ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Шафатинській О.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Володимир-Волинський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Володимир-Волинський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

В позовній заяві покликається на ту обставину, що вона є співвласником 43/100 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Інша частина будинку належала її матері, ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В будинку зареєстровані, крім позивача та відповідача, ще сім'я її дочки, які окрім ОСОБА_3 постійно в ньому проживають.

Відповідач по справі, ОСОБА_3 з 1997 року перебував з нею у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, тому і був зареєстрований у даному будинку з 21.07.2003 року. На початку 2014 року громадянський шлюб між нею та відповідачем припинився.

З 18.03.2014 року, відповідач переїхав жити до своєї першої дружини в м.Нововолинськ і в спірному будинку вже більше року не проживає.

Жодних домовленостей про збереження права на користування житлом між нею та відповідачем не укладалось.

ОСОБА_3 жодних дій по утриманню будинку не здійснює, жодних оплат за комунальні послуги не проводить. Крім того реєстрація відповідача в будинку позивача порушує її права як власника, оскільки вона не може на свій розсуд розпорядитись своїм майном і на даний час вже створила їй проблеми в оформленні субсидії.

Відповідач права власності на будинок не має, своїм правом на проживання у даному будинку він не користувався, перешкод йому в проживанні за адресою реєстрації ніхто не чинив.

Просить постановити рішення, яким визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою, а також стягнути з нього на її користь судові витрати, понесені нею по справі, у сумі 1351,21 грн.

В судовому засіданні під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали та просять його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 заперечили проти позову з тих підстав, що позивач не являється власником усього житлового будинку, в якому зареєстроване місце проживання відповідача та не вправі ставити вимогу про визнання його таким, що втратив право користування ним. Окрім того, зазначають, що в спірному будинку є майно відповідача, і спір щодо права відповідача на яке вирішується в суді. Причиною того, що відповідач не проживає з березня 2014 року у спірному будинку, є протиправна поведінка щодо нього зі сторони зятя позивачки, який створював постійні конфлікти з ОСОБА_3 і робив умови для його проживання нестерпними.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Позивач як на підставу своїх позовних вимог посилається на положення ст. 405 ЦК України та ст.167 ЖК України.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Згідно зі ст. 167 ЖК України, у разі вибуття члена сім "і на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, він втрачає право користування жилим приміщенням, з дня вибуття.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником 43/100 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Інша частина будинку належала її матері, ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана обставина стверджується копіями свідоцтв про право власності, реєстраційного посвідчення та свідоцтва про смерть ОСОБА_5

Як вбачається з копії будинкової книги та довідок про склад сім»ї, у вказаному житловому будинку зареєстрований з 21 липня 2003 року відповідач ОСОБА_3

Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_3 з 1997 року перебував з позивачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, спільно проживали та вели господарство за адресою АДРЕСА_1. З 18 березня 2014 року сторони спільно не проживають та господарство не ведуть. Дана обставина стверджується копіями наявних у справі судових рішень, показаннями свідків та не оспорюється сторонами.

З наявних у справі судових рішень та з показань свідка ОСОБА_6 вбачається, що між сторонами у справі є спір щодо майна, яке знаходиться у спірному житловому будинку, який на час ухвалення даного рішення ще вирішується в суді.

Позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_3 з 18.03.2014 року переїхав жити до своєї першої дружини в м.Нововолинськ і в спірному будинку вже більше року не проживає. Жодних домовленостей про збереження права на користування житлом між нею та відповідачем не укладалось. ОСОБА_3 жодних дій по утриманню будинку не здійснює, жодних оплат за комунальні послуги не проводить. Крім того реєстрація відповідача в будинку позивача порушує її права як власника, оскільки вона не може на свій розсуд розпорядитись своїм майном і на даний час вже створила їй проблеми в оформленні субсидії. Відповідач права власності на будинок не має, своїм правом на проживання у даному будинку він не користувався, перешкод йому в проживанні за адресою реєстрації ніхто не чинив.

Як пояснив відповідач, причиною залишення вказаного житлового будинку, в якому він прожив однією сім»єю з позивачем більше 16 років, стали постійні конфлікти, які виникали між ним та зятем позивачки. Йому було створено нестерпні умови для проживання, постійно викликались працівники міліції, у зв»язку із чим він залишив даний будинок. В даний час постійного місця проживання не має.

Як ствердила свідок ОСОБА_6, відповідач залишив спірний будинок через постійні скандали і сварки з зятем позивача, у цьому будинку залишилось його майно.

Як вбачається з матеріалів перевірок, які проводились працівниками міліції, між ОСОБА_3 та іншими членами сім»ї позивача часто виникали скандали з різного приводу.

З письмового попередження ОСОБА_3, адресованого ОСОБА_1 від 26.01.2015 року вбачається, що він звертався з вимогою не чинити йому перешкоди у користуванні житлом, яке на його думку він суттєво покращив за час спільного проживання, та просив виділити йому окрему кімнату для проживання та попередив, що у разі відмови в цьому він буде звертатись до суду.

За таких обставин справи суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 не проживає у спірному житловому будинку з причин, які суд визнає поважними, оскільки йому чинились перешкоди у вільному проживанні та користуванні вказаним житловим будинком нарівні із власниками та членами їх сім»ї.

Позивачем не доведено також ту обставину, що відповідач вибув на інше постійне місце проживання, оскільки відсутні будь-які фактичні дані про наявність у ОСОБА_3 іншого постійного житла.

Крім цього, судом встановлено, що у спірному будинковолодінні наявне майно, право на яке заявлено ОСОБА_3 та спір щодо якого вирішується в суді.

Суд також враховує ту обставину, що позивач є власником 43/100 частини спірного житлового будинку. Інша частина будинку належала її матері, ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та спадщина на цю частину ще ніким не оформлена.

За таких обставин справи суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.405 ЦК України, ст. 167 ЖК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Володимир-Волинський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається на протязі десяти днів з дня його проголошення через Володимир-Волинський міський суд Волинської області та набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Головуючий:/-/ підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду О.В. Лященко