РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Кошевій О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави шляхом переводу майнових прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просив в рахунок погашення заборгованості у розмірі 1 062 531 грн. 10 коп. за Кредитним договором № 014/08-112/34160 звернути стягнення на предмет застави: майнові права за договором купівлі-продажу № 1060 від 16.03.2006 року на будинок цегляний, 384,9 кв. м загальна площа, 133,9 кв. м житлова площа, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Рибацька, 40, шляхом переводу майнових прав на предмет застави.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що виконання зобовязань за вищезазначеним Кредитним договором було забезпечено Договором застави майнових прав № 014/08-112/34160/З від 16.03.2006 року. В той же час, відповідачі належним чином умови Кредитного договору не виконували, у звязку з чим рішенням суду з них було стягнуто заборгованість у розмірі 1 062 531 грн. 10 коп. У звязку з цим, ОСОБА_1 просить звернути стягнення на предмет застави майнові права в рахунок погашення заборгованості.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив про їх задоволення.

Відповідачі у судове засідання не зявилися. При цьому, ОСОБА_2 та представник відповідачів ОСОБА_4 надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також письмові заперечення проти позову, у звязку з чим просили відмовити Банку у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову та письмових заперечень, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, 16 березня 2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого за правами та обовязками є ПАТ «ОСОБА_1 Аваль», та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 014/08-112/34160, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 147 000 дол. США із відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 12 % річних, строком на 120 місяців до 16.03.2016 року. Кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі (п. 2.1 Кредитного договору, а. с. 3).

В якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки 014/08-112/34160, відповідно до якого поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і позичальник. Вказана обставина встановлена заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2011 року, яке набрало законної сили, і в силу ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає (а. с. 9).

Крім того, в якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором 16 березня 2006 року між Банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено Договір застави майнових прав № 014/08-112/34160/З (а. с. 6).

Відповідно до умов Договору застави майнових прав в забезпечення зобовязань за Кредитним договором відповідачі передали у заставу майнові права згідно Договору купівлі-продажу № 1060 від 16.03.2006 року на житловий будинок, що знаходиться по вул. Рибацькій, 40 у м. Миколаєві (п. 1.2 Договору застави). Вартість застави була оцінена сторонами на момент укладення Договору в розмірі 826 768 грн., що еквівалентно 163 716 дол. США, згідно курсу НБУ станом на 16.03.2006 року 1 дол. США = 5,05 грн. (п. 1.4 Договору застави).

Згідно з п. 2.7 Договору застави майнових прав заставодавець зобовязується укласти договір іпотеки нерухомого майна, що є предметом застави за цим Договором, а саме житлового будинку за адресою: м. Миколаїв, вул. Рибацька, 40, та посвідчити його нотаріально у строк до 07 квітня 2006 року.

Відповідно до п. 2.2 Договору застави майнових прав заставодержатель набуває права стягнення заборгованості за рахунок предмета застави у випадку, якщо кредит, проценти, штрафні санкції, які були забезпечені заставою, не будуть сплачені у строк, передбачений Кредитним договором.

16 березня 2006 року між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) було укладено та нотаріально посвідчено Договір № 1060 купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Рибацька, 40 (а. с. 8).

В той же час, відповідачі належним чином умови Кредитного договору та Договору поруки не виконували, у звязку з чим заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2011 року, яке набрало законної сили, було задоволено позов ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до відповідачів: розірвано Кредитний договір та Договір поруки; стягнуто з відповідачів в солідарному порядку на користь Банку заборгованість за кредитом у загальному розмірі 1 062 531 грн. 10 коп.

На теперішній час вказана заборгованість за заочним рішенням суду відповідачами не погашена, у звязку з чим ОСОБА_1, керуючись, зокрема, п. 2.2 Договору застави майнових прав, просить про переведення прав на предмет застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про заставу» при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права. Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові за результатом розгляду справ № 6-72цс13, № 6-45цс13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів, майнове право, яке є предметом застави (іпотеки), - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.

Аналіз зазначених положень законодавства дає суду підстави вважати, що за своїм характером майнове право і речове право на майно (право власності) є різними правовими категоріями, оскільки після виконання усіх правових передумов для набуття речового права (придбання майна у власність, нотаріальне посвідчення договору, державна реєстрація речових прав на майно) майнове право, яке було предметом застави, на думку суду, припиняє свою дію.

Враховуючи той факт, що 16.03.2006 року відповідачка ОСОБА_2 придбала за нотаріально посвідченим Договором купівлі-продажу житловий будинок, та зареєструвала у встановленому законом порядку право власності на нього, суд приходить до висновку, про те, що майнові права на будинок на теперішній час припинили свою дію. За такого, суд вважає, що предмет Договору, про переведення якого просить позивач, відсутній, що, на думку суду, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд також враховує той факт, що на теперішній час відповідачі не є власниками нерухомого майна - житлового будинку за адресою: м. Миколаїв, вул. Рибацька, 40, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями договорів купівлі-продажу, технічного паспорту та витягів про державну реєстрацію прав (а. с. 60-73).

Крім того, суд погоджується із твердженнями відповідачів про те, що опосередковано пункт 2.7 Договору застави майнових прав визначає предметом застави нерухоме майно: житловий будинок за адресою: м. Миколаїв, вул. Рибацька, 40, а також покладає обовязок укласти договір іпотеки нерухомого майна і нотаріально його посвідчити у строк до 07 квітня 2006 року.

В той же час, сторони договору іпотеки не уклали, Договір застави майнових прав нотаріально не посвідчили.

Враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки на теперішній час майнові права, що були предметом застави, припинені, а за такого правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 14, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН