Справа № 452/568/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"11" квітня 2016 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Рантьє» (далі ТОВ «ФК «Рантьє») 26 лютого 2016 року предявило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 43 083,88 грн.

У обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 14 березня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі ПАТ «Ідея Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Р 24.978.74343, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 35 000,00 грн. зі сплатою 10 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим графіком щомісячних платежів, і Банк повністю виконав свої зобовязання згідно Договору та надав ОСОБА_1 кредитні кошти, що підтверджується ордером-розпорядження № 1, однак, відповідач станом на 30 жовтня 2015 року не повернула Банку отриманий кредит у встановлений договором термін і не сплатила нараховані відсотки та комісію.

30 жовтня 2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Рантьє» був укладений договір факторингу № 30/10-1, відповідно до умов якого ПАТ «Ідея Банк» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів, право на одержання яких належить ПАТ «Ідея Банк», і позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача ОСОБА_1, згідно вказаного кредитного договору та на виконання вимог ст. 1082 ЦК України ОСОБА_1 письмово повідомлена про відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ ФК «Рантьє».

Сума боргу ОСОБА_1 за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги становить 43 083,88 грн.,з яких: 25 005,74 грн. основний борг, 7 921,72 грн. прострочений борг, 10 156,42 грн. прострочені проценти.

Після відступлення права вимоги ОСОБА_1 не сплачено жодних коштів, останній платіж здійснено 15 жовтня 2015 року.

Станом на 11.02.2016 року заборгованість відповідача становить 43 083,88 грн. з яких 32 927,50 грн. тіло кредиту та 10 136,42 грн. нараховані та несплачені відсотки і комісії.

Представник позивача у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не зявилася, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, а тому суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про відмову у задоволення позову з таких підстав.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Із кредитного договору № Р 24.978.74343 від 14 березня 2014 року (далі Договір) відомо, що ПАТ «Ідея Банк» надало ОСОБА_1 кредит на поточні потреби в сумі 35 000,00 грн., включаючи на страховий платіж, а позичальник зобовязується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) і комісіями, згідно з умовами цього Договору і за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 10,0000% річних від залишкової суми кредиту (а. с. 5-6).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Із ордера-розпорядження № 1 та меморіального ордера вбачається, що Банк повністю виконав свої зобовязання згідно кредитного Договору і надав ОСОБА_1 кредитні кошти (а.с .7, 10 ).

У відповідності з п. 2.1. Договору позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 30 щомісячних внесках включно до 14 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних внесків за кредитним Договором та згідно п. 6 Договору, щомісячної внески, згідно графіка, сплачуються на транзитний рахунок № 4343.980.

Згідно п. 5.2. Договір вступає в силу з дня його підписання сторонами та діє до 14.09.2016 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобовязань за договором.

Згідно ст. ст. 526, 1049 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позичальник зобовязаний повернути позичкодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Із рахунку та довідки розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним Договором вбачається, що відповідач умови цього Договору не виконує і станом на 30.10.2015 року її заборгованість становить 43 083,88 грн. з яких: 25005,74 грн. основний борг, 7 921, 72 грн. прострочений борг, 10 156,42 грн. прострочені проценти, а також після відступлення права вимоги коштів не сплачувала і станом на 11.02.2016 року її заборгованість становить 43 083,88 грн. (а.с. 9, 10)

Пунктом 4.2.3 Договору передбачено, що Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості, відшкодування збитків, а Позичальник зобовязаний на вимогу Банку достроково виконати вказані грошові зобовязання, в наступних випадках, зокрема, якщо Позичальник порушив терміни сплати поточних місячних внесків більш ніж на 1 (один) календарний місяць.

У відповідності з п. 5.6. вказаного Договору повідомлення за Договором повинні бути складені у письмовій формі, повідомлення, які здійснюються Банком, направляються листом за адресою позичальника, вказаною в Договорі. Вислана таким чином кореспонденція вважається доставленою належним чином.

Згідно п. 5.7. Договору вимога про дострокове погашення заборгованості за цим Договором направляється Позичальнику в письмовій формі і підлягає виконанню ним в повному обсязі протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання вимоги. У випадку усунення Позичальником порушень умов цього договору протягом 30 (тридцяти) календарних днів, вимога про дострокове погашення заборгованості за цим Договором втрачає чинність.

У матеріалах справи міститься повідомлення без номера та без дати про те, що між ПАТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Факторингова компанія «Рантьє» 30.10.2015 року, відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір Факторингу № 30/10-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № Р 24.978.74343 від 14.03.2014 року, за яким ОСОБА_1 являється боржником. Станом на 30.10.2015 року загальна заборгованість за кредитним договором № Р 24.978.74343 становить 43 083,88 грн. На виконання Договору факторингу кошти перераховувати необхідно на умовах та в розмірі, що визначені Кредитним договором на користь Фактора за вказаними у повідомленні реквізитами, призначення платежу: погашення заборгованості за кредитним договором № Р 24.978.74343 від 14.03.2014 року ( а.с.22).

Однак, позивачем порушений порядок надіслання вимоги про дострокове повернення кредиту, оскільки, із вказаного повідомлення вбачається лише, що боржника повідомлено про зміну Кредитора у звязку із укладенням договору Факторингу та про загальну заборгованість за кредитним договором, але аж ніяк не повідомлення про дострокове повернення кредиту. Крім цього, дане повідомлення не містить належних реквізитів, а саме, відсутня дата, вихідний номер, а також відсутні відомості про вручення такого повідомлення боржнику і тому у позивача відсутні підстави для звернення із позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ураховуючи наведене, позов про дострокове повернення кредиту є необгрунтованим та передчасним.

Керуючись ст. ст. 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у звязку із недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, та може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня його отримання.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя