РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/21/16-ц
Провадження № 2/327/18/2016
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

у зв'язку з невиконанням ухвали про залишення позову без руху

05.04.2016 року смт. Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів),-

В С Т А Н О В И В :

25 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання спільної неповнолітньої дитини. Позивач вказала, що з відповідачем проживала 3 роки однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 10 травня 2014 року сторони припинили стосунки між собою та з вказаного часу проживають окремо, дитина знаходиться на утриманні позивача. При цьому, відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, тому позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 1/4 чи інше його доходу (заробітку) на утримання неповнолітньої дитини.

Пред'явлена позовна заява ухвалою суду від 22 березня 2016 року була залишена без руху, оскільки позивачем порушені вимоги ст.119 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Так, судом було зазначено, що відповідно до ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог, а також ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вже на стадії пред'явлення позову позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо несення тягаря доказування і довести при пред'явленні позову певне коло фактів, що мають процесуальне значення. Мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Цивільний процесуальний закон не вимагає від позивача правового обґрунтування позову, тобто посилання на норму права, яка регулює спірні правовідносини. Однак, позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає, вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Так, як зазначалось в ухвалі суду, позивачем не зазначено конкретне місце проживання (перебування) або місцезнаходження відповідача ОСОБА_2, поштовий індекс та номери засобів зв'язку.

Також в своїй позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 чи інше його доходу до повноліття дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Таким чином, позивачем не зазначено у який саме спосіб вона має бажання захистити права дитини.

При цьому, ст.181 СК України передбачено, якщо, зокрема, батьки ухиляються від сплати аліментів або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку (ч.8-10 ст.181 СК України).

Згідно з приписами чч.1,2 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який підлягає індексації відповідно до закону.

Прохання ж позивача про визначення в такому випадку аліментів в розмірі 1/4 частини його доходу чи іншому розмірі є некоректним, і, навпаки, повинно бути визначено самим позивачем, а не покладатись на розсуд суду, оскільки є недопустимим визначення вимог позивача за ініціативою суду.

Крім того, ОСОБА_1 заявлена вимога про стягнення грошових коштів на утримання дитини (аліментів), яка за своїм характером є майновою.

Пунктом 3 частини 1 статті 80 ЦПК України встановлено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Визначення ціни позову є необхідним для подальшого вирішення питання про розподіл судових витрат між сторонами.

У позовній заяві ціну позову не визначено і не зазначено.

За таких обставин, суд пропонував позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме, уточнити позовні вимоги та визначитись з ціною позову з посиланням на відповідні підстави його розрахунку, а також зазначити повну адресу місця проживання чи перебування відповідача ОСОБА_2, поштовий індекс та номери засобів зв'язку.

При цьому, позивачу для усунення недоліків позовної заяви судом був встановлений строк в межах 4 (чотирьох) днів з дня отримання позивачем ухвали. Вказана ухвала суду отримана позивачем 29 березня 2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте у визначений судом строк зазначені недоліки позивачем усунені не були. Заяв про надання додаткового строку для усунення визначених судом недоліків від позивача не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статті 119 цього Кодексу, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів), - визнати неподаною та повернути позивачеві.

Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції - Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.М.Кущ