Справа № 317/3643/15-ц
№/п 2/317/190/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого Гончаренко П.П.,

при секретарі Ігнатченко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Марія», третя особа Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції про визнання договору оренди недійсним, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ФГ «Марія», третя особа Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції про визнання договору оренди недійсним, в обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія IV № 006623, виданого 22.08.2003 року Запорізькою районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 382 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки № 113, 114 загальною площею 13,4223 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:001:1429, яка розташована на території Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Вказана земельна ділянка була передана ОСОБА_1 в оренду відповідачу ФГ «Марія», за договором оренди землі раніше (приблизно 10 років тому).

Земельна ділянка використовувалась відповідачем по цільовому призначенню.

Державний акт про право власності на імя позивачки зберігався у відповідача. Екземпляр договору оренди земельної ділянки позивачці не надавався, тому точної дати його підписання та строку дії вона не памятає. В силу похилого віку та юридичної необізнаності позивачка вважала, що так і має бути. Зобовязання орендаря по виплаті їй орендної плати виконувались.

Останнім часом ОСОБА_1 потребує стороннього догляду. В 2014 році її забрали проживати до себе родичі в с. Червоноукраїнка, Томаківського району, Дніпропетровської області.

Оскільки ОСОБА_1 не має бажання продовжувати договірні стосунки з ФГ «Марія», вона уповноваживши довіреністю ОСОБА_2, доручила їй витребувати державний акт на право власності на землю та зясувати строк дії договору оренди належної їй земельної ділянки з ФГ «Марія».

В жовтні 2015 року ОСОБА_1 отримала свій державний акт про право власності на земельну ділянку та договір оренди земельної ділянки від 10.01.2014 року, відповідно до якого вказана земельна ділянка була передана нею в оренду відповідачу на строк - 15 років. Відмітки про реєстрацію договору оренди немає.

Договір оренди земельної ділянки № 113, 114 загальною площею 13,4223 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:001:1429, яка розташована на території Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 10.01.2014 року на думку позивачки є не дійсним, оскільки нею не підписувався. Про дію даного договору їй не було відомо.

На усні звернення ОСОБА_1 до відповідача з вимогою повернути їй земельну ділянку, залишені останнім без будь якої відповіді та реагування. На сьогоднішній день договірні відносини з відповідачем фактично припинено, оскільки строк дії попереднього договору сплив. Після збору врожаю 2015 року земельна ділянка орендарем не використовується, новий договір оренди вона не підписувала.

Позивачка вважає, що при укладенні договору були порушені вимоги письмової форми правочину, що встановлена ст. 207 ЦК України. Частина 2 даної статті наголошує, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), але позивачка договір не підписувала.

Крім того, позивачка вважає, що строк дії оспорюваного договору оренди не розпочався, оскільки він не зареєстрований в Реєстраційній службі Запорізького РУЮ.

У звязку з вищевикладеним позивачка просить суд визнати недійсними договір оренди земельної ділянки № 113, 114 загальною площею 13,4223 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:001:1429, яка розташована на території Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 10.01.2014 року, укладений з ФГ «Марія» та стягнути з ФГ «Марія» витрати, повязані з оплатою судового збору в розмірі 487,20 грн. та витрати на юридичні послуги в розмірі 250,00 грн.

В судовому засіданні представники позивачки підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог. Надали письмові заперечення в яких зазначили, що не визнають позов в повному обсязі, посилаючись на незаконність вимог позивача та їх необґрунтованість та недостовірність.

10 січня 2014 року між гр. ОСОБА_1 та ФГ «Марія» в особі голови ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:001:1429 площею 13,4223 га., яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія IV № 006623, виданого 22.08.2003 року Запорізькою районною державною адміністрацією. Також було укладено акт прийому-передачі земельної ділянки та акт визначення меж земельної ділянки в натурі. Даний договір та акти було складено в присутності гр. ОСОБА_1, (яка усвідомлювала свої дії та не заперечувала проти укладення даного договору) та її родичів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з одного боку та головою ФГ «Марія» ОСОБА_3 з іншого боку. Однак в силу свого похилого віку та поганого стану здоровя гр. ОСОБА_1 попросила свого онука ОСОБА_4 поставити підписи під договором та актами на оренду земельної ділянки, так як сама фізично не могла цього зробити, а сама знаходилась у сусідній кімнаті.

Приступивши до виконання своїх зобовязань за договором оренди земельної ділянки, укладеним з ОСОБА_1, ФГ «Марія» було укладено договір № Б-2147 від 13.01.2014 року з ПП ОСОБА_5 про зобовязання виконання послуг з комплексу робіт і складання технічної документації для виготовлення обмінного файлу формату xml з метою реєстрації зазначеного договору оренди земельної ділянки у встановленому законом порядку.

Після укладання даний договір оренди земельної ділянки був зареєстрований в Реєстраційній службі Запорізького районного управління юстиції, про що свідчить витяг з державного реєстру, а сторони приступили до виконання обовязків по цьому договору.

Також орендарем в повному обсязі виконуються зобовязання щодо виплати орендної плати згідно даного договору, про що свідчать накладні видані ФГ «Марія» на імя ОСОБА_1, під якими також стоїть підпис онука ОСОБА_1 ОСОБА_4, оскільки фактично орендну плату отримував він та довірена особа ОСОБА_1 ОСОБА_2

Представник відповідача вважає, що посилання позивача на те, що вона не знала про дію договору є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 була присутня при укладенні даного договору, не заперечувала проти його укладення, а також отримувала орендну плату за даним договором.

Також посилання позивача на те, що даний договір оренди не було зареєстровано не відповідає дійсності, оскільки є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що даний договір було зареєстровано реєстраційною службою Запорізького районного управління юстиції 20.03.2014 року.

У звязку з вищевикладеним представники відповідача просять суд в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції в судове засідання не зявився, повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надали.

Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 знайшли своє підтвердження під час розгляд справи тому підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В судовому засіданні встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія IV № 006623, виданого 22.08.2003 року Запорізькою районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 382 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 13,4223 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:001:1429, яка розташована на території Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Згідно Договору оренди земельної ділянки від 10.01.2014 року ОСОБА_1 передала в оренду ФГ «Марія» земельну ділянку загальною площею 13,4223 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:001:1429.

В судових засіданнях були допитані свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, які надали свої пояснення по суті справи.

Так, з пояснень свідків суду відомо що договір підписаний не ОСОБА_1, а її родичем ОСОБА_4, який не мав довіреності та через свою неуважність, юридичну необізнаність не придав важливості, значимості підписуваним ним договору оренди земельної ділянки та іншим паперам. Крім того, ОСОБА_3 зазначалось, що в день підписання договору підписувався тільки договір, а в запереченні на позов вказано, що підписувались також акт прийому-передачі земельної ділянки та акт визначення меж земельної ділянки в натурі.

Орендар, зі своїм досвідом роботи напевне знав, що закон вимагає особистого підпису сторони в договорі оренди або його представника. Однак дозволив підписати договір іншій особі, не розяснивши належним чином які саме папери підписуються, яка не мала права підписувати договір оренди.

Також, з пояснень свідків суду відомо, що ОСОБА_1 не мала бажання повторно укладати договір оренди з відповідачем.

При укладенні договору оренди грубо порушено вимоги законодавства, оскільки закон вимагає не тільки присутності сторін (якщо навіть вважати, що ОСОБА_1 буда присутня), а особистий підпис на договорі та інших документах (акт передачі і т.д.), що тягне за собою недійсність договору Оренди.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (п.8) Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 202 ЦК України будь-який договір є правочином. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

У даному випадку, Догові оренди є двостороннім правочином.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Крім того, відповідно до пояснень свідків судом встановлено, що підпис у договорі оренди виконано не ОСОБА_1, а не належною стороною її онуком ОСОБА_4, який не мав довіреності представляти інтереси позивачки.

Відповідно до ст. 203 ч. 3 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України вказується, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Оскільки, такої домовленості між позивачем ОСОБА_1 та ФГ «Марія» не було, свого підпису в договорі оренди землі ОСОБА_1, або її довірена особа ОСОБА_2 не вчиняли, відповідно до положень ст.ст. 203 ч.3, 215 ч. 1 та ч.3 ЦК України - цей договір оренди землі є недійсним.

За вказаних обставин, є всі істотні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Вимога позивача по сплаті судових витрат також підлягають до задоволення, у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Судові витрати складаються з сплаченого судового збору в розмірі 487,20 грн. та витрати на юридичні послуги в розмірі 250,00 грн., які підлягають до сплати відповідачем на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 207, 215 ЦК України, ст. 125 Земельного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позову заяву ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Марія», третя особа Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції про визнання договору оренди недійсним задовольнити повністю.

Визнати недійсними договір оренди земельної ділянки № 113, 114 загальною площею 13,4223 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:001:1429, яка розташована на території Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 10.01.2014 року, укладений з Фермерським господарством «Марія».

Стягнути з Фермерського господарства «Марія» (70413, с. Водяне, вул. Устима Кармелюка, б. 1А, Запорізького району, Запорізької області, ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) витрати, повязані з оплатою судового збору в розмірі 487,20 грн. та витрати на юридичні послуги в розмірі 250,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Запорізький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: П.П. Гончаренко