Справа №701/598/16-ц
Провадження №2/701/290/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2016 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді -ОСОБА_1.
за участі секретаря -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_3 до Дзензелівської сільської ради с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 16 січня 2012 року у віці 75 років в с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області померла позивача баба ОСОБА_4, про що 16.01.2012р. в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 180263 від 16.01.2012р., виданим Дзензелівською сільською радою Маньківського району Черкаської області. Після смерті баби позивач звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до Маньківської державної нотаріальної контори, де заведено спадкову справу. 30.09.2011 баба позивача ОСОБА_4 зробила заповіт, який посвідчено секретарем Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області та зареєстровано в реєстрі за № 58. Вказаним заповітом баба заповіла позивачу все своє майно, а саме земельну ділянку загальною площею 1,2196 га, яка знаходиться в адміністративних межах Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, кадастровий номер :00:001:0064, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 021611, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 145. Довідка Дзензелівської сільської ради від 22.04.2016р. № 362 підтверджує, спадкоємцем за законом першої черги є ОСОБА_5, спадкоємцем за заповітом є позивач. При оформленні спадщини виявилось, що позивач немає можливості в нотаріальному порядку оформити спадщину на належну покійній бабі земельну ділянку, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа - державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧР № 021611, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 145, а саме його втратою, що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордера № 182 від 08.06.2016 ТОВ «Маньківські новини». 24.05.2016 позивач звернувся до державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Державний нотаріус постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.05.2016 постановив відмовити у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що не предявлений правовстановлюючий документ на земельну ділянку. 03.06.2016 позивач звернувся до відділу Держгеокадастру у Маньківському районі із заявою, якою просив повідомити, чи видавався державний акт на право приватної власності на землю бабі позивача ОСОБА_4 Листом від 06.06.2016 № 31-28-0.2-1367/15-16 відділом Держгеокадастру у Маньківському районі мене повідомлено, що відповідно до записів у реєстраційній книзі зареєстровано та видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку гр.ОСОБА_4 за № 145, серія ІІ-ЧР № 021611 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2196 га в адміністративних межах Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, що і змусило позивача звернутися з відповідною заявою до суду.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, але надали суду письмову заяву згідно якої підтримують позовні вимоги та просять суд розглянути справу у їх відсутності.

Представник Дзензелівської сільської ради в судове засідання не з'явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнав та просить справу слухати у його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню згідно вимог ст. ст. 376, 1233, 1234, 1268, 1270 ЦК України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 16 січня 2012 року у віці 75 років в с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області померла позивача баба ОСОБА_4, про що 16.01.2012р. в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 180263 від 16.01.2012р., виданим Дзензелівською сільською радою Маньківського району Черкаської області. Після смерті баби позивач звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до Маньківської державної нотаріальної контори, де заведено спадкову справу. 30.09.2011 баба позивача ОСОБА_4 зробила заповіт, який посвідчено секретарем Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області та зареєстровано в реєстрі за № 58. Вказаним заповітом баба заповіла позивачу все своє майно, а саме земельну ділянку загальною площею 1,2196 га, яка знаходиться в адміністративних межах Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, кадастровий номер :00:001:0064, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 021611, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 145. Довідка Дзензелівської сільської ради від 22.04.2016р. № 362 підтверджує, спадкоємцем за законом першої черги є ОСОБА_5, спадкоємцем за заповітом є позивач. При оформленні спадщини виявилось, що позивач немає можливості в нотаріальному порядку оформити спадщину на належну покійній бабі земельну ділянку, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа - державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧР № 021611, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 145, а саме його втратою, що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордера № 182 від 08.06.2016 ТОВ «Маньківські новини». 24.05.2016 позивач звернувся до державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Державний нотаріус постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.05.2016 постановив відмовити у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що не предявлений правовстановлюючий документ на земельну ділянку. 03.06.2016 позивач звернувся до відділу Держгеокадастру у Маньківському районі із заявою, якою просив повідомити, чи видавався державний акт на право приватної власності на землю бабі позивача ОСОБА_4 Листом від 06.06.2016 № 31-28-0.2-1367/15-16 відділом Держгеокадастру у Маньківському районі мене повідомлено, що відповідно до записів у реєстраційній книзі зареєстровано та видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку гр.ОСОБА_4 за № 145, серія ІІ-ЧР № 021611 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2196 га в адміністративних межах Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської областіу. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Статтею 16 Цивільного Кодексу України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Частина 4 ст. 319 Цивільного кодексу України визначає, що власність зобов'язує. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 58-60, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 376, 1233, 1234, 1268, 1270 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати право власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 1,2196 га, кадастровий номер :00:001:0064, в адміністративних межах Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 021611 від 10.04.2002 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті, ОСОБА_4, яка померла 16 січня 2012 року в с.Дзензелівка Маньківського району Черкаської області.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд на протязі десяти днів.

СуддяА ОСОБА_6