Провадження № 2/127/5640/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 жовтня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

за участю позивачаЧабанюка О.Д.,

його представника ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства "Поділлягеодезкартографія" про спонукання до виконання умов договору,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до державного підприємства "Поділлягеодезкартографія" про спонукання до виконання умов договору.

Позовні вимоги ОСОБА_3 мотивував тим, що 29 вересня 2009 року між ним та державним підприємством "Поділлягеодезкартографія" було укладено договір на виконання проектно-вишукувальних робіт № 1652/01-09/09, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання виконати з дотриманням технічних вимог проектно-вишукувальні роботи по установленню меж землекористування, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити дані роботи.

В ході підписання договору відповідачем було надано позивачу для здійснення проплати рахунок-фактуру № ПГ-0000758 від 29.09.2009 року та кошторис до зазначеного рахунку. ОСОБА_3 повідомляє, що ним було перераховано кошти в сумі 582,44 грн. на рахунок відповідача. Згодом позивач неодноразово звертався до відповідача з листами про надання результатів проведених проектних робіт, однак йому було відмовлено та навіть надіслано додаткову угоду про розірвання договору, хоча зі слів виконавця роботи проводилися та документально оформлені їх результати.

Оскільки відповідач відмовився від надання ОСОБА_3 результатів теодолітних ходів та акту встановлення меж земельної ділянки, чим, на думку позивача, грубо порушив умови договору на виконання проектно-вишукувальних робіт № 1652/01-09/09, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить поновити процесуальні строки на звернення до суду із даним позовом та зобов'язати державне підприємство "Поділлягеодезкартографія" надати йому належні примірники результатів проведення теодолітних ходів та акту встановлення меж земельної ділянки за договором № 1652/01-09/09 від 29 вересня 2009 року.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення та пояснив, що ДП "Поділлягеодезкартографія" повністю виконало взяті на себе зобов'язання, а саме виконало проектно-вишукувальні роботи по установленню меж землекористування, однак позивач свідомо не отримував результати даних робіт. Крім того, відновлення меж земельної ділянки № 47 та № 48 було здійснено в 2010 році в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Разом з тим, представник відповідача зазначає, що позивач пропустив строк позовної давності при звернення до суду з даним позовом. Так з 20.05.2010 року ОСОБА_3 мав можливість оскаржити результати виконаних робіт в судовому порядку, однак не скористався даним правом, а тривалий час здійснював листування з ДП "Поділлягеодезкартографія". Просив застосувати строки позовної давності та відмовити ОСОБА_3 в задоволенні даного позову.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 29 вересня 2009 року між ОСОБА_3 та Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру було укладено договір на виконання проектно-вишукувальних робіт по установленню меж землекористування, відповідно до умов якого останній зобов'язався виконати з дотриманням технічних вимог проектно-вишукувальні роботи по установленню меж землекористування, а ОСОБА_3 прийняти та оплатити виконані роботи (а.с. 9). Ділянка знаходиться за адресою: м. Вінниця, кооператив "Енергетик" Сабарівського масиву, діл. № 47.

Пунктом 2.2. вищевказаного договору, позивач зобов'язався перерахувати виконавцю суму в розмірі 582,44 грн., в тому числі ПДВ 97,07 грн.

Роботи вважаються виконаними з дати підписання сторонами акта виконання робіт (п. 3.1. вищезазначеного договору).

В пункті 4.1. договору зазначено, що термін виконання землевпорядних робіт становить один календарний місяць від початку робіт.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами передбачених цим договором зобов'язань (п. 8.1. договору).

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Позивач свої зобов'язання за вищевказаним договором виконав, а саме оплатив виконані роботи, що підтверджується рахунком фактури № ПГ 0000758 від 29.09.2009 року (а.с. 19).

18 травня 2010 року державним інспектором головного управління Держкомзему у Вінницькій області ОСОБА_5, за участю представників ДП "Поділлягеодезкартографія", в присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_3, було проведено відновлення меж земельної ділянки № 47 та №48, про що складений ОСОБА_2 перевірки дотримання вимог земельного законодавства (а.с. 43-44). Слід зазначити, що під час даної перевірки факт самовільного заняття земельної ділянки ОСОБА_4 встановлено не було.

Акт визначення межі земельної ділянки в натурі був оформлений 20.05.2010 року, про що було повідомлено позивача (а.с. 16), однак він не виявив бажання забрати результати виконаних робіт.

Разом з тим, слід зазначити, що документи, які є предметом даного спору, зберігаються в межах 3-х річного строку, тому на даний час в архіві ДП "Поділлягеодезкартографія" документація, яку витребовує позивач, відсутня, в зв'язку з закінченням терміну її зберігання. Терміни зберігання спірної документації визначені "Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів", затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 12.04.2012 № 578/5, і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 року за № 571/20884.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що ДП "Поділлягеодезкартографія" повністю виконало взяті на себе по договору зобов'язання.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Представник відповідача ОСОБА_2А просить застосувати строки позовної давності (а.с. 47).

Слід зазначити, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (п. 3 ст. 267 ЦК України).

Слід наголосити, що аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України по справі № 6-101цс12.

Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду України по справі № 6-68цс15, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Згідно вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Позовна давність відповідно до ч.1 ст. 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст. 253-255 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до державного підприємства "Поділлягеодезкартографія" про спонукання до виконання умов договору поза межами загальних строків позовної давності, враховуючи, що початок перебігу строку позовної давності починається у позивача з моменту коли він дізнався про порушення свого права 20.05.2010 року, однак з позовом до суду позивач звернувся лише 18.08.2016 року.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Матеріали справи не містять обставин, які б свідчили про зупинення, перерив або про наявність підстав для поновлення строку позовної давності, клопотань щодо поновлення строку звернення до суду ні позивач, ні його представник, не заявляли.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що строк позовної давності ним переривався в зв?язку з тривалим листуванням ОСОБА_3 з ДП "Поділлягеодезкартографія", оскільки позивач мав можливість звернутися до суду з даним позовом, однак не скористався даним прав у строк визначений законодавством.

В частині 4 ст. 267 ЦК України зазначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, слід звернути увагу на те, що в п. 137 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Волков проти України", яке є обовязковим на території України, зазначено, що строк давності забезпечує правову визначеність та захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які вкрай важко спростувати, та дозволяє запобігти несправедливості, що може виникнути внаслідок рішень щодо подій, що мали місце у далекому минулому, та на підставі доказів, що з часом стають неналежними та недостатніми.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Суд, оцінивши належність, допустимість доказів в їх сукупності, приходить до висновку, що у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності, а також, в зв'язку з тим, що відповідач повністю виконав взяті на себе за договором зобов'язання, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

В зв'язку з відмовою в задоволенні позову ОСОБА_3, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід залишити без відшкодування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 256, 257, 260, 261, 267, 525, 526, 530, 629, 638, 901 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до державного підприємства "Поділлягеодезкартографія" про спонукання до виконання умов договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: