Справа № 648/2516/16-ц
Провадження № 2/648/640/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27 липня 2016 року смт. Білозерка
Білозерський районний суд Херсонської області в складі:
Головуючого судді - Бугрименка В.В.
секретаря - Когут Є.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -
Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законодавством порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань суду не надав.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобовязана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.
Судом встановлено, що 06 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, який складається із заяви, довідки про умови кредитування (тарифи), Умов та Правил надання банківських послуг (далі Умов та правил). На підставі вказаного договору, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 2400,00 грн.. Договором передбачено (тарифи), що за користування кредитними коштами боржник сплачує проценти у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідно до п. 6.5. Умов надання банківських послуг позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісію відповідно до умов договору.
З умов кредитування вбачається, що позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом щомісячними платежами у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн..
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 свої зобов'язання, щодо повернення кредиту, процентів за його користування не виконує, вимога позивача про стягнення з відповідача вище вказаних сум є обґрунтованою.
Разом з тим, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісії та пенею задоволенню не підлягає, оскільки комісія та пеня мають різну правову природу та не можуть поєднуватись. З наданих позивачем умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна», вбачається, що комісія за кредитне обслуговування - відсутня. Згідно до вказаних умов кредитування, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості становить 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн.
З дослідженого розрахунку заборгованості вбачається, що пеня (комісія) нараховувалась позивачем з 01 вересня 2013 року у сумі 50 грн., а з 01 лютого 2014 року в розмірі 100 грн.. Після неодноразової зміни процентної ставки, розмір нарахованої пені (комісії) не змінився, що ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості за даною вимогою.
Враховуючи, що згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд вважає, що вимога про стягнення заборгованості за комісією (пенею) в сумі 2750,00 грн. не знайшла своє підтвердження, у звязку з чим, в задоволенні вказаної вимоги необхідно відмовити.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів суд вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання.
Пунктом 8.6. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф 500 грн. + 5 % від заборгованості.
За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, з відповідача на користь банку мають бути стягнуті судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1198 грн. 86 коп. (1378 грн. х 87 % / 100% ).
Керуючись ст.ст. 7,10,15, 60, 61, 88, 209, 213-218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 1049, ст. 1054 ЦК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати в сумі 1198 (одна тисяча сто девяносто вісім) грн. 86 (вісімдесят шість) коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Білозерським районним судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до апеляційного суду Херсонської області, через Білозерський районний суд Херсонської області, шляхом подання апеляційної скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В.Бугрименко