Справа №565/635/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Ковбасюк А.О.,

- позивачки за первісним позовом і відповідачки за зустрічним позовом - ОСОБА_1,

- відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2,

- представника відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом - адвоката Слободіна А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду у м.Вараш (раніше - м.Кузнецовськ) Рівненської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із первісним позовом до ОСОБА_2 з вимогою стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 (одної третьої) частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно з доводами позивачки на даний час ОСОБА_2 проживає окремо, ухиляється від добровільного утримання малолітньої дитини, хоча інших дітей немає, офіційно працевлаштований і є фінансовоспроможним. ОСОБА_1 вказала у позові, що малолітня дитина проживає разом з нею і перебуває лише на її утриманні. Заявлені вимоги позивачка також обґрунтовує тим, на даний час угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем не досягнуто.

31 травня 2016 року відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 надав суду письмові заперечення проти позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Зі змісту вказаних письмових заперечень слідує, що відповідач за первісним позовом не згідний з розміром аліментів, заявлених у позовних вимогах ОСОБА_1 Так, відповідач ОСОБА_2 вказав у запереченнях про те, що згідний сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 (одної четвертої) частини свого заробітку (доходу). При цьому ОСОБА_2 просив суд врахувати, що обов'язок майнового утримання малолітньої дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, та зазначив, що він як батько ніколи не ухилявся від виконання покладеного на нього обов'язку щодо утримання малолітнього сина і завжди забезпечував його усім необхідним.

До початку судового розгляду даної справи по суті відповідно до ст.123 ЦПК України відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2, покликаючись на ч.3 ст.105 і ч.1 ст.110 СК України, пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_1, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між ним і ОСОБА_1, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 24 жовтня 2008 року, відповідний запис за №239. Такі зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що протягом останніх років сторони не можуть проживати разом, як сім'я, виконувати сімейні обов'язки, постійно сперечаються та принижують один одного. За таких обставин, як зазначив ОСОБА_2, вони проживають окремо і їх шлюб існує лише формально та не може бути збереженим.

Під час судового розгляду справи позивачка за первісним позовом і відповідачка за зустрічним позовом - ОСОБА_1 повністю підтримала свої позовні вимоги, заявлені нею до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/3 (одної третьої) частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття та визнала вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Із пояснень, наданих нею в судовому засіданні, слідує, що між нею і ОСОБА_2 останнім часом погіршились стосунки, між ними виникають сварки і непорозуміння у зв'язку із частим вживанням останнім алкогольних напоїв і образ з його боку, що в результаті призвело до того, що з початку березня 2016 року вони проживають окремо і примирення подружжя є неможливим через втрату почуттів кохання. Позивачка за первісним позовом і відповідачка за зустрічним позовом вказала, що малолітній син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із нею, з кінця 2015 року має ознаки неврозу примусових рухів, астмо-невротичний синдром, у зв'язку з чим 30 травня 2016 року йому призначено відповідне лікування на 1 місяць. Згідно з поясненнями ОСОБА_1 відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом за станом свого здоров'я - працездатний і є фінансовоспроможним, оскільки щомісячно отримує заробітну плату в достатньому розмірі, проте утримує малолітню дитину неналежним чином, зокрема: у березні 2016 року купив малолітньому синові 3 пари носків, у квітні 2016 року - кросівки і 10 курячих яєць, у травні 2016 року - надав гроші в сумі 110 (сто десять) грн. на придбання книжок і цукерок, приблизно 200 (двісті) грн. на шкільні потреби і 100 (сто) грн. на лікування зубів, перед Великоднем надав гроші в сумі 100 (сто) грн. та здійснює харчування малолітнього сина у період його перебування з ним (ОСОБА_2 При цьому позивачка за первісним позовом і відповідачка за зустрічним позовом зазначила, що для повного матеріального забезпечення малолітньої дитини необхідно не менше 2000 (двох тисяч) грн. на місяць. З пояснень ОСОБА_1 слідує, що на теперішній час з 26 травня 2016 року вона працевлаштувалася та працює менеджером, однак розмір її доходу є незначним, оскільки становить 1347 (одну тисячу триста сорок сім) грн., що відповідно є недостатнім для належного матеріального забезпечення потреб малолітньої дитини з врахуванням необхідності здійснення і власного матеріального забезпечення.

Відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю підтримав свої зустрічні позовні вимоги до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та частково визнав вимоги первісного позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. ОСОБА_2 зазначив, що він погоджується сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини свого заробітку (доходу), щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом пояснив у судовому засіданні, що окрім аліментів, він буде додатково добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. Згідно з доводами ОСОБА_2 він багато часу проводить зі своїм малолітнім сином, вчить із ним уроки, гуляє і відповідно в цей час харчує його. Окрім цього, відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом вказав, що він погашав кредити ОСОБА_1 і для погашення її боргів особисто брав кредити, тому в силу наявності кредитних зобов'язань не мав можливості надавати матеріальну допомогу малолітній дитині у більшому розмірі. ОСОБА_2 також просив суд врахувати, що між ним і ОСОБА_1 була домовленість про те, що за її зверненням він буде купувати малолітньому сину необхідне, проте таких звернень ОСОБА_1 до нього не було. Під час розгляду справи ОСОБА_2 визнав хворобливий стан здоров'я малолітньої дитини та зазначив про окреме проживання сторін і неможливість досягнення примирення.

Представник відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом - адвокат Слободін А.С. в судовому засіданні частково визнав вимоги первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та повністю підтримав вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. У своїх поясненнях адвокат Слободін А.С. наголосив на рівності обов'язку обох батьків щодо утримання їх малолітньої дитини. Згідно з доводами адвоката Слободіна А.С. розмір аліментів, який має стягуватись із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, має становити 1/4 (одну четверту) частину заробітку (доходу) батька малолітньої дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. При цьому представник відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом зазначив, що цей розмір складає 1250 (одну тисячу двісті п'ятдесят) грн., що перевищує гарантований законодавством мінімальний розмір аліментів на одну дитину та є достатнім для матеріального забезпечення малолітньої дитини з врахуванням також здійснення її утримання матір'ю. Адвокат Слободін А.С. підтвердив реальність наміру ОСОБА_2 надавати малолітньому сину, окрім сплати аліментів, додаткову матеріальну допомогу.

Заслухавши пояснення сторін і представника відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом, дослідивши і оцінивши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Такий висновок суду грунтується на наступних встановлених фактичних обставинах і нормах права.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 24 жовтня 2008 року, слідує, що 24 жовтня 2008 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали між собою шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 24 жовтня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за №239.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 27 травня 2009 року (актовий запис за №260 від 27 травня 2009 року), підтверджується, що в період цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народився син ОСОБА_4, який на момент вирішення спору є малолітньою дитиною.

Зі змісту первісного позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2, а також пояснень сторін, наданих ними в судовому засіданні, судом встановлено, що між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 відсутнє взаєморозуміння, сторони мають протилежні погляди на права та обов'язки подружжя, з початку березня 2016 року проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою та не ведуть спільного господарства. Дані обставини призвели до того, що їх сім'я фактично розпалася. На теперішній час примирення сторін не наступило. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не бажають відновити сімейно-шлюбні стосунки і спільно проживати однією сім'єю та вважають неможливим збереження цього шлюбу.

За таких обставин, шлюб сторін не може бути збереженим, так як це суперечить їх інтересам.

Отже, зазначені фактичні обставини свідчать про обґрунтованість зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, які повністю визнані відповідачкою за цим позовом.

Окрім цього, судом встановлено, що малолітня дитина сторін: син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із матір'ю - ОСОБА_1, що підтверджується довідкою ЖЕД №3 Кузнецовського міського комунального підприємства №1171 від 28 квітня 2016 року.

Батько ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, - ОСОБА_2 проживає окремо, що значиться в довідці ЖЕД №3 Кузнецовського міського комунального підприємства №1413 від 24 травня 2016 року.

Рішення ЛКК державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 МОЗ України» №517 від 30 травня 2016 року свідчить, що малолітньому сину сторін - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлено діагноз - невроз примусових рухів, астмо-невротичний синдром.

Отже, з врахуванням стану здоров'я і матеріального становища малолітня дитина сторін - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що спільно проживає з матір'ю - ОСОБА_1, потребує матеріальної допомоги зі сторони свого батька - ОСОБА_4, який проживає окремо.

З пояснень сторін слідує, що ОСОБА_2 не ухиляється від утримання малолітнього сина, проте надана ним матеріальна допомога в добровільному порядку не є достатньою для забезпечення належного фізичного, духовного і морального розвитку малолітньої дитини.

Судом встановлено, що відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом працевлаштований і має стабільний дохід. Так, довідка про доходи №15.4-08/241, видана публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» 24 травня 2016 року, свідчить, що ОСОБА_2 працює у філії - Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» та отримує заробітну плату, сукупний розмір якої за період часу з листопада 2015 року до квітня 2016 року включно після утримання податків і інших обов'язкових платежів становить - 29845 (двадцять дев'ять тисяч вісімсот сорок п'ять) грн. 76 коп.

Таким чином, докази справи підтверджують наявність у ОСОБА_2 стабільного, регулярного заробітку та його фінансову спроможність здійснювати утримання малолітньої дитини: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з довідкою Кузнецовського міського центру зайнятості Рівненської області №1702399 від 19 травня 2016 року ОСОБА_1 з 26 квітня 2016 року мала статус безробітної і з 21 квітня 2016 року до 30 квітня 2016 року не мала заробітку (доходу).

Разом з цим, при визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини суд врахував, що матеріальне становище позивачки за первісним позовом і відповідачки за зустрічним позовом на час розгляду справи змінилося в кращу сторону. З пояснень ОСОБА_1, наданих у судовому засіданні, слідує, що з 26 травня 2016 року вона влаштувалася на роботу і отримує заробітну плату в розмірі 1347 (одна тисяча триста сорок сім) грн. щомісячно. Дана обставина ОСОБА_2 і його представником - адвокатом Слободіним А.С. не спростована.

За таких обставин, з огляду на встановлену законом рівність прав і обов'язків батьків щодо їх дитини, наявність у ОСОБА_1 заробітку, що надає їй можливість здійснювати утримання малолітньої дитини зі свого боку, та наявність у ОСОБА_2 реального бажання і волі щодо здійснення ним додаткового утримання малолітньої дитини у добровільному порядку, окрім сплати аліментів, суд визнав за належне в даному випадку стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини заробітку або іншого доходу батька малолітньої дитини щомісячно, але не менше, ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

При вирішенні даної справи суд застосував наступні правові норми, що регулюють спірні правовідносини сторін.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Слідуючи ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з вимогами ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Частиною 4 ст.174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В даному випадку судом не виявлено жодних даних, які б свідчили, що визнання ОСОБА_1 зустрічного позову ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та часткове визнання ОСОБА_2 первісного позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, з наведених підстав з врахуванням встановлених обставин щодо недосягнення сторонами примирення і неможливості збереження їх шлюбу шлюб, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, необхідно розірвати.

Наданими суду доказами доведено наявність законних підстав для стягнення з відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2 в користь позивачки за первісним позовом і відповідачки за зустрічним позовом - ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини заробітку або іншого доходу батька малолітньої дитини, але не менше, ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 04 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладені обставини, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.ст.112, 180, ч.3 ст.181, ст.182, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України, керуючись ст.ст.4, 60, ч.1 ст.61, ч.ч.1, 3 ст.88, ч.4 ст.174, п.2 ч.1 і ч.3 ст.208, ч.ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.2 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, уродженця м.Кузнецовськ Рівненської області, в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - відмовити за їх безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 413 (чотириста тринадцять) гривень 84 копійки.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задоволити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 24 жовтня 2008 року, актовий запис за №239, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одної) гривні 20 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя О.І.Горегляд