Іменем України
«04» квітня 2016 року
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
Головуючого судді Погрібного С.О.
за секретаря судового засідання Солодкої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором,
Відповідач у судове засідання не зявився неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не зявився, у порядку заочного розгляду справи.
Позивач надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу та задовольнити позов за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.
У звязку з неявкою сторони відповідача суд має виходити з наступного, визнавши його встановленим.
Між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка діяла в інтересах ОСОБА_3, укладена угода від 24.06.2015 року про захист прав ОСОБА_4 на стадії здійснення досудового кримінального провадження.
Угода укладена у адвокатському кабінеті, що розташований за адресою АДРЕСА_1.
Згідно з додатковою угодою від 24.06.2015 року, що є невідємною частиною угоди, ОСОБА_2 повинна оплатити всі витрати, повязані з виконанням цієї угоди, та адвокатський гонорар після звільнення ОСОБА_4 з під варти.
Згідно з п.4 додаткової угоди про надання правової допомоги сума гонорару становить 21 500,0 гривень під час виконання угоди та 21 500,0 гривень після звільнення ОСОБА_4 з-під варти. Сума додаткових витрат для виконання угоди складає 450,0 гривень відвідування у ОСІ та 350,0 гривень слідчі дії та судові засідання.
Отже, суд дійшов висновку, що змістом договору між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був захист прав (представництво) ОСОБА_3 на стадії досудового слідства в різних органах ведення досудового слідства, прокуратури та суду, ОСІ без обумовлення кінцевого результату кримінального провадження.
Єдиною умовою строку сплати гонорару за додатковою угодою сторонами визначено, що грошові кошти будуть сплачені ОСОБА_2 після звільнення особи, з якою вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, з-під арешту.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2015 року ОСОБА_4 було взято під варту та поміщено в Одеський слідчий ізолятор. Апеляційним судом Одеської області 08.06.2015 року ухвала Приморського районного суду міста Одеси залишена без змін.
Позивачем ОСОБА_1 після ознайомленням з матеріалами справи подано клопотання до Приморського районного суду міста Одеси про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. У судовому засіданні від 10.07.2015 року Приморським районним судом міста Одеси у задоволенні цього клопотання було відмовлено. При цьому, Приморським районним судом міста Одеси було подовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 22.09.2015 року.
На ухвалу Приморського районного суду міста Одеси подана апеляційна скарга, яка була задоволена апеляційним судом Одеської області. Так, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.08.2015 року звільнено з-під варти ОСОБА_4А у залі суду.
Втім, відповідачка ОСОБА_2, що нею під час розгляду справи заперечене не було, не сплатила суму гонорару, а також не сплатила витрати, що повязані з виконанням угоди, зокрема, за надання послуг під час:
1. 25.06.2015 року відвідування у Одеського слідчого ізолятора (надалі за текстом ОСІ) й підписання угоди з ОСОБА_4 450 гривень;
2. 30.06.2015 року ознайомлення з матеріалами досудового провадження у слідчого 350 гривень;
3. 02.07.2015 року відвідування ОСІ 450 гривень;
4. 03.07.2015 року складання заяви та відвідування обласної прокуратури 350 гривень;
5. підготовки клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 на домашній арешт до Приморського районного суду м. Одеси;
6. подання клопотання слідчому Гузуновій І.Г. 09.07.2015 року та проведення допиту 350 гривень;
7. судового засідання у Приморському районному суді міста Одеси 10.07.2015року 350 гривень;
8. 14.07.2015 року відвідування в ОСІ 450 гривень;
9. 15.07.2015 року одночасний допиту між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 350 гривень;
10. 24.07.15 року відвідування прокуратури Одеської області та подання скарги 350 гривень.
Таким чином, загальна сума додаткових витрат позивача ОСОБА_1, що була обумовлена додатковою угодою від 24.06.2015 року, складає 3 450,0 гривень.
Наведені обставини дають суду підстави для висновку про належне виконання обовязків позивачем ОСОБА_1 та, навпаки, їх невиконання відповідачкою ОСОБА_2
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське обєднання) зобовязується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобовязується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
За п.п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Таким чином, суд визнає позовні вимоги позивача належним чином обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
За наведених обставин суд має стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 46 450,0 гривень.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.
За ст. 88 ЦПК України також підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору.
Керуючись ст. ст. 16, 526, 553, 554, 610 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 46 450,0 (сорок шість тисяч чотириста пятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 465,0 гривень.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

04.04.2016