№ 336/1302/16-ц
Пр. № 2/336/1231/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива О.В., перевіривши виконання вимог ст. ст. 109-115 ЦПК України за матеріалами позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого товариства «Плаверс ЛТД Ко» про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого товариства «Плаверс ЛТД Ко» про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки.

Заява не підсудна Шевченківському районному суду м. Запоріжжя з огляду на такі обставини.

Як випливає з матеріалів позову, предметом договору оренди між сторонами є строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, яка розташована на території Мирненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області.

Згідно із ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Звертаючись з позовом до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, позивач, очевидно, виходив з того, що відповідач знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка охоплюється юрисдикцією Шевченківського району м. Запоріжжя.

Суддя не може погодитися з таким вибором підсудності, враховуючи таке.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спори, пов'язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції. Відповідно до частини першої статті 114 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) позови, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини (виключна підсудність). Недотримання правил підсудності тягне за собою повернення заяви позивачеві, про що постановляється ухвала.

Зазначені розяснення узгоджуються з положеннями п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», за якими виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З огляду на наведені норми цивільного процесуального закону та розяснення постанов Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ спір, предметом якого є речове право на нерухоме майно, відноситься до виключної підсудності, інших процесуальних підстав для звернення за судовим захистом саме до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя позивач не зазначає, тому в даному випадку застосуванню підлягають положення ч. 1 ст. 114 ЦПК України.

Відповідно до ст. ст. 115, 121 ЦПК України позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому суду.

З огляду на викладені обставини суддя вважає за необхідне повернути заяву в звязку з непідсудністю Шевченківському районному суду м. Запоріжжя і порекомендувати позивачеві звернутися до належного суду.

Керуючись ст.ст. 109, 115,121, 293 ЦПК України, суддя

У Х В А Л ИЛ А :

Заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого товариства «Плаверс ЛТД Ко» повернути позивачу.

Розяснити ОСОБА_1 право звернутися з заявою до належного суду згідно з правилами територіальної підсудності.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Щаслива