Справа № 308/7155/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готра Т.Ю.,

суддів : Леско В.В., Кожух О.А.,

при секретарі : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2015 року в справі за позовом прокурора м.Ужгорода, в інтересах держави в особі відділу охорони здоров»я Ужгородської міської ради до ОСОБА_1, приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого,-

в с т а н о в и л а :

Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Галицька» подало апеляційну скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2015 року, яким позов прокурора м.Ужгорода в інтересах держави в особі відділу охорони здоров»я Ужгородської міської ради задоволено.

Стягнуто з ПАТ СК «Галицька» на користь держави в особі відділу охорони здоров'я Ужгородської міської ради грошові кошти в сумі 7813,98 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 228,74 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі відділу охорони здоров'я Ужгородської міської ради грошові кошти в сумі 510 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 14,86 грн.

У апеляційній скарзі відповідач ПАТ СК «Галицька», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив скасувати зазначене рішення і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог прокурора м.Ужгорода до ПАТ СК «Галицька» відмовити повністю.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта Смолінського А.В., прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідач ПАТ СК «Галицька» рішення суду першої інстанції оскаржує в частині позовних вимог прокурора м.Ужгорода до ПАТ СК «Галицька», а тому таке судом апеляційної інстанції переглядається лише в цій частині.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.02.2015 року близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_1, керуючи технічно справним автомобілем «SKODA 120», д/з НОМЕР_1, здійснюючи рух по вул.Капушанській у напрямку від проспекту Свободи до вул.Грушевського у м.Ужгороді, на перехресті з вул.Мондока, порушуючи вимоги п.2.3 б, п.12.3 та18.1 Правил дорожнього руху України, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, з моменту виникнення йому небезпеки для руху - появи у полі зору на проїзній частині дороги на нерегульованому пішохідному переході пішохода ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, який переходив проїзну частину дороги вул.Капушанської, не зреагував на зміну дорожньої обстановки, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості та застосування екстреного гальмування, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який внаслідок наїзду отримав тілесні пошкодження середньої тяжкості.

Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1, який ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2015 року визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України, якого на підставі ст.45 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження відносно нього закрито (а.с.5-7).

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_1 у скоєнні ДТП доведена.

Згідно калькуляції видатків на лікування хворого №12 від 16 червня 2015 року Центральної міської клінічної лікарні, вартість стаціонарного лікування хворого ОСОБА_3 становить 8 323, 98 гривень (а.с.8).

Як встановлено матеріалами справи, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1, на момент вчинення ДТП, була застрахована в установленому законом порядку, а саме полісом №АС/9266618 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданим страховиком ПАТ СК «Галицька», строк дії якого з 00 годин 00 хвилин 31.05.2014 року до 30.05.2015 року включно, на страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров»ю - 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн., з розміром франшизи - 510 грн. (а.с.23).

Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), оскільки цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з полісом страховик, яким є ПАТ СК «Галицька», забезпечує відшкодування шкоди, завданої життю, здоров»ю, та майну потерпілих осіб під час ДТП, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу та внаслідок цієї пригоди настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.

Відповідно до ст.3 зазначеного Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Тобто, виходячи із суті такого страхування, Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

Статтею 5 Закону визначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров»ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно п.24.1 ст.24 Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до п.3 ст.20 Закону страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Як слідує з полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров»ю потерпілого становить 100 000 грн. (п.4 полісу), тоді як вартість лікування потерпілого ОСОБА_3 становить 8323,98 грн., розмір якої не перевищує ліміт відповідальності відповідача за завдану шкоду.

Оскільки відповідач ОСОБА_1, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у встановленому законом порядку, про страховий випадок, який мав місце 13.02.2015 року, ПАТ СК «Галицька» повідомив з дотриманням строків та порядку, передбаченого ст.33 Закону, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.47), а страховик в порушення вимог п.3 ст.20 Закону не здійснив виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача ПАТ СК «Галицька» на користь держави в особі відділу охорони здоров'я Ужгородської міської ради грошових коштів в сумі 7813,98 грн. на підставі положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який підлягає застосуванню до даних спірних правовідносин. А тому посилання у апеляційній скарзі ПАТ СК «Галицька» на застосування до даних правовідносин положень ч.1 ст.1206 ЦК України та п.п.1.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 р. №545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», якими передбачено обов'язок особи, яка вчинила злочин, відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, не заслуговують на увагу за вище наведених обставин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.308 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ПАТ СК «Галицька» відхиленню, оскільки рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :