У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесттехнологія», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Груп», про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності, за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Груп» до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесттехнологія» про звернення стягнення на предмет застави та визнання права власності, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Груп» на рішення Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 01 червня 2009 року між ним та ТОВ «Інвесттехнологія» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким відповідач мав передати, а він прийняти у власність групу нежитлових приміщень № 537, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 278,9 кв. м.

Згідно технічного паспорту на нежитловий будинок (приміщення) № АДРЕСА_1, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 08 квітня 2010 року, площа нежилих приміщень становить 321,7 кв. м.

Оскільки позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав, отримав нотаріально посвідчену згоду дружини та здійснив розрахунок за придбане майно через ТОВ «Альфа-Капітал-Груп», то вважає, що у нього виникло право власності на предмет договору, а бездіяльність відповідача перешкоджає йому у реалізації прав на вказані нежитлові приміщення.

На підставі наведеного просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 01 червня 2009 року між ним та ТОВ «Інвесттехнологія» та визнати за ним права власності на групу нежитлових приміщень № 537, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 321,7 кв. м, згідно зазначеного вище договору купівлі-продажу.

У липні 2009 року третя особа ТОВ «Альфа-Капітал-Груп» у судовому засіданні звернулася з позовом до ОСОБА_1 та ТОВ «Інвесттехнологія» про звернення стягнення на предмет застави, який визначено, як групу нежитлових приміщень № 537, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 321,7 кв. м, та визнання за ТОВ «Альфа-Капітал-Груп» права власності на групу нежитлових приміщень № 537, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 321,7 кв. м.

На обґрунтування своїх вимог ТОВ «Альфа-Капітал-Груп» посилалося на те, що 01 червня 2009 року між ним та ТОВ «Інвесттехнологія» було укладено договір поруки, за яким ТОВ «Альфа-Капітал-Груп» зобов'язалося у повному обсязі відповідати перед ТОВ «Інвесттехнологія» за виконання ОСОБА_1 зобов'язань, що виникли в останнього за договором купівлі-продажу нерухомого майна, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвесттехнологія» 01 червня 2009 року. Крім того, 01 червня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Альфа-Капітал-Груп» було укладено договір застави майнових прав, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав, а ТОВ «Альфа-Капітал-Груп» прийняло у заставу майнові права на групу нежитлових приміщень № 537, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 321,7 кв. м.

На виконання своїх зобов'язань за договором поруки 15 червня 2009 року ТОВ «Альфа-Капітал-Груп» було видано ТОВ «Інвесттехнологія» простий вексель серії АА 1328049, на суму 1 199 800,00 грн зі строком за пред'явленням.

Оскільки ОСОБА_1 не виконав своїх зобов'язань та не відшкодував ТОВ «Альфа-Капітал-Груп», як заставодержателю, 1 199 800,00 грн, тому позивач вважав, що він на підставі ст. 20 Закону України «Про заставу» та відповідно до п. 2.1 зазначеного вище договору застави набув права власності на предмет застави.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 01 червня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвесттехнологія».

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Позов ТОВ «Альфа-Капітал-Груп» задоволено.

Звернуто стягнення на предмет застави, який визначено, як групу нежитлових приміщень № 537, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 321,7 кв. м, за договором застави, укладеним 01 червня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Альфа-Капітал-Груп».

Визнано за ТОВ «Альфа-Капітал-Груп» право власності на групу нежитлових приміщень № 537, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 321,7 кв. м.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 та ТОВ «Альфа-Капітал-Груп» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Альфа-Капітал-Груп» порушує питання про скасування рішення Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року та залишення в силі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2010 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування рішення апеляційного суду відсутні.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, то суд на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України може визнати такий договір дійсним, у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвесттехнологія» при укладанні договору купівлі-продажу нежитлових приміщень було досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, про що свідчать, зокрема підписи позивача та повноважної особи відповідача. Позивачем також було здійснено фактичні дії, направлені на часткове виконання договору, тому договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 01 червня 2009 року слід визнати дійсним.

Задовольняючи позов ТОВ «Альфа-Капітал-Груп», суд першої інстанції виходив з того, що всупереч положенням договору застави жодних дій, направлених на відшкодування ТОВ «Альфа-Капітал-Груп» витрат, понесених останнім, у зв'язку із виконанням ним зобов'язань, забезпечених заставою, ОСОБА_1 не вчинив, на підставі чого у ТОВ «Альфа-Капітал-Груп» виникло право звернути стягнення на предмет застави.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, апеляційний суд виходив з того, що положення частини другої ст. 220 ЦК України не застосовуються щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Альфа-Капітал-Груп», апеляційний суд виходив з того, що оскільки відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України, недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим кодексом. Таким чином, ОСОБА_1 не міг передати у заставу ТОВ «Альфа-Капітал-Груп» майнові права на спірну групу приміщень, визначені п. 3.1 договору застави від 01 червня 2009 року, які йому не належали.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що відносно ТОВ «Інвесттехнологія» ухвалою Господарського суду м. Києва від 05 лютого 2010 року порушено провадження у справі про банкрутство, а постановою Господарського суду м. Києва від 02 березня 2010 року визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 23 та ч. 2 ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» спірні нежитлові приміщення по АДРЕСА_1, належали ТОВ «Інвесттехнологія» на підставі договору № 42/44-8-9-ЛКЗ від 10 червня 2004 року і повинні були входити до ліквідаційної маси товариства.

Висновки апеляційного суду відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом апеляційної інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Груп» відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова