АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 668/1133/15-ц Головуючий в І інстанції Рябцева М.С.
Номер провадження №22 -ц/791/109/16 Доповідач: Фурман Т.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Фурман Т.Г.

суддів: Пузанової Л.В.

Чиркової К.Г.

секретар: Гуров Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, правонаступником якої є ОСОБА_4, на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 10 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, правонаступником якої є ОСОБА_4, до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Херсонського нотаріального округу Пономарчук І.Я. про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Херсонського нотаріального округу Пономарчук І.Я. про визнання договору дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 19.12.2014 року між нею та відповідачем, недійсним.

В обґрунтування заявлених вимог зазначала про те, що в грудні 2014 року вона вирішила подарувати дану квартиру відповідачу з урахуванням попередньої домовленості з ним щодо її утримання, оскільки є інвалідом першої групи, у силу похилого віку та за станом здоров'я потребує сторонньої допомоги і догляду.

Посилаючись на те, що даний договір був вчинений нею під впливом обману та тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, позивачка просила суд визнати зазначений правочин недійсним з підстав передбачених ст. 230, 233 ЦК України.

В подальшому позивачка змінила підставу позову, посилаючись на те, що укладений договір не відповідав її внутрішній волі щодо правової природи й змісту правочину, просила визнати його недійсним на підставі ч. 1 ст. 229 ЦК України.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 10 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючий від імені ОСОБА_3, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_7 діючий від імені ОСОБА_5 доводи апелянта не визнав рішення суду просить залишити без змін.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 15 лютого 2016 року до участі у справі був залучений правонаступник ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_4.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1, яку вона 19.12.2014 року подарувала сину - ОСОБА_5.

Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Пономарчук І.Я., про що в реєстрі реєстрації нотаріальних дій був зроблений відповідний запис №1585 /а.с.56/.

Відповідно до умов договору дарувальник підтвердила, що дарування здійснюється нею за доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного, так і морального, збігу тяжкої обставини, обману. Сторони підтвердили, що цей договір не носить характеру фіктивного, удаваного чи зловмисного правочину та відповідає їх дійсним намірам. Право власності на відчужувану квартиру у обдарованого виникає з моменту її прийняття. Прийняттям дарунка вважається одержання обдарованим примірника цього договору після його нотаріального посвідчення.

З пояснень приватного нотаріуса Пономарчук І.Я., вбачається, що вона двічі спілкувалася особисто з ОСОБА_9 і роз'яснювала їй правову природу та наслідки укладення договору дарування про те, що обдарований набуває права власності на майно при відсутності з його боку обов'язку надання будь-яких вигод матеріального характеру, пропонувала скласти заповіт або укласти договір довічного утримання, відповідно до якого інша сторона договору зобов'язувалась здійснювати постійний догляд та утримання, а право розпорядження нерухомим майном перейшло б до відповідача лише після смерті позивачки, проте намір позивачки був саме на укладання договору дарування, оскільки хотіла подарувати квартиру відповідачу та вирішити його квартирне питання. На момент укладення договору дарування позивачка усвідомлювала свої дії та мала вільне волевиявлення при укладенні оспореного правочину.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачкою не доведено, що під час укладення договору дарування квартири мала місце помилка стосовно правової природи правочину та наявності обставин, які зумовлюють визнання оспореного договору дарування недійсним з заявлених нею підстав.

У відповідності до положень ч.1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно ч.2, 4 ст. 722 ЦК України право власності у обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Прийняття обдарованим документів, які посвідчують право власності на майно, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речи (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунку.

За змістом зазначеної норми закону дарувальник добровільно позбавляє себе права власності на майно, не маючи при цьому на меті отримання від обдарованого будь-яких вигод матеріального характеру, у свою чергу обдарований набуває права власності на майно при відсутності з його боку обов'язку надання таких вигод.

Згідно із ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 229 ЦК України).

З роз'яснень, які викладені в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними", убачається, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказах, пояснень нотаріуса, свідків вбачається, що ОСОБА_3 на момент укладення договору дарування усвідомлювала наслідки своїх дій та бажала їх настання, проте в подальшому через погіршення стосунків з відповідачем, змінила свою думку та заперечувала проти вказаного договору.

Доводи представника позивачки про те, що хвороба, на яку хворіє позивачка, а саме: боковий аміотрофічний склероз полісегментарна форма, та має симптоми такі як слабкість, м'язкові спазми, атрофія, порушення функцій мови, приступи неконтрольованого сміху або плачу, постійна депресія не доводять той факт, що вона помилилася щодо природи правочину та не усвідомлювала наслідки своїх дій, оскільки вказані обставини доводять лише факт фізичного, а не психічного розладу здоров'я позивачки.

Враховуючи, що укладений договір дарування відповідав внутрішній волі позивачки, яка усвідомлювала правову природу цього правочину, права та обов'язки, які виникнуть після його укладення між нею та відповідачем, та зважаючи на те, що її похилий вік, інвалідність, подальше проживання у відчуженій квартирі не можуть вважатися помилкою в розумінні ст. ст. 203, 229, 717 ЦК України, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність правових підстав для визнання оспореного правочину недійсним з заявлених позивачкою підстав і вважає, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні заявлених вимог.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до ЦПК України та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування і ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, правонаступником якої є ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Фурман

Судді: Л.В. Пузанова

К.Г. Чиркова