Ухвала

іменем україни

09 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Колодійчука В.М., УмновоїО.В. , Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - ПАТ «Кредобанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 травня 2014 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 46 150,44 грн. з фіксованою процентною ставкою у розмірі 9,99 % та кінцевим терміном повернення 27 листопада 2015 року. Оскільки ОСОБА_4 не виконав умови кредитного договору, в нього утворилась заборгованість перед банком у розмірі 56 860,90 грн., яку позивач і просив стягнути на свою користь.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 56 860,90 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням нормпроцесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 28 травня 2014 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 46 150,44 грн. з фіксованою процентною ставкою у розмірі 9,99 % та кінцевим терміном повернення 27 листопада 2015 року.

Оскільки ОСОБА_4 не виконав умови кредитного договору, в нього утворилась заборгованість перед банком у розмірі 56 860,90 грн., з яких: 43 749,95 грн. - неповернута сума кредиту; 2 966,22 грн. - прострочені відсотки; 8 122,36 грн. - прострочена комісія та 2 033,37 грн. - пеня.

20 березня 2015 року ПАТ «Кредобанк» на адресу відповідача було направлено вимогу про дострокове виконання зобов'язань, однак останній зазначену вимогу не виконав та не повернув банку своєчасно кредитні кошти.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Згідно з п. 5.8. кредитного договору банк у випадках, передбачених п. 3.3. цього договору, а саме: невиконання позичальником зобов'язань, передбачених договором, наявності обставин, які свідчать про те, що наданий кредит не буде повернуто у строки, визначені цим договором, несвоєчасної сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту), вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів, про що письмово повідомляє позичальника.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що відповідачем порушено умови кредитного договору, у зв'язку з чим наявні правові підстави для стягнення з останнього на користь позивача заборгованості.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська