитку на багатоквартирний будинок і створення квартири. Під час приватизації квартири відповідачем було внесено всю необхідну суму оплати, що підтверджується відповідними квитанціями. На встановлення стіни ОСОБА_2 отримала необхідний дозвіл, що підтверджується Погодженням КП «Барське будинкоуправління» 3175 від 02.12.2015 року та рішенням виконкому Барської міської ради №240 від 14.12.2015 року. Окрім того, згідно поданих позивачем документів їй було відведено для загально користування коридор площею 7,6 кв.м., а тому позивач не є співвласником у праві спільної сумісної власності спірного коридору. Посилання позивача на зазначені правові норми є недоречним, оскільки спірний коридор, на думку представника відповідача, не є допоміжним приміщенням. Право власності відповідача є непорушним, а тому 04.02.2016 року комісія в складі депутатів Барської міської ради, головного спеціаліста відділу архітектури, будівництва та земельних відносин Барської міської ради, начальника відділу ПСЗ Барської міської ради радила ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належним їй житлом.

Відповідач у справі Бюро по приватизації державного житлового фонду надіслав до суду письмову заяву за підписом керівника бюро ОСОБА_6 в якій зазначено, що бюро по приватизації позов визнає в частині скасування державної реєстрації права приватної власності на два коридори площею 8,45 кв.м. (4,0 та 4,45 кв.м.) та просить справу слухати у відсутність представника бюро.

Свідок у справі ОСОБА_7 суду пояснила, що з 1973 року вона проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2. Попередньо будинок мав статус гуртожитку. Вона є сусідкою сторін у справі. Спірний коридор увесь час був прохідним, ним користувались усі і позивач, і свідок за необхідності. Нещодавно відповідач без попередження винесла з коридору та склала їй під двері речі ОСОБА_1 чим заблокувала вихід з квартири. З того часу у сторін виник спір щодо коридору. ОСОБА_2 занесла у коридор цеглу для встановлення стіни. Свідок ніколи не перебувала у конфліктних стосунках із відповідачем, але після цих подій стосунки дещо зіпсувались. Про те, що коридор переданий відповідачу у приватну власність свідок не знала.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що 17 років вона працювала вахтером у гуртожитку, який зараз має статус багатоквартирного будинку і у якому проживають сторони у справі. Спірний коридор завжди був прохідним, обмежень у його доступі не було нікому. За час роботи свідка у гуртожитку у спірному коридорі дверей не було, а кімнат було 4.

Свідок ОСОБА_9, яка працює за спеціальністю «технік» в бюро КУ «Барське районне бюро технічної інвентаризації», оглянувши матеріали інвентарної справи будинку №68 по вул.р.Люксембург м.Бар, суду пояснила, що згідно плану креслень технічної документації спірний коридор до часу приватизації був прохідний і перебував у загальному користуванні. До часу приватизації до квартири №8 не відносився. Технічна документація розроблялась відповідно до розпоряджень бюро по приватизації.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного.

На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Бюро по приватизації державного житлового фонду виконкому Барської міської ради Вінницької області 11.02.2006 року позивач є власником у праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 (а.с.4, 69). Квартира складається з двох кімнат. На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Бюро по приватизації державного житлового фонду виконкому Барської міської ради 10.12.2005 року власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 (а.с.22, 58, 76). Право власності відповідача на квартиру зареєстроване у Барському БТІ 04.01.2006 року. Площа квартири складає 37,07 кв.м. Згідно відомостей у технічному паспорті на квартиру відповідача їй передано у приватну власність коридор площею 8,45 кв.м., який у кресленнях складається із двох коридорів: 4,0 кв.м. та 4,45 кв.м. (а.с.21,23, а.с.55-56, 74-75). В грудні 2015 року між сторонами виник спір щодо коридору площею 8,45 кв.м. (4,0 та 4,45 кв.м.), оскільки ОСОБА_2 винесла з нього речі позивача та почала підготовчі роботи з встановлення стіни. На встановлення стіни відповідач отримала необхідний дозвіл, що підтверджується Погодженням КП «Барське будинкоуправління» 3175 від 02.12.2015 року та рішенням виконкому Барської міської ради №240 від 14.12.2015 року (а.с.24, а.с.12). Також, 04.02.2016 року комісія в складі депутатів Барської міської ради, головного спеціаліста відділу архітектури, будівництва та земельних відносин Барської міської ради, начальника відділу ПСЗ Барської міської ради радила ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належним їй житлом (а.с.107). Матеріали справи містять ордер №1644 виданий 06.08.2003 року ОСОБА_2 на квартиру №8 площею 34,74 кв.м. (а.с.37, 70), її заяву до органу приватизації про передачу приватну власність квартири (а.с.52), довідку про склад сімї (а.с. 53, 71-72) та розпорядження органу приватизації №61 від 10.12.2005 року про оформлення ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на квартиру (а.с.54, 73).

Однією із вимог позивача є визнання незаконною приватизації спірного коридору та передачі його у приватну власність відповідачу.

Питання приватизації квартир урегульовано ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, яке затверджене наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року №56.

Згідно п.7 згадуваного Положення загальна площа квартири (будинку) визначається як сума площ жилих і підсобних приміщень квартири (будинку), веранд, вбудованих шаф, а також площ лоджій, балконів і терас. Отже, коридори загального користування не входили до переліку приміщень віднесених до загальної площі квартири, яка підлягала приватизації.

Згідно ч.2 ст.345 ЦК України приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Будинок, у якому проживають сторони, знаходиться на балансі КП «Барське будинкоуправління» як житловий будинок, що підтверджується довідкою підприємства №2 від 11.01.2016 року (а.с.38).

Згідно ч.2 ст.10 "Про приватизацію державного житлового фонду", п.7 Положення допоміжні приміщення передаються у спільну сумісну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02.03.2004 року у справі №1-2/2004 (№4-рп/2004) зазначив, що позакімнатні (позаквартирні) коридори є допоміжними приміщеннями, передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків і окремо приватизації не підлягають.

При огляді судом, сторонами та спеціалістом із бюро технічної інвентаризації інвентарної справи будинку №68 по вул.Р.Люксембург м.Бар (а.с.104) в частині першого поверху першого підїзду було встановлено, що до часу приватизації відповідачем квартири №8 у даному будинку спірний коридор був прохідним, позакімнатним та рахувався допоміжним приміщенням загального користування.

Також, безперешкодне користування даним коридором мешканцями гуртожитку, а надалі багатоквартирного житлового будинку та іншими громадянами було підтверджено показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Покази свідків узгоджуються між собою. Окрім того,

покази свідка ОСОБА_7 узгоджуються з матеріалами оглянутої інвентарної справи, а тому у суду немає підстав для сумніву у їх достовірності.

Згідно ч.1 ст.368, 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Статтею 382 ЦК України передбачено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні).

Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Даючи оцінку зібраним доказам та взявши до уваги рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року у справі №1-2/2004 (№4-рп/2004), суд дійшов до переконання, що право власності відповідача на коридор площею 8,45 кв.м. набуте неправомірно, оскільки його приватизація відбулась з порушенням вимог ч.2 ст.10 "Про приватизацію державного житлового фонду" та п.7 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян від 1992 року.

Оскільки право власності відповідача на спірний коридор площею 8,45 кв.м. (4,0 та 4,45 кв.м.), виникло з часу його державної реєстрації у відповідності до вимог ч.5 ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» то така реєстрація підлягає скасуванню в поряду ч.2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи те, що проведенням підготовчих робіт для зведення стіни ОСОБА_2 перенесла речі позивача та створила умови, яків унеможливлюють їй користування коридором, що було підтверджено показами свідка ОСОБА_7, фотознімками (а.с.33) і не заперечується відповідачем, суд вважає, що вимога позивача щодо усунення їй перешкод у користування коридором підлягає задоволенню.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції №53 від 03.12.2015 року (а.с.1), квитанції від 22.01.16 року (а.с.64) ОСОБА_1 сплатила 1038,41 грн. судового збору. Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю, належно підтверджені понесені нею судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_2

Керуючись ст.88. ст.209, ст.212, ст.213, ст.218 ЦПК України, ч.2 ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.368, ст.369, ч.2 ст.382, ст.391 ЦК України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати Розпорядження органу приватизації №61 від 10.12.2005 року про передачу ОСОБА_2 у приватну власність квартири АДРЕСА_3 загальною площею 37,07 кв.м. в частині приватизації двох коридорів площею 8,45 кв.м. (4,0 та 4,45 кв.м.).

Визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право власності на житло видане 10.12.2005 року ОСОБА_2 Бюро по приватизації державного житлового фонду виконкому Барської міської ради Вінницької області на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 37,07 кв.м. в частині права приватної власності на два коридори площею 8,45 кв.м. (4,0 та 4,45 кв.м.).

Скасувати у Бюро по приватизації реєстрацію за №82 Свідоцтва про право власності на

житло виданого 10.12.2005 року ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_3.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 37,07 кв.м. в частині права приватної власності на два коридори площею 8,45 кв.м. (4,0 та 4,45 кв.м.).

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні коридорами площею 8,45 кв.м. (4,0 та 4,45 кв.м.). між квартирами №7 та №8 по вул.Р.Люксембург,68 м.Бар шляхом припинення ОСОБА_2 зведення стіни у коридорі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1038 грн. 41 коп. понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів.

СУДДЯ: