Справа № 298/254/16-ц
Номер провадження 2/298/117/16
11 квітня 2016 року смт. Великий Березний
Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Цибика І.Й., при секретарі Грінвальдові О.О., за участі прокурора Наговського М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі відділу охорони здоровя Великоберезнянської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,
Позивач заступник керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі відділу охорони здоровя Великоберезнянської РДА звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача ОСОБА_1, в обґрунтування якого зазначає наступне.
Згідно цієї ухвали судом встановлено, що ОСОБА_1 18 січня 2015 року близько 23.50 год., знаходячись на території магазину «Зіна» за адресою: смт. Великий Березний, вул. Штефаника, 63«А», умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар рукою в область обличчя ОСОБА_2, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: «ЗЧМТ. Струс головного мозку, забійна рана верхньої губи зліва», які згідно висновку експерта № 62 від 20 лютого 2015 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя. ОСОБА_1 свою вину визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому та просив суд про закриття кримінального провадження відносно нього у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення.
Через отримані тілесні ушкодження потерпілий ОСОБА_2 в період з 18.01.2015 року по 26.01.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Великоберезнянської районної лікарні, яка фінансується за рахунок бюджетних коштів відділу охорони здоровя Великоберезнянської РДА. Згідно довідки Великоберезнянської районної лікарні № 69/01-10 від 05.02.2016 року вартість витрат на стаціонарне лікування хворого потерпілого ОСОБА_2 становить 894,12 грн.
Таким чином, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_1 завдав шкоди державі в розмірі 894,12 грн.
Під час розгляду кримінального провадження цивільний позов в порядку ст. 128 КПК України в інтересах держави про стягнення з ОСОБА_1 шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, прокурором та іншими особами не предявлявся.
Згідно ст. 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя» фінансування охорони здоровя здійснюється за рахунок державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством.
Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є відділ охорони здоровя Великоберезнянської РДА, проте останнім не вживаються заходи, спрямовані на захист інтересів держави.
За наведеного, заступник керівника Ужгородської місцевої прокуратури з посиланням на норми ст. 121 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 1206 ЦК України та ст. 128 КПК України просить стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі відділу охорони здоровя Великоберезнянської РДА вартість витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 894,12 грн., та покласти на відповідача судові витрати.
У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.
Представник відділу охорони здоровя Великоберезнянської РДА в судове засідання не зявився, надіслав листа, в якому просив проводити судове засідання по справі без його участі.
Відповідач повторно в судове засідання не з'явився без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, тому суд розглянув справу без його участі в порядку заочного провадження, на підставі доказів, що є в ній.
Суд, заслухавши пояснення прокурора, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного.
Згідно цієї ухвали судом встановлено, що ОСОБА_1 18 січня 2015 року близько 23.50 год., знаходячись на території магазину «Зіна» за адресою: смт. Великий Березний, вул. Штефаника, 63«А», умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар рукою в область обличчя ОСОБА_2, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: «ЗЧМТ. Струс головного мозку, забійна рана верхньої губи зліва», які згідно висновку експерта № 62 від 20 лютого 2015 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя. ОСОБА_1 свою вину визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому та просив суд про закриття кримінального провадження відносно нього у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення.
Варто зазначити, що закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, не є реабілітуючою підставою.
Згідно довідки Великоберезнянської районної лікарні № 69/01-10 від 05.02.2016 року ОСОБА_2 у період з 18.01.2015 року по 26.01.2015 року знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні Великоберезнянської районної лікарні з діагнозом: «ЗЧМТ. Струс головного мозку». Загальна вартість витрат на стаціонарне лікування хворого становить 894,12 грн.
У відповідності до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок/ухвала у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Оскільки ухвалою суду від 19.03.2015 року, що набрала законної сили, встановлена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, суд вважає цю обставину доведеною.
У рамках кримінального провадження цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 894,12 грн. заявлений не був. У добровільному порядку відповідачем ці збитки не відшкодовані.
Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.
Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Як розяснено в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.
Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Судом встановлено, що Великоберезнянська районна лікарня фінансується за рахунок бюджетних коштів відділу охорони здоровя Великоберезнянської РДА, тому кошти в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого мають бути зараховані до держбюджету.
Відповідно до ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладено обов'язок здійснювати представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.
Таким чином, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено наявність збитків, завданих кримінальним правопорушенням, а отже відповідач зобов'язаний відшкодувати державі в особі відділу охорони здоровя Великоберезнянської РДА вартість витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в повному обсязі в розмірі 894,12 грн.
Позивача відповідно до п.6 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674 звільнено від сплати судового збору за подачу позову про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому ці судові витрати відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1206 ЦК України, суд, -
Позов заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі відділу охорони здоровя Великоберезнянської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Закарпатської області через Великоберезнянський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги (сторонами, які не були при цьому присутні - в той же строк з дня отримання ними копії цього рішення) і набере законної сили після закінчення вищезазначеного строку, якщо не буде оскаржене, а в разі оскарження - після апеляційного розгляду справи, якщо не буде скасоване.

Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення у десятиденний строк, з дня отримання його копії.

Головуючий: