Справа № 364/1271/15-ц Головуючий у І інстанції Яковенко О. М.
Провадження № 22-ц/780/2297/16 Доповідач у 2 інстанції Антоненко В. І.
Категорія 46 06.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

06 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Поліщука М.А., Кулішенка Ю.М.,

за участю секретаря - Семиволос І.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Екстра Трейд Груп» на рішення Володарського районного суду Київської області від 10 лютого 2016 року у справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Діар» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Екстра Трейд Груп», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Реєстраційна служба Володарського районного управління юстиції Київської області, Відділ держземагенства у Володарському районі Київської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки 21/9 від 21 вересня 2015 року та скасування державної реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Діар» про визнання недійсним договору оренди землі від 10 жовтня 2010 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

25 вересня 2015 року ПСП «Діар» звернулось до суду з позовною заявою, у якій просило визнати недійсним договір оренди 21/9 від 21 вересня 2015 року, укладений між ОСОБА_3 та товариством з обмеженою відповідальністю «Екстра Трейд Груп» та скасувати його державну реєстрацію, посилаючись на те, що 10 жовтня 2010 року між ПСП «Діар» та ОСОБА_3 було укладено Договір оренди земельної ділянки, що знаходиться на території Завадівської сільської ради Володарського району Київської області строком на 5 років .25 жовтня 2010 року Договір оренди земельної ділянки було зареєстровано у Володарському районному відділі Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис № 04.10.943.00877. Проте, незважаючи на зареєстроване речове право позивача, відповідач ОСОБА_3 порушила його права на володіння та користування орендованою земельною ділянкою, не погоджуючи з орендарем, всупереч діючому Договору оренди землі, уклала 21.09.2015 року договір оренди цієї ж земельної ділянки з ТОВ «Екстра Трейд Груп», який внесений був приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Людмилою Леонідівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Попередній договір оренди земельної ділянки, укладений між ПСП «Діар» та відповідачем ОСОБА_3, у передбачений законодавством спосіб не був розірваний, державна реєстрація не скасована і не оспорена.

Посилаючись на ст. 27 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 203, 215 ЦК України, на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивач вважав, що ОСОБА_3 порушивши зобов'язальні правовідносини з оренди землі, а також наявне ПСП «Діар» речове право з володіння й користування об'єктом оренди в односторонньому порядку відмовилась від правочину та своїх зобов'язань за ним, а приватний нотаріус Якименська Л.Л. зареєструвала вже зареєстроване речове право з володіння й користування об'єктом оренди. Тому позивач ПСП «Діар» просив задовольнити позов в повному обсязі.

29 січня 2016 року до суду надійшов зустрічний позов від ОСОБА_3, у якому позивач просила визнати Договір оренди землі від 10 жовтня 2010 року, укладений між ПСП «Діар» та ОСОБА_3, недійсним, оскільки при його укладенні було порушено статтю 15 Закону України «Про оренду землі» (який діяв на дату укладення Договору), адже в ньому не вказана така істотна умова договору оренди землі, як передача в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки та ч. 1 ст. 638 ЦК України, в якій вказано, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 10 лютого 2016 року позов задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки 21/9 від 21 вересня 2015 року, укладений між ОСОБА_3 та товариством з обмеженою відповідальністю «Екстра Трейд Груп», зареєстрований приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Людмилою Леонідівною, скасувано його держану реєстрацію. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 до приватного сільськогосподарського підприємства «Діар» про визнання недійсним Договору оренди землі від 10 жовтня 2010 року відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі апелянтпросить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що 06 лютого 2006 року ОСОБА_3 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1. 10 жовтня 2010 року ОСОБА_3 уклала Договір оренди земельної ділянки з ПСП «Діар», який був зареєстрований у Державному реєстрі земель за № 04-10.943.00877 строком на п'ять років.

Об'єктом оренди земельної ділянки за вказаним Договором є земельна ділянка площею 2,5366 га. Земельну ділянку було передано 10 жовтня 2010 року відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки. При діючому між ПСП «Діар» та ОСОБА_3 договорі оренди землі, ОСОБА_3 21.09.2015 року уклала новий договір оренди земельної ділянки 21/9 з товариством з обмеженою відповідальністю "Екстра Трейд Груп", при цьому попередній договір із ПСП «Діар» не було у належному порядку розірвано і термін його дії не закінчився. Договір оренди землі між ОСОБА_3 та товариством з обмеженою відповідальністю "Екстра Трейд Груп" 23 вересня 2015 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер № 44234434 від 21 вересня 2015 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. ст. 203, 215, 638 ЦК України та прийшов до правильного висновку про те, що позивачем надано до суду належні та допустимі докази на підтвердження свого позову, а тому позов є обґрунтованим та доведеним та підлягає задоволенню.

Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У статті 31 Закону України «Про оренду землі», зазначено, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 при діючому договорі оренди землі з ПСП «Діар», не вирішивши питання про його припинення або розірвання у встановленому законом порядку, передала об'єкт оренди іншій юридичній особі - товариству з обмеженою відповідальністю "Екстра Трейд Груп" в строкове платне володіння і користування, порушивши таким чином взяті на себе зобов'язання за договором з ПСП «Діар» від 10 жовтня 2010 року та ст. 214 ЦК України, яка визначає, що одностороння відмова віл правочину - договору не допускається.

З наведеного вище слідує, що відповідачка ОСОБА_3 порушила зобов'язальні правовідносини з оренди землі, а також наявне у позивача речове право на володіння і користування обєктом оренди, в одностороньому порядку відмовилася від правочину та своїх зобов'язань за ним.

Приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Людмилою Леонідівною неправомірно здійснено державну реєстрацію вже раніше зареєстрованого договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_3 та ПСП «Діар».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В свою чергу ч.1 ст. 203 ЦК України, вказує, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вимоги ПСП "Діар" обгрунтовані і підлягають задоволенню, а договір оренди землі від 21 вересня 2015 року, укладений між ОСОБА_3 та товариством з обмеженою відповідальністю «Екстра Трейд Груп», посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Людмилою Леонідівною слід визнати недійсним з моменту державної реєстрації та скасувати державну реєстрацію.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про визнання Договору оренди землі від 10 жовтня 2010 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПСП «Діар», суд виходив з його недоведеності.

При цьому судом встановлено, що на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 2,5366 га, що розташована на території Завадівської сільської ради Володарського району Київської області.

10 жовтня 2010 року ОСОБА_3 уклала Договір оренди землі з ПСП «Діар», який був зареєстрований у Державному реєстрі земель за № 04-10.943.00877 строком на п'ять років.

Відповідно до умов даного Договору ОСОБА_3 передала ПСП «Діар» в строкове платне користування належну їй земельну ділянку.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У договорі вказані його умови.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату;умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо.

Невід'ємною частиною договору оренди землі є:план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду;кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів;акт визначення меж

земельної ділянки в натурі (на місцевості);акт приймання-передачі об'єкта оренди;проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом, ОСОБА_3 посилалася на те, що в Договорі відсутня одна з істотних умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а саме: передача у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

ОСОБА_3 при укладенні Договору оренди при передачі земельної ділянки не зверталась до ПСП «Діар» про порушення її прав через відсутність у договорі такої істотної умови, як передача в заставу та внесення до статутного фонду права оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб і залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмовити в їх задоволенні (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 грудня 2013 року у справі № 6-78 цс 13).

Відсутність у Договорі оренди землі від 10 жовтня 2010 року, який укладений між ОСОБА_3 та ПСП «Діар», такої істотної умови, як передача у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, не порушує прав позивача.

За таких обставин суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається апелянт у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішенні, не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Екстра Трейд Груп» відхилити, а рішення Володарського районного суду Київської області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: