АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

24 листопада 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.,

при секретарі - Казанник М.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної в м.Києві державної адміністрації, про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2016 року,

встановила:

у грудні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила надати дозвіл на тимчасові виїзди за межі України її малолітньому сину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 до країн Шенгенської угоди, посилаючись на те, що дитина хворіє на лівосторонню нейросенсорну глухоту у зв'язку з чим йому необхідна діагностика та лікування за кордоном, однак батько не надає дозволу на виїзд дитини.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2016 року позов було задоволено частково, надано дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до країн Шенгенської угоди у період з вересня 2016 року по вересень 2017 року у супроводі його матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник відповідача подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що після розірвання шлюбу з відповідачем у 2010 р. з нею залишився проживати їх син - ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Син страждає на лівосторонню нейросенсорну глухоту ІV ступеню, однак батько дитини не надає дозволу на виїзд дитини за кордон для проходження обстеження та лікування. Оскільки вона не може точно визначити термін та дату проходження лікування, позивач просила надати їй дозвіл на тимчасові виїзди сина у її супроводі до Федеративної Республіки Німеччини та інших країн Шенгенської угоди на період з 20.02.2016 р. по 20.02.2017 р. В ході розгляду справи позивач уточнила свої вимоги та просила надати дозвіл сину до досягнення ним 12 років у її супроводі на тимчасові виїзди до країн Шенгенської угоди: Федеративна Республіка Німеччина, Австрія, Андорра, Бельгія, Угорщина, Швейцарія, Греція, Данія, Ісландія, Іспанія, Італія, Мальта, Нідерланди, Норвегія, Польща, Португалія, Словаччина, Словенія, Латвія, Литва, Ліхтенштейн, Люксембург, Фінляндія, Франція, Хорватія, Чехія, Естонія.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2016 р. позов було задоволено частково - надано дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька у супроводі матері до країн Шенгенської угоди в період з вересня 2016 р. по вересень 2017 р.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 141, 154, 155, 157 СК України, ст. 313 ЦК України, Закону Україну «Про охорону дитинства», Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», постанови КМ України від 27 січня 1995 р. №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України».

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що наведені обставини свідчать про необхідність виїзду дитини за межі України з метою надання їй медичної допомоги для повноцінного та гармонійного розвитку, однак не наведено правових підстав для надання дозволу на виїзд дитини до 12-річного віку.

Повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам.

Позивач свій позов обґрунтовувала тим, що їх з відповідачем син ОСОБА_4 страждає на вроджену ваду слуху - лівосторонню нейросенсорну глухоту. В ході розгляду справи позивач зазначала, що дитина страждає на інші хронічні захворювання.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 надав дозвіл на виїзд дитини на обстеження з приводу вказаного захворювання і таке обстеження було проведено в серпні 2016 р. в Клініці Мюнхенського університету, м. Мюнхен, Федеративна Республіка Німеччина. За результатами обстеження було рекомендовано дитині пройти тестування щодо можливості використання слухового апарату або остеофону (а/с 30 т. 2).

Відповідач ОСОБА_2 фактично не заперечує проти проходження відповідного обстеження та лікування дитини у Федеративній Республіці Німеччина.

Необхідність відвідування дитиною інших країн Шенгенської зони як для лікування, так і для відпочинку дитини протягом річного терміну - до вересня 2017 р. між батьками не погоджувалось, а позивачем відповідним чином не обґрунтовано.

Враховуючи відносини між батьками дитини, які склались на даний час, є доцільним надати дозвіл на виїзд сина сторін до Федеративної Республіки Німеччина на період грудня 2016 р. - частини січня 2017 р.

На підставі викладеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2016 р. скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Надати дозвіл га тимчасовий виїзд ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до Федеративної Республіки Німеччина в період з 01 грудня 2016 року по 11 січня 2017 року у супроводі його матері ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 754/47034/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/13870/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.