АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9490/2016 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Юрченко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_4, на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволені: стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» 1 439 084,05 грн заборгованості за кредитним договором та 3 654,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.01.2007 між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 49.35/281/07-НВС, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит в сумі 99 000,00 доларів США зі сплатою 10,66% річних (перемінна процентна ставка), 1,83% річних (фіксована процентна ставка за користування кредитом) строком до 30.01.2031.

В забезпечення виконання зобов'язань 30.01.2007 між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки №49.35/П281/07-НВС, відповідно до умов якого поручитель та боржник несуть перед кредитом солідарну відповідальність.

Відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги за кредитом від 26.06.2013, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_4

19.06.2014 ПАТ «Дельта Банк» направив на адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 досудові вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором № 49.35/281/07-НВС від 30.01.2007.

У зв'язку з неналежним виконанням боржником зобов'язань за кредитним договором станом на 23.09.2014 виникла заборгованість у сумі 1 439 084,05 грн, яка складається: 1 266 233,93 грн заборгованості за кредитом; 172 850,12 грн заборгованості по відсотках.

Вважаючи позовні вимоги доведеними у повному обсязі, суд першої інстанції задовольнив їх.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 просить скасувати заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовити у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином (том 2 ас 57-60). Подана представником відповідача заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з його завантаженістю не заслуговує на увагу з огляду повторної неявки у судове засідання та положень ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є солідарне стягнення суми заборгованості за кредитним договором з основного боржника та поручителя.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання божником.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне зобов'язання).

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, правильно встановив спірні правовідносини та вірно визначив норми закону, що їх регулюють.

Правильно встановлено судом першої інстанції, що відповідно до умов кредитного договору №49.35/281/07-НВС від 30.01.2007 ОСОБА_4 не виконав узятих на себе зобов'язань у частині повернення заборгованості за кредитом та відсотками, а тому дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог банку на підставі наданого суду розрахунку заборгованості (том 1 ас 56), відповідно до якого станом на 23.09.2014 заборгованість склала 1 439 084,05 грн, з яких: заборгованості за кредитом - 1 266 233,93 грн, заборгованість за відсотками - 172 850,12 грн. Даний розрахунок відповідачем не спростований, сумнівів у суду не викликає. Доводи апеляційної скарги щодо несправедливості або незрозумілості розрахунку не заслуговують на увагу, адже на спростування даної обставини представник відповідача належних та допустимих доказів у передбаченому ст. ст. 10,60 ЦПК України порядку не надав.

Доводи апеляційної скарги про порушення Банком порядку дострокового стягнення заборгованості та щодо застосування строку позовної давності, то такі доводи не ґрунтуються на вимогах закону, адже сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів та визначили умови такого повернення (п. 3.2.4 Частини №2 Договору кредиту). Підстав для застосування строку позовної давності у суду немає, адже останній платіж відповідачем було здійснено у жовтні 2013 року, а позов подано до суду 04.08.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином, при цьому, згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем всупереч вимогам ч. 2 ст. 517 ЦК України не надано доказів належного письмового повідомлення боржника про заміну кредитора у зобов'язанні, не заслуговують на увагу, оскільки у матеріалах справи містяться дані про направлення ПАТ «Дельта Банк» рекомендованого листа ОСОБА_4 (том 1 ас81) із підтверджуючими документами про передачу ПАТ «Кредитпромбанк» права вимоги ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 49.35/281/07-НВС від 30.01.2007 (том1ас83-86,101-106).

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки на інші обставини як на підставу для скасування рішення суду ні відповідач, ні його представник не посилаються.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваному рішенні, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи. Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для скасування рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна