Справа № 462/3637/15 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/1184/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря Куцика І.Б.,

з участю: заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 грудня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції,-

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою в порядку ст.383 ЦПК України про визнання неправомірними дій, бездіяльності виконуючого обовязки начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 по відмові йому у відновленні виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №461/11014/13-ц, виданого Галицьким районним судом м.Львова 09.12.2014 року, про зобовязання товариства з обмеженою відповідальністю «Домофон.Інжиніринг.Охорона» усунути перешкоди у доступі до жилого приміщення квартири №35 на вул.Широка, 73 у м.Львові шляхом демонтажу домофону, про скасування неправомірної постанови державного виконавця названого відділу державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №461/11014/13-ц від 09.12.2014 року та про відновлення виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого листа.

У жовтні 2015 року під час розгляду даної справи заявник ОСОБА_2 подав до суду заяву «про збільшення позовних вимог» (а.с.40-41), в якій, окрім викладених у первинній скарзі вимог, просив: стягнути з виконуючого обовязки начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 у його користь майнову та моральну шкоду, завдану йому внаслідок неправомірних дій, рішень та бездіяльності вказаної посадової особи державної виконавчої служби, а також понесені витрати на правову допомогу.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.12.2015 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано дії виконуючої обовязки Залізничного ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_3 неправомірними.

Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №461/11014/13-ц від 09.12.2014 року.

Зобовязано старшого державного виконавця Пазиняк Г.Я. поновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №461/11014/13-ц від 09.12.2014 року.

У задоволенні вимог щодо стягнення з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди, моральної шкоди та витрат на правову допомогу відмовлено за безпідставністю.

Ухвалу суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди та витрат на правову допомогу оскаржив заявник ОСОБА_2, просить її скасувати в цій частині та постановити нову ухвалу, якою ці вимоги задовольнити. Апелянт вважає в цій частині оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що суд при вирішенні вказаних вимог повинен був застосувати норми ст.ст.56, 59 Конституції України, ст.ст.23, 1167, 1173 ЦК України, ст.11 Закону України «Про державну виконавчу службу» та правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 11.09.2013 року (Справа №6-48цс/13). Апелянт вважає висновок суду першої інстанції про те, що між вчиненням виконавчих дій та його хворобою пройшов тривалий відрізок часу, а тому відсутній причинний звязок між такими діями та завданими йому матеріальними збитками, припущенням, тобто таким, що трактується судом неоднозначно, без посилання у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали на точні дати припинення вчинення відповідачем дій, які цим же судом визнані неправомірними. Зазначає, що 04.10.2015 року ним було подано заяву про збільшення позовних вимог із поданням доказів на підтвердження кожної обставини щодо завдання йому матеріальної, моральної шкоди та понесених витрат на правову допомогу, яким суд не дав належної правової оцінки.

В судове засідання представник Залізничного ВДВС Львівського МУЮ не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення названому відділу ДВС судової повістки, про причини неявки суд не повідомляв, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній апелянтом частині, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до диспозиції норми статті 383 ЦПК України, у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Згідно з розясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у постанові №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (п.20), суди розглядають справи за такими скаргами в передбаченому розділом УІІ ЦПК порядку незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні. У разі заявлення у скарзі вимог про право (наприклад: про захист гідності, честі та ділової репутації, відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби) в їх прийнятті має бути відмовлено на підставі пункту 1 частини другої статті 122, статті 383 ЦПК України.

У пункті 28 названої вище постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснив, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону України «Про виконавче провадження», а також з положень статей 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Суд першої інстанції, вирішуючи по суті заявлені заявником вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, моральної шкоди та витрат на правову допомогу у даній справі за скаргою ОСОБА_2, поданою в передбаченому розділом УІІ ЦПК України порядку, вказаних вище вимог норми статті 383 ЦПК України та розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не врахував, чим допустив порушення норм процесуального закону, що є, відповідно до пункту 3 частини першої статті 312 ЦПК України, підставою для скасування ухвали суду першої інстанції в цій частині з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції заявником не оскаржується, а тому апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість ухвали в не оскаржуваній її частині.

Керуючись ст.ст. 303, 312 ч.1 п.3, 313, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 08 грудня 2015 року в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, моральної шкоди та витрат на правову допомогу скасувати і в цій частині передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

ОСОБА_4