АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року

в справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позовних вимог в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участю третьої особи: публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» про розподіл спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи: товариства з обмеженою відповідальністю «Укрполіфірм» про поділ майна подружжя та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права користування та вселення.

Колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

З вересня 2014 року в провадженні Печерського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права користування та вселення.

У грудні 2015 року ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на дві земельні ділянки площею 11,98 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 а також на три ділянки в садовому товаристві «Острів».

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року накладено арешт на земельні ділянки площами 0,060 га кожна, що розташовані в садовому товаристві «Острів» та земельну ділянку площею 0,120 га, кадастровим номером НОМЕР_1, розташована в Київській області Бориспільському районі Вишенківська сільська рада, що зареєстровані на ім'я ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва в частині накладення арешту на земельну ділянку площею 0,120 га, що розташована в Київській області Бориспільському районі Вишеньківська сільська рада (кадастровий номер НОМЕР_1). В іншій частині ухвалу районного суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши ОСОБА_2, який просив апеляційну скаргу відхилити, представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Зі змісту поданої по справі позовної заяви з доповненнями до неї, ОСОБА_2 до переліку майна, яке підлягає розподілу включено, окрім іншого майна, поліпшення земельної ділянки площею 11,98 соток за кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована в Київській області Бориспільському районі Вишенківська сільська рада, внаслідок чого збільшилася її ціна до 1 433 195 грн. й половину з зазначеного просив стягнути ОСОБА_2 на свою користь.

Отже, предметом заявленого по справі спору є в тому числі й поліпшення земельної ділянки площею 11,98 соток за кадастровим номером НОМЕР_1, яка зареєстрована за ОСОБА_3

Таким чином, зазначені обставини свідчать про існування спору щодо вартості земельної ділянки, на яку позивач просить накласти арешт.

Згідно ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно ( в тому числі рухоме майно, грошові суми тощо) яке є у відповідача на момент пред'явлення до нього позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Зміст заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 11,98 соток за кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 які є особистою власністю ОСОБА_1, обґрунтовано тим, що зазначена ділянка була набута сім'єю у вигляді болотистих чагарників та верболозів й його, позивача, працею, облаштовано в садово-городний та ландшафтний комплекс. У зв'язку з тим, що з урахуванням поліпшень, вартість ділянки складає 1433195 грн. з яких Ѕ частина належить йому, з метою можливості виконання рішення суду у майбутньому, просив накласти на неї арешт.

Відповідно до абзацу 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З урахуванням того, що спірна земельна ділянка, на яку накладено арешт ухвалою районного суду є предметом позову, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про наявність підстав до задоволення заяви.

Колегія суддів оцінює критично посилання апеляційної скарги на те, що земельна ділянка площею 0,120 га, що розташована в Київській області Бориспільському районі Вишеньківська сільська рада (кадастровий номер НОМЕР_1), на яку було накладено арешт являється особистою власністю ОСОБА_1 та не може бути предметом спору, остільки зміст поданої по справі заяви обґрунтовано збільшенням її вартості внаслідок проведених робіт по поліпшенню й стягнення, у зв'язку з чим, Ѕ частини її вартості.

Твердження апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не перевірено обставин, на які посилався ОСОБА_2, про поліпшення земельної ділянки, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу, остільки вказані обставини підлягають перевірці під час розгляду справи по суті спору.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 293, 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/8854/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5011/2016

Головуючий у суді першої інстанції: ЦоколЛ.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.