ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 552/1895/15
провадження № 2/753/3219/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ДРАГА О.А.

сторін:

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРСИББАНК" до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів за користування кредитом та пені та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРСИББАНК" про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору , суд

В С ТА Н О В И В:

Позивач ПАТ "УкрСиббанк" в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_5. 08.04. 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів за користування кредитом та пені та просить стягнути суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 01.11.2006 року в розмірі - 35 555 (тридцять п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят п'ять) доларів США 89 центів, з яких:

- 32 467 ( тридцять дві тисячі чотириста шістдесят сім) доларів США 13 центів - кредитна заборгованість;

- 3 088 ( три тисячі вісімдесят вісім ) доларів США 76 центів - заборгованість по процентам, заборгованість по сплаті пені за порушення термінів сплати процентів за кредит в розмірі - 7 751 (сім тисяч сімсот п'ятдесят одну) гривень 85 копійок та суму сплаченого судового збору в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні .

Відповідач ОСОБА_4 в свою чергу, через свого представника І.С. Сторожука, 26.08. 2016 року звернувся до суду з зустрічним позовом доПАТ "УкрСиббанк" про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору та просив визнати порушеним його право як споживача фінансових послуг при укладенні з АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк» договору споживчого кредиту №0 від 01.11.2006 року.

Визнати недійсним Договір про надання споживчого кредиту №0 від 01.11.2006 року укладений між ним та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк» та застосувати наслідки недійсності. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування відповідно до ч.2 ст. 11 Закону України " Про захист прав споживачів". Відсутність проведення належної перед договірної роботи , у відповідності до вимог п. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», призвела до укладення споживачем кредитного договору на невигідних для нього умовах.

За таких умов, формування волі позичальника щодо укладення спірного право чину відбувалось під впливом інформації, що не відповідала дійсності, та створювала помилкове уявлення про ціну фінансової послуги.

Виконання спірного право чину направлено на отримання кредитором прихованого прибутку та виникнення непередбачених втрат у боржника, при цьому надавши суду порівняльні таблиці власного розрахунку відсотків.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, який діє за довіреністю № 30-2/44591 від 01.10. 2015 року позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити, при цьому надавши свої письмові заперечення.

Представник відповідача ОСОБА_3, який діє за договором про надання правової допомоги № 2625 від 25.08. 2016 року та на підставі ордеру серія НОМЕР_2 від 24.10. 2016 року позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у зустрічній позовній заяві.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, письмові пояснення представника відповідача , всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням письмових заперечень на зустрічний позов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити із наступних підстав.

Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні , 01.11.2006 року між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0. Згідно п. 1.1. Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 60 000,00 (шістдесят тисяч) доларів США 00 центів, а відповідач в свою чергу взяв на себе зобов'язання повернути кредит в іноземній валюті та сплатити плату за кредит в порядку та на умовах, визначених цим договором не пізніше 01.10. 2027 року, відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору.

Відповідно Додатку № 1 до Кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

Погашення нарахованих процентів, згідно з п. 1.3.4.Кредитного договору, відбувається з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти..

Згідно зі ст.ст. 525, 526,530 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися

належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не

допускається.

Відповідно до ст.1054 ЦКУкраїни, за Кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим

позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його

користування. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі.

Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника НОМЕР_3 у Банкудля подальшого їх використання за цільовим призначенням.

Відповідно до п.5.6Постанови Правління Національного банку України від 18 червня 2003року № 254Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій.

Всупереч умов Кредитного договору відповідач з травня 2014року не здійснює платежів для погашення суми заборгованосгі по нарахованим процентам за користування кредитними коштами, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Статтею 1049 ЦК України передбачений обов'язок позичальника повернути позику позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до п.п. 4.6.,5.5., та розділу 11 Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний достроково повернути всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит, у разі порушення останнім термінів сплати будь - яких своїх зобов'язань за Кредитним договором.

Згідно до п.7.1. Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або

процентів за кредит, та/ або комісій, Відповідач сплачує Позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

Таким чином, станом на 20.03.2015 року заборгованість Відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить - 35 555,89 (тридцять п'ять тисяч п"ятсот п'ятдесят п'ять) доларів США 89 центів, що за курсом НБУ станом на 20.03.2015 року становить - 831 795(вісімсот тридцять одну тисячу сімсот дев'яносто п'ять) гривень 88 копійок із яких:

- 32 467 ( тридцять дві тисячі чотириста шістдесят сім) доларів США 13 центів, що за курсом НБУ станом на 20.03.2015 року становить 759 537 ( сімсот п"ятдесят дев"ять тисяч п"ятсот тридцять сім) гривень 31 копійка - кредитна заборгованість;

- 3 088 ( три тисячі вісімдесят вісім) доларів США 76 центів, що за курсом НБУ станом на 20.03.2015 року становить 72 258 ( сімдесят дві тисячі двісті п"ятдесят вісім ) гривень 57копійок - заборгованість по процентам.

Сума заборгованості Відповідача по сплаті пені за порушення термінів сплати процентів за

кредит станом на 20.03.2015 року становить - 7 751,85(сім тисяч сімсот п "ятдесят одна) гривень 85 копійок

З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача по Кредитному договору перед AT«УкрСиббанк» було прийнято: заставу нерухомості: однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. А.Бубнова,8, кв. З на підставі Договору іпотеки №28563 від 01.11.2006 p., укладеного між відповідачем та AT«УкрСиббанк».

Відповідно до ст.626 Цивільного Кодексу України договір, в т.ч. і підписані відповідачем Кредитний договір, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так, в зв"язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору, Позивачем 24.12.2014 року на адресу Відповідача була направлена вимога про усунення порушень умов Кредитного договору, проте станом на сьогоднішній день Відповідачем зобов'язання, щодо погашення заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами - не виконані ( а.с. 35 -36; 37-42) і сума боргу складає 35 555 (тридцять п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят п'ять) доларів США 89 центів, з яких:

- 32 467 ( тридцять дві тисячі чотириста шістдесят сім) доларів США 13 центів - кредитна заборгованість;

- 3 088 ( три тисячі вісімдесят вісім ) доларів США 76 центів - заборгованість по процентам, які і підлягають стягненню з відповідача у іноземній валюті, виходячи з наступного.

Статтею 99 Конституції встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, проте водночас обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет № 15-93.

Статтею 1054 ЦК передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2121-ІІІ кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалентом. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету № 15-93 операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

З огляду на це уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті, оскільки у банку наявна банківська ліцензія та письмовий дозвіл на здійснення валютних операцій, отримані у встановленому порядку ( а.с. 48 т.1).

Проте, відповідно до положень Постанови Верховного суду України від 1 квітня 2015

року № 3-29гс15, оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні, отже заборгованість по сплаті пені за порушення термінів сплати процентів за кредит становить в розмірі 7 751 (сім тисяч сімсот п'ятдесят одну) гривень 85 копійок, яка і підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що відповідач порушує свої зобов'язання за договором та не здійснює платежі по заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні .

Що стосується зустрічних позовних вимог, то суд виходить з наступного.

Статтями 6, 627 ЦКУ передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст.628 ЦКУ.

Відповідно до п. 9.13. Кредитного договору підписанням цього договору ОСОБА_4 свідчив про те, що всі умови Кредитного договору йому зрозумілі, він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтверджував свою здатність виконувати умови договору.

Про згоду з умовами укладеного Кредитного договору свідчить і те, що з моменту укладення договору , останній належним чином виконував умови Кредитного договору, вчасно, в повному обсязі сплачував грошові кошти за користування кредитом та не висловлював дотепер свої пись мові заперечення, незгоду з умовами Кредитного договору або пропозиції щодо внесення змін до нього.

При укладенні Кредитного договору Позичальнику були відомі всі умови Договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили його прийняти їх на вкрай невигідних для себе умовах. Укладаючи Кредитний договір, сторона з'ясовує, на яких умовах він укладається, а відтак з власної ініціативи на момент отримання коштів визначає для себе правила подальшої поведінки, які в подальшому не мають безпідставно змінюватися на вимогу однієї зі сторін.

Згідно ст.1046 ЦКУ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами відповідно до ст. 629 ЦКУ.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦКУ зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про:

1)особу та місцезнаходження кредитодавця;

2)кредитні умови, зокрема:

а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений;

б) форми його забезпечення;

в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача;

г) тип відсоткової ставки;

ґ) суму, на яку кредит може бути виданий;

д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо);

е) строк, на який кредит може бути одержаний;

ж)можливість дострокового повернення кредиту та його умови;

з)необхідність здійснення оцінки майна та. якщо така оцінка е необхідною, ким вона здійснюється;

и)податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач, має право.

або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію;

і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Згідно п 9 13 Кредитного договору сторони домовились, що уклавши Договір, ОСОБА_4 своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами Договору, підтверджує свої права та обов'язки за Договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність справедливими пo відношенню до нього, а також що перед укладенням Договору отримав від Банку інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, ч 2 ст 11 Закону України N1023-ХІІ 12.05.1991 року «Про захист прав споживачів».

Отже, Банком було дотримано в повній мірі норми Закону України «Про захист прав споживачів.» при укладенні Кредитного договору, проте, навпаки, ОСОБА_4 та його представником в судовому засіданні не надано жодних доказів щодо неотримання ним необхідної інформації про умови кредитування.

Таким чином, твердження позивача, підтримане його представником в судовому засіданні про те, що він не був ознайомлення з умовами кредитування відповідно до ч.2 cт. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не відповідає дійсності, а твердження про не ознайомлення Позивача, зі значеннями реальної процентної ставки та абсолютного подорожчання кредиту на перед договірному етапі, що, начебто, позбавило її можливості свідомого вибору банку та умов кредитування, суперечить вимогам ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»

Так, статтею 1054 ЦК поняття " кредитний договір" визначено таким, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» поняттю " кредитний договір" надано аналогічне визначення, а саме: «договором про надання споживчого кредиту є договір який «укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчийкредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах встановлених договором, а споживач зобов"язується повернути їх разом з нарахованими відсотками".

Тож, істотними умовами кредитного договору є сума кредиту, умови його надання, обов"язки сторін, умови повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами.

Всі ці істотні умови містяться в кредитному договорі, і саме позивач погодився з ними, підписавши договір.

Частиною 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» дано загальний перелік умов, які повинен містити кредитний договір.

Всі ці умови оспорюваний кредитний договір містить:

1) сума кредиту - п.1.1 кредитного договору, сума кредиту дорівнює 60 000, 00 дол.США;

2) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту - пункти 1.1, 1.2 кредитного договору;

3) право дострокового повернення кредиту -п.4.6 договору;

4) річна відсоткова ставка за кредитом- п. 1.3.1 кредитного договору;

5) інші умови, визначені законодавством -права та обов'язки сторін - розд.З кредитного договору; умови повернення кредиту - п. 1.2.2, розділ 6 кредитного договору. Таким чином, сторони при укладенні оспорюваного договору досягли згоди за всіма його істотними умовами.

Діючим цивільним законодавством не передбачені такі істотні умови кредитного договору як значення реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту.

Вони й не можуть бути істотними, оскільки не є постійними величинамиі залежать від витрат позичальника на протязі всього терміну дії кредитного договору. Наприклад, таких як: можливе укладення додаткових угод до договору іпотеки і пов'язані з цим витрати позичальника на нотаріальні послуги, а якщо мова йде про заміну предмета іпотеки, то виникають також витрати, пов'язані з оцінкою майна; крім того, Додатком № 3 до кредитного договору передбачені комісії, наприклад, за внесення змін до кредитного договору, якщо такі зміни вносяться за ініціативою позичальника, тощо.

Отже, на протязі дії кредитного договору (до 2027 року) можуть виникати додаткові витрати позичальника, пов'язані з кредитуванням, а тому значення реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, відповідно, будуть змінюватися, а тому ці значення не являються величинами постійними, тож, не можуть бути істотними умовами кредитного договору.

Тому така ознака обману за абз.2 ч.І ст.230 ЦК України як замовчання стороною договору обставин, які можуть перешкоджати вчиненню право чину, також відсутня.

Таким чином, AT«УкрСиббанк» і Позивач укладаючи кредитний договір:

1.дійшли згоди за усіма його істотними умовами, які оспорюваний кредитний договір містить;

2.Позивача перед укладенням договору було повідомлено про всі, передбачені ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» умови кредитування, про що свідчить п.10.13 кредитного договору та Інформаційний лист, який міститься в матеріалах справи.

Згідно ст. ст. 627, 638 ЦК Українивідповідно до ст. 6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Матеріали справи свідчать, що Позивач із заявами про надання додаткової інформації або роз'яснення певних положень договору до Відповідача не звертався, а також не скористався правом на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги до відповідача.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільно-процесуального кодексу України.

Отже, на основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за відсутності правових підстав.

На підставі ст. 99 Конституції України, ст. ст. 6, 16, 192, 203, 204, 215, 526, 530, 533, 546, 549, 575, 577, 589, 590, 599, 610, 611, 612, 627, 629, 632, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 88 , 209, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРСИББАНК"до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів за користування кредитом та пені, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, проживаючого за адресою у АДРЕСА_1 на користь ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРСИББАНК" ( рахунок № 0113 в АТ "УкрСиббанк", м. Харків, МФО 351005, код Банку 09807750) суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 01.11.2006 року в розмірі - 35 555 (тридцять п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят п'ять) доларів США 89 центів, з яких:

- 32 467 ( тридцять дві тисячі чотириста шістдесят сім) доларів США 13 центів - кредитна заборгованість;

- 3 088 ( три тисячі вісімдесят вісім ) доларів США 76 центів - заборгованість по процентам.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, проживаючого за адресою у АДРЕСА_1 на користь ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРСИББАНК" ( рахунок № 0113 в АТ "УкрСиббанк", м. Харків, МФО 351005, код Банку 09807750) заборгованість по сплаті пені за порушення термінів сплати процентів за кредит в розмірі - 7 751 (сім тисяч сімсот п'ятдесят одну) гривень 85 копійок .

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, проживаючого за адресою у АДРЕСА_1 на користь ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРСИББАНК" ( рахунок № 0113 в АТ "УкрСиббанк", м. Харків, МФО 351005, код Банку 09807750) суму сплаченого судового збору в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні .

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРСИББАНК" про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 28 жовтня 2016 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК