Справа № 761/7030/16-ц
Провадження № 2/761/3980/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Паночко О.М., Лукянчук А.О.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

третьої особи: ОСОБА_3,

представника третьої особи ШРДА в м.Києві: Ольховської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 в інтересах якої діє ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_3, Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

У своїх вимогах позивач з врахуванням заяви від 22.08.2016 року просить: визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою в гуртожитку по АДРЕСА_1; визнати ОСОБА_6 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - кімнатою в гуртожитку по АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в 1991 році ОСОБА_5 організацією Держтелерадіо УРСР видано ордер на жилу площу у гуртожитку, відповідно до якого ОСОБА_5 та членам його сім'ї передано у користування кімнату АДРЕСА_1. На момент видачі ордера ОСОБА_5 перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_1 До складу їх сім'ї входив також їх спільний син ОСОБА_3. Рішенням Радянського районного суду м. Києва від 12 березня 1998 року, ОСОБА_5 виселено з гуртожитку Національної радіокомпанії України по АДРЕСА_1 у зв'язку із звільненням з роботи. Рішення суду набрало законної сили 23.03.1998 року та ОСОБА_5 втратив право користування житловим приміщенням. З моменту набрання рішенням законної сили ОСОБА_5 не з'являвся за вказаною адресою та не користувався житлом. 22 липня 1997 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було розірвано. Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набули право на користування житлом та залишилися проживати у гуртожитку після виселення відповідача ОСОБА_5.

Проте 09 жовтня 2013 року ОСОБА_5 подав заяву про реєстрацію місця проживання своєї доньки від шлюбу з ОСОБА_7 - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6 була зареєстрована за місцем реєстрації свого батька в кім.АДРЕСА_1. Як зазначає позивач, відповідачі за зазначеною адресою не проживають, житлово-комунальні послуги не споживають та не сплачують їх. Так як відповідач та його донька не проживають в кімнаті, вони вважаються такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач та її представник відмовилися в частині позовних вимог щодо зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_6, проте заяви не надали, підтримали вимогу про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заперечення, в яких зазначає, що оскільки його реєстрація не була скасована, тому його донька зареєстрована на законних підставах. Донька не має іншого житла та місця проживання, він не в змозі проживати разом із позивачкою. На підставі зазначеного просить відмовити в задоволенні позову до доньки ОСОБА_6. В заяві від 09.09.2016 року відповідач ОСОБА_5 не заперечує проти зняття з реєстрації його і його доньки ОСОБА_6 та не заперечував проти задоволення позову.

Третя особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації заявлені вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (стаття 57 ЦПК України).

Частиною 1 статті 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (частина 1 статті 60 ЦПК України).

Вислухавши сторони, свідка, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 займають кімнату АДРЕСА_1 на підставі ордеру на житлову площу в гуртожитку НОМЕР_1.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було розірвано 22.07.1997 року.

26.11.2011 року було зареєстровано шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_7

ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, як вбачається з копії свідоцтва про народження. Батьками дитини згідно свідоцтва про народження є: батько - ОСОБА_5 та мати - ОСОБА_7

Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та прописки) від 30.12.2015 року вбачається, що в кімнаті АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_5 (власник особового рахунку) з 1988 року, ОСОБА_1 (колишня дружина) з 1991 року, ОСОБА_3 (син) з 1991 року, ОСОБА_6 (дочка ОСОБА_5) з 2013 року.

Актами, складеними комісією ТОВ «Київжитлосвіт» від 10.02.2014 року, комісією ТОВ «Комфортна Вежа» від 16.12.2015 року та комісією ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг» від 19.08.2016 року підтверджено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не проживають у кв. АДРЕСА_2.

Як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось позивачем та третьою особою, на даний час вона з сином володіє та користується кімнатою в гуртожитку, несе витрати по її утриманню. Відповідач та його дитина від іншого шлюбу тривалий час не проживають в кімнаті.

Рішенням Радянського районного суду м.Києва від 12.03.1998 року виселено ОСОБА_5 з гуртожитку Національної радіокомпанії України по АДРЕСА_1.

Частина 1 статті 71 ЖК УРСР визначає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 на даний час не є членом сім'ї позивача. Як пояснив позивач, вона не надає згоди, на проживання сторонніх осіб у кімнаті, що належить їй на праві власності.

Відповідач суду не надав доказів, що позивач будь-яким чином чинить перешкоди в користуванні йому кімнатою.

Діючим законодавством не передбачено право сторонніх осіб користуватись квартирою без згоди власника, проте донька не є сторонньою особою позивачу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що дійсно ОСОБА_5 не проживає за місцем реєстрації з 1998 року.

Отже, так як ОСОБА_5 з 1998 року не проживає в кімнаті, не є членом сім'ї ОСОБА_1, внаслідок цього він втратив право користування зазначеною кімнатою, тому суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог та визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_2.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.71 ЖК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 159, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 в інтересах якої діє ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_3, Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_2.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя: Н.Г.Притула