Справа № 750/9000/15-ц Провадження № 22-ц/795/55/2016 Головуючий у I інстанції Карапута Л. В. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді: Губар В.С.,

суддів: Мамонової О.Є., Позігуна М.І.

при секретарі: Козлачковій Ю.В.,

за участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 листопада 2015 року у справі за позовом ПАТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду першої інстанції і постановити нове, яким відмовити ПАТ „Альфа-Банк в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ „Альфа-Банк 1311584 грн. 74 коп. заборгованості за кредитним договором № 2402/0708/71-072 від 30 липня 2008 року, а саме: заборгованість за кредитом 1269697,40 грн., по відсотках 39887,34 грн., пеня 2000 грн., а всього -1311584 грн. 74 коп. та судові витрати по справі.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що при вирішенні спору судом першої інстанції не проведено всебічного, повного та обєктивного дослідження доказів по справі у їх сукупності, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення. Відповідачі посилаються на те, що судом не були належним чином досліджені договори купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договорами, укладені між ПАТ „Сведбанк та ПАТ „Дельта Банк та не встановлено, що до ПАТ „Дельта Банк дійсно перейшло право вимоги за кредитним договором від 30.07.2008 року. Вказують, що без наявності виписки по рахунку для зарахування коштів для погашення заборгованості по кредиту неможливо встановити безспірність суми за кредитом.

В апеляційному суді ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні, посилаючись на безпідставність вимог ПАТ „Дельта Банк та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Представник позивача та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, що документально підтверджено. Відповідно до вимог ст.305 ЦПК України апеляційний суд вважає можливим слухати справу у відсутності представника позивача та відповідача, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, і кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Перевіряючи оскаржуване судове рішення в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3, апеляційним судом встановлено, що 30 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством „Сведбанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Сведбанк, та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2402/0708/71-072, за умовами якого умовами якого остання отримала кредит у розмірі 75000 доларів США строком повернення до 29 липня 2038 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,5% на рік за весь строк фактичного користування кредитом (а.с.8-15).

В забезпечення виконання взятих зобовязань, що випливають з кредитного договору, 30 липня 2008 року між ВАТ „Сведбанк, ОСОБА_1. С.Г. та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №2402/0708/71-072/Р-1, відповідно до якого поручитель ОСОБА_3 взяв на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням ОСОБА_1 (а.с.20).

Відповідно до п.3.1 кредитного договору погашення заборгованості здійснюється у сумах та строки, що визначені у графіку погашення кредиту - Додатку №1, що є невідємною частиною цього договору (а.с.12-15). Зазначені обставини в апеляційному суді ніхто не заперечував і не спростовував.

Перевіряючи доводи скарги, апеляційним судом встановлено, що 25 травня 2012 року ПАТ Сведбанк та ПАТ „Дельта Банк уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, за яким банк відступив ПАТ „Дельта Банк свої права вимоги заборгованості по кредитним договорам, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку.

В свою чергу, 15 червня 2012 року між ПАТ „Дельта Банк та ПАТ „Альфа-Банк укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. (а.с.138-194). Зазначені договори є чинними і апелянтами не спростовані ніякими належними і допустимими документальними доказами.

На а.с.38 знаходиться витяг з Додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року, в якому значиться кредитний договір №2402/0708/71-072 від 30 липня 2008 року, укладений між ВАТ СведБанк та ОСОБА_1 Відтак, доводи скарги про відсутність у ПАТ «АльфаБанк» права вимоги до відповідачів за борговими зобов»язанніми за кредитним договором, в апеляційному суді не доведені ніякими належними і допустимими документальними доказами.

З тексту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з кредитного договору № №2402/0708/71-072 від 30 липня 2008 року він був укладений за волевиявленням обох сторін, про що свідчить особистий підпис відповідача ОСОБА_1 на заяві анкеті про отримання кредиту (а.с.16-17).

Факт отримання кредиту відповідачі не заперечували і доказів на підтвердження укладення кредитного договору та договору поруки усупереч їх волі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у суді не надали.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, отримавши кредит, не виконала передбачених кредитним договором зобовязань по своєчасній оплаті кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом.

Тому станом на 01 серпня 2015 року утворилась заборгованість у сумі 60965,92 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 317 581 грн. 75 коп., та яка складається з:

58750,26 доларів США (1269697 грн. 40 коп.) - заборгованість по тілу кредиту;

1845,63 доларів США (39887 грн. 34 коп.) - заборгованості по процентам за користування кредитом;

370,03 доларів США (7997 грн. 01 коп.) пеня за прострочення сплати кредиту (а.с.22-23).

Зазначена сума заборгованості по кредиту, несплачених по ньому відсотках, пені підтверджується наданими суду розрахунками та графіком погашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору і на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачі не надали належних і допустимих доказів у суді першої інстанції і не представили апеляційному суду.

Як убачається з матеріалів справи, 28 серпня 2015 року ПАТ „Альфа-Банк надіслав ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вимогу про дострокове повернення кредиту у звязку з невиконанням боржником ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань (а.с.24-29). Зазначену вимогу відповідачі не виконали.

Відповідно до ст.14 ЦК України цивільні обов"язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст.ст. 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, які беруть участь у справі, виникає спір.

У судовому порядку як договір купівлі-продажу від 25 травня 2012 року, так і від 15 червня 2012 року не оспорювався та недійсним не визнавався.

Отже, на даний час усі права кредитора за кредитним договором №2402/0708/71-072 від 30 липня 2008 року належать ПАТ „Альфа-Банк.

Крім того, 03 лютого 2015, 20 квітня 2015 року та 30 квітня 2015 року між ПАТ „Альфа0-Банк та ОСОБА_1 укладені договори про внесення змін і доповнень до кредитного договору №2402/0708/71-072 від 30 липня 2008 року, що свідчить про те, що боржником ОСОБА_1 визнавались права нового кредитора ПАТ „Альфа-Банк за її кредитним договором (а.с.62-70).

Перевіряючи доводи скарги, апеляційним судом встановлено з досліджених платіжних банківських документів, що ОСОБА_1 в період з лютого 2015 р. по січень 2016 року здійснила на погашення кредитної заборгованості десять платежів ПАТ «Альфа-банк» (а.с.201-210), а відтак аргументи апеляційної скарги про відсутність у позивача права вимоги на виконання боргових зобов»язань за кредитним договором не грунтуються на законі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується своєчасно повернути кредит та сплатити проценти.

Відтак, обовязок доказування розподіляється згідно з наведеними нормами таким чином: позивач доказує наявність розміру заборгованості, а відповідач її відсутність.

Банк надав суду розрахунок заборгованості за кредитним договором у сумі 1 317 581 грн. 75 коп. станом на 01 серпня 2015 року відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, тоді як відповідачі вказаний розрахунок ніякими доказами не спростували, та не надали доказів на підтвердження відсутності боргових зобов»язань за кредитним договором у визначеному оскаржуваним рішенням суду першої інстанції розмірі 1311584,74 коп.

Сукупність досліджених обставин та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що сторони перебувають у цивільно-правових договірних правовідносинах, які врегульовані ст.ст.526, 530, 610, 611, 1054, 1055 ЦК України і на підставі зазначених норм матеріального права суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог позивача про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 кредитної заборгованості і з таким рішенням погоджується апеляційний суд.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: