Справа № 203/1452/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Віліщук К.В.

за участю позивачки - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1 в свої інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровської міської ради, Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради про визнання правомірним вселення, проживання та права користування житловим приміщенням, визнання права на приватизацію житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що 18.12.2008 року їм було видано ордер №174 на зайняття кімнати №112 в гуртожитку по вул.Гавриленка,4-а в м.Дніпропетровську. Після отримання ордеру вони вселились до гуртожитку та адміністрацію балансоутримувача в особі Комунального підприємства «Жилсервіс-3» Дніпропетровської міської ради з ОСОБА_1 було укладено типовий договір найму приміщення, відповідно до якого вона стала основним квартиронаймачем та сплачує житлово-комунальні послуги. 15.10.2015 року їх сім?ї було видано новий ордер на вказану кімнату. Будинок №4-а по вул.Гавриленка в м.Дніпропетровську належить до комунальної власності м.Дніпропетровська, має статус гуртожитку, до 01.09.2012 року перебував на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс-3» Дніпропетровської міської ради та після 01.09.2012 року переданий на баланс Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради. З метою реалізації права на приватизацію, ОСОБА_1 звернулась до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради (після реорганізації змінено на Департамент житлового господарства). Але, листом від 04.03.2016 року їй було відмовлено в реалізації права на приватизацію з посиланням на ненадання доказів законності зайняття житлової площі на протязі не менше пяти років. Вважаючи таку відмову незаконною та такою, що порушує їх права на приватизацію приміщення в гуртожитку, посилаючись на те, що вони вселились в гуртожиток 18.12.2008 рок на законних підставах (на підставі ордеру), з вказаного часу на протязі більше пяти років проживають в кімнаті, зареєстровані за цією адресою, позивачі просили суд визнати правомірним їх вселення, проживання та право користування кімнатою №112 в гуртожитку по вул.Гавриленка,4-а в м.Дніпропетровську, а також визнати за ними право на приватизацію вказаного житлового приміщення.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1, що діє в свої інтересах та інтересах її малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також представник ОСОБА_1 позов підтримали та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просили суд задовольнити останній в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_4 в наданій до суду письмовій заяві просив розглядати справу без його участі, зазначивши про підтримання заявленого позову.

Представник відповідача в особі Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Представник інших відповідачів в особі Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради та Дніпропетровської міської ради в підготовчому судовому засіданні позов не визнав. В судове засідання, призначене на 25.10.2016 року не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить відповідна розписка (а.с.102).

Враховуючи неявку представника вказаних вище відповідачів, не повідомлення останнім про поважність причин неявки, той факт, що останній до 25.10.2016 року неодноразово приймав участь в судових засіданнях. Висловив свою думку щодо заявленого позову, ніяких клопотань щодо розглядаємої справи не заявляв, а також враховуючи думку інших учасників процесу, які не заперечували проти продовження слухання справи, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи за відсутності не з?явившегося представника відповідачів.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Статтею 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» встановлено, що спори, пов'язані з порушенням житлових прав громадян, які вимушені проживати в гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності, розглядаються та вирішуються в судовому порядку, якому може передувати досудовий розгляд, що здійснюється відповідно до ст.26 цього Закону. Громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду.

Судом встановлено, не заперечувалось сторонами та вбачається з матеріалів справи, що будинок №4-а по вул.Гавриленка в м.Дніпропетровську має статус гуртожитку, перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Дніпропетровська та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради (до вересня 2012 року перебував на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс-3 Дніпропетровської міської ради).

18.12.2008 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради на підставі розпорядження №1373 від 18.12.2008 року ОСОБА_4, як працівнику Комунального підприємства «Жилсервіс-3» Дніпропетровської міської ради, було видано тимчасовий ордер №174 на право зайняття сімєю у складі чотирьох осіб (ОСОБА_4, його дружина ОСОБА_1 та їх діти ОСОБА_5, ОСОБА_6С.) кімнати №112 в гуртожитку по вул.Гавриленка,4-а в м.Дніпропетровську строком до 25.12.2009 року.

15.10.2015 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради на підставі розпорядження №494 від 06.10.2015 року ОСОБА_1, як працівнику Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, було видано тимчасовий ордер серії НА №77 на право зайняття сімєю у складі чотирьох осіб (ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_4 та їх діти ОСОБА_5, ОСОБА_6С.) кімнати №112 в гуртожитку по вул.Гавриленка,4-а в м.Дніпропетровську строком до 30.10.2016 року.

Після вселення до вказаного вище житлового приміщення 18.12.2008 року позивачі були зареєстровані за вказаною адресою, на імя ОСОБА_1 у Комунальному підприємстві «Жилсервіс-3» Дніпропетровської міської ради було відкрито особистий рахунок №3-004112 А, який є дійсним по теперішній час.

12.06.2013 року між балансоутримувачем гуртожитку та ОСОБА_1 було укладено договір найму житлового приміщення, а 13.11.2015 року типовий договір найму житлового приміщення - кімнати №112 в гуртожитку по вул.Гавриленка,4-а в м.Дніпропетровську.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» позивачі звернулись до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради (на теперішній час Департамент житлового господарства Дніпропетровської міської ради) з приводу приватизації житлового приміщення в гуртожитку, яке вони займають.

Але, листом Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 04.03.2016 року їй було повідомлено, що відповідно до п.2.2 Положення про порядок передачі у власність громадян жилих приміщень (кімнат) у гуртожитках, що належать до комунальної власності територіальної громад м.Дніпропетровська, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради №62/10 від 06.04.2011 року, до переліку необхідних документів для приватизації входить завірена підприємством (балансоутримувачем), що обслуговує будинок, копія ордеру, яка засвідчує правомірність проживання заявника та членів його родини у гуртожитку на відповідній жилій площі. Оскільки до звернення надано лише копія тимчасового ордеру від 18.12.2008 року строком до 25.12.2009 року та копія тимчасового ордеру від 15.10.2015 року строком до 30.10.2016 року, але не надано докази, що заявник тривалий час (не менше пяти років) на законних підставах зареєстрований в кімнаті №112 гуртожитку по вул.Гавриленка,4-а в м.Дніпропетровську, у Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради не має законних підстав для підготовки проекту рішення виконкому Дніпропетровської міської ради щодо передачі у власність позивачам житлового приміщення в гуртожитку.

Тобто, з матеріалів справи вбачається наявність спору між позивачами та Дніпропетровською міською радою і її Управлінням (Департаментом) житлового господарства щодо законності зайняття позивачами кімнати №112 в гуртожитку по вул.Гавриленка,4-а в м.Дніпропетровську та реалізації останніми свої прав, закріплених ст.ст.1,4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», які підлягає вирішенню в судовому порядку у відповідності до ст.25 вказаного Закону.

Вирішуючи спір суд враховує встановлені судом по справі обставини, зокрема той факт, що позивачі вселились до спірного житлового приміщення 18.12.2008 року згідно відповідного розпорядження власника гуртожитку та виданого на його підставі ордеру позивачу ОСОБА_4, як працівнику Комунального підприємства «Жилсервіс-3» Дніпропетровської міської ради, на балансі та в оперативному правління якого перебував цей гуртожиток, на склад сім?ї з чотирьох чоловік, до якого було включено також інших позивачів.

Після вселення 18.12.2008 року до наданої їм для проживання кімнати №112 в гуртожитку по вул.Гавриленка,4-а в м.Дніпропетровську позивачі зареєструвались та по теперішній час мешкають і є зареєстрованими за цією адресою. На імя позивачки ОСОБА_1 було відкрито особистий рахунок за яким нею здійснюється оплата житлового-комунальних послуг.

Після зміни балансоутримувача та передачі гуртожитку на баланс Комунальному підприємству «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, останнім з позивачкою ОСОБА_1 було укладено договір найму житлового приміщення та типовий договір найму житлового приміщення, Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради видано новий ордер на заняття житлового приміщення позивачці на склад сім?ї з чотирьох осіб.

Оплата житлового-комунальних послуг після зміни балансоутримувача та передачі гуртожитку на баланс Комунальному підприємству «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради здійснюється за відкритим особовим рахунком, що є дійсним по теперішній час.

Вказане підтверджуються відповідними копіями тимчасових ордерів, довідками та копіями договорів, що містяться в матеріалах справи та були дослідженні судом під час її розгляду.

Зазначені обставини, а також той факт, що з моменту вселення позивачів до гуртожитку 18.12.2008 року та по теперішній час, відповідачами правомірність такого вселення, проживання та користуванням позивачами наданим житловим приміщенням не оспорювались, суд розцінює, які підтвердження відповідачами правомірності таких дій позивачів.

При цьому, суд також враховує визнання позовних вимог під час розгляду справи представником Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради.

Одночасно, не видачу позивачам ордеру на зайняття кімнати після закінчення строку дії тимчасового ордеру №174 від 18.12.2008 року, який видавався позивачці ОСОБА_1, як працівнику Комунального підприємства «Жилсервіс-3» Дніпропетровської міської ради та з яким вона перебувала у трудових відносинах і після закінчення зазначеного в ордері строку його дії 25.12.2009 року, суд розцінює як протиправну бездіяльність відповідачів та порушення прав позивачів.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що вселення позивачів у гуртожиток відбулось у відповідності до вимог ст.ст.128,129 Житлового кодексу УРСР та останні після вселення до кімнати №112 в гуртожитку по вул.Гавриленка,4-а в м.Дніпропетровську 18.12.2009 року, будучі зареєстрованими за вказаною адресою та постійно проживаючи в кімнаті по теперішній час, тобто на протязі більше пяти років, у відповідності до норм Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» набули права на приватизацію займаного приміщення.

В звязку з цим, заявлені позивачами вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.88 ЦПК України, суд враховує підстави та предмет розглядаємого позову, характер виниклого спору та позицію сторін. А тому, сплачений позивачкою ОСОБА_1 при подачі позову судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., суд вважає за необхідне стягнути в рівних частках з відповідачів в особі Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради та Дніпропетровської міської ради, по 551 грн. 20 коп. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.128,129 житлового кодексу УРСР, ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст.1,4,25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», ст.ст.3,10,11,31,58-61,88,169,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_1 в свої інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровської міської ради, Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради про визнання правомірним вселення, проживання та права користування житловим приміщенням, визнання права на приватизацію житлового приміщення задовольнити повністю.

Визнати правомірним вселення, проживання та право користування кімнатою №112 в гуртожитку по вул.Гавриленка,4-а в м.Дніпропетровську Негодою ОСОБА_7, ОСОБА_1 та їх малолітніми дітьми ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_4, ОСОБА_1 та їх малолітніми дітьми ОСОБА_5, ОСОБА_6 право на приватизацію житлового приміщення - кімнати №112 в гуртожитку по вул.Гавриленка,4-а в м.Дніпропетровську.

Стягнути з Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради та Дніпропетровської міської ради на користь позивачки ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. по 275 грн. 60 коп. з кожного з відповідачів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський район-ний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю. Казак