Справа № 642/1035/16-ц
Провадження № 2/642/689/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

За участі секретаря Радько В.В.,

розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства "Альфа - банк", третя особа: Ленінський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання викоавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Разом з позовною заявою надав суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення цокольного поверху літ "А" 5 під номером 27-30, 32-34 загальною площею 60,9 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: м.Харків, вулиця Золочівська, буд.27, а також шляхом накладення заборони реалізації майна боржника за виконавчим провадженням 48817671 відкритого Ленінським ВДВС ХМУЮ, а саме нежитлові приміщення цокольного поверху літ "А" 5 під номером 27-30, 32-34 загальною площею 60,9 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: м.Харків, вулиця Золочівська, буд.27, до розгляду справи по суті.

У обгрунтування своєї заяві він зазначив, що 09.11.2014 року приватним нотаріусов ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис № 6424 на підставі договору іпотеки вищевказаних нежитлових приміщень, що належать на праві власності ОСОБА_2 На підставі вказаного виконавчого напису 21.09.2015 року Ленінським ВДВС ХМУЮ було відкрито виконавче провадження. 29.01.2016 року Ленінським ВДВС ХМУЮ надіслано пакет докуменотів для вирішення питання про реалізацію нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 При цьому, як зазначає позивач, йому не надходили будь які документи чи листи ( вимоги), ані від нотаріуса ані від Банку, ані від державного виконавця.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України, позивачу потрібно обґрунтувати причини необхідності забезпечення вказаного позову, а саме обґрунтувати його припущення щодо можливості вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження вказаного майна, що могло б спричинити неможливість виконання рішення суду, та необхідність забезпечення позову саме вказаним видом забезпечення. Проте, ніяких додаткових пояснень з приводу вказаних відомостей надано не було.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Відповідно до ч.3 цієї ж статті, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» : «Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам… Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.»

Оскільки позивачем у своїй заяві не обґрунтовано у повному обсязі необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказані нежитлові приміщення, суд вбачає підстави для відмови у її задоволенні у цій частині.

У статті 152 ЦПК України вказано, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, а саме у даному випадку - накладення заборони реалізації майна боржника за виконавчим провадженням 48817671 відкритого Ленінським ВДВС ХМУЮ, а саме нежитлові приміщення цокольного поверху літ "А" 5 під номером 27-30, 32-34 загальною площею 60,9 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: м.Харків, вулиця Золочівська, буд.27, до розгляду справи по суті.

Врахувавши обставини, викладені у заяві, та детально вивчивши матеріали, надані позивачем у обгрунтування своїх вимог, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення заяви про забезпечення позову, а саме про задоволення її у частині накладення заборони реалізації майна боржника, оскільки такий спосіб забезпечення позову у даній ситуації буде співрозмірним ризикам, пов'язаним з можливістю невикоання рішення суду та достатньо обгрунтованим, з урахуванням усіх обставин справи.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.152 ЦПК України, -

ухвалив:

У частині забезпечення позову шляхом накладення арешту - відмовити.

До вирішення спору по суті накласти заборону реалізації майна боржника за виконавчим провадженням 48817671 відкритого Ленінським ВДВС ХМУЮ, а саме нежитлові приміщення цокольного поверху літ "А" 5 під номером 27-30, 32-34 загальною площею 60,9 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: м.Харків, вулиця Золочівська, буд.27.

Ухвала підлягає негайному виконанню і її оскарження не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м.Харкова протягом пяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя :