АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Бреславського О.Г., Чупікової В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Марко В.М. про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 02 лютого 2016 року -

В С Т А Н О В И Л А :

Старший державний виконавець Шевченківського ВДВС Чернівецького міського управління юстиції Марко В.М. звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання грошових зобов'язань.

Свої вимоги обгрунтовував слідуючими обставинами.

На виконанні у відділі державної виконавчої служби Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ перебуває зведене виконавче провадження №46644947 від 23.02.2015р., боржником по якому є ОСОБА_3

12.02.2015р. державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам та надано боржнику строк для добровільного виконання рішення до 18.02.2015р.

Оскільки боржник у зазначений строк рішення не виконав, державний

22-ц/794/500/ 2016 Головуючий у 1 інстанції Волошин С.О.

Категорія 19/27 доповідач Перепелюк І.Б.

виконавець почав примусове виконання рішення суду, у зв'язку з чим ним було надіслано запити до органів, які здійснюють реєстрацію майна громадян для виявлення майна та коштів боржника, на які можливо звернути стягнення.

Відповідно до облікових даних УДАІ УМВС України в Чернівецькій області та відповіді ДПСУ за боржником не зареєстровано транспортних засобів, відкритих рахунків в банках та інших фінансових установах України, а також відсутні офіційні доходи.

Згідно відповіді ПФУ ОСОБА_3 отримує пенсію, у зв'язку з чим 23.02.2015р. державний виконавець виніс постанову про утримання із доходів боржника за місцем їх отримання та надіслав на виконання до Головного управління ПФУ в Чернівецькій області. Стягнення проводиться щомісяця та перераховується стягувачу.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстроване майно: квартира АДРЕСА_1, яка знаходиться в іпотеці ПАТ КБ «Приватбанк» та будинок АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності. Відповідно договору дарування від 27.06.2007р. дане майно подароване ОСОБА_5

Державний виконавець неодноразово здійснював виїзди за місцем реєстрації боржника, а саме за адресою АДРЕСА_1 однак ОСОБА_6 була відсутня за вказаною адресою.

Згідно відповіді УДМС в Чернівецькій області боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, термін дії якого до 11.06.2023р.

Старший державний виконавець Шевченківського ВДВС Чернівецького міського управління юстиції Марко В.М. просив тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов'язань, покладених на неї зведеним виконавчим провадженням №46644947 від 23.02.2015р.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 02 лютого 2016 року в задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить ухвалу скасувати.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою. Зазначає, що оскільки у боржника є нерухоме майно, вона має можливість розрахуватись по боргу. Також апелянт вказує, що отримання у 2013 року ОСОБА_3 закордонного паспорта дає підстави вважати, що боржник з метою ухилення від сплати борг, у може виїхати за кордон.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, ухвалу - залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки державний виконавець не довів факту ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань по сплаті заборгованості за рішенням суду, підстави для обмеження її у праві виїзду за межі країни відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ перебуває зведене виконавче провадження №46644947 від 23.02.2015р. про стягнення боргу з ОСОБА_3

12.02.2015р. державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

Боржнику було надано термін до 18.02.2015р. добровільно сплатити суму боргу, однак боржник у зазначений строк рішення не виконав.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом, і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Судом першої інстанції належним чином враховано норми цього Закону та обгрунтовано відмовлено у задоволенні подання у зв'язку з відсутністю підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду.

Зі змісту п.5 ст.6 зазначеного Закону, вбачається, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов'язань, але і ухилення від їх виконання.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Тобто право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у державного виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов'язань.

В матеріалах справи відсутні належні докази щодо ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань по сплаті заборгованості за рішенням суду.

Сам факт невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов'язків.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне.

Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Судом першої інстанції в повній мірі встановлені всі обставини справи та зроблено обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення подання.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.02.2015р. державний виконавець виніс постанову про утримання 20% пенсії із доходів боржника за місцем їх отримання, та надіслав на виконання до Головного управління ПФУ в Чернівецькій області. Стягнення проводиться щомісячно та перераховується стягувачу.

Посилання апелянта на наявність у ОСОБА_3 закордонного паспорта, що свідчить, на думку апелянта, про можливість з метою ухилення від сплати боргу виїхати за межі України, є безпідставними, оскільки стягувач не довела належними та допустимими доказами наміри боржника виїхати за межі України з метою ухилення від сплати боргу.

Враховуючи всі обставини справи, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що державним виконавцем не доведено факту ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань, отже, відсутні підстави для задоволення подання про тимчасове обмеження особи в праві виїзду за межі України.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає нормам процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.307, п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 02 лютого 2016 року лишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :