Справа № 204/3968/15-ц
Провадження № 2/204/97/16
РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2016 року м.Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

за участю секретаря Духневича В.С.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №7 філії «Дніпропетровське регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів за строковим банківським вкладом,

в с т а н о в и в:

17 червня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (, код Банку 307231) на користь позивача грошові кошти у сумі 113163грн.45коп., з яких: основна сума - 50000грн., нараховані відсотки - 4355грн.54коп., 3% річних - 3452грн.07коп., інфляційні втрати - 1500грн., пеня - 8917грн.82коп., відсотки за прострочений строк повернення коштів за вкладом у розмірі 25,10% - 28767грн.13коп., 3% річних - 316грн.44коп., інфляційні втрати - 2400грн., пеня - 817грн.47коп., відсотки за прострочений строк повернення коштів за вкладом у розмірі 25,10% - 2636грн.98коп., моральна шкода - 10000грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем 28 травня 2014 року було укладено Договір-заява № 307231/8735/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в національній валюті на суму 250000грн. строком до 02 червня 2015 року. В день закінчення депозиту позивач звернувся до відповідача з метою повернення внесених коштів, однак відповідач свої зобов'язання не виконав, кошти не повернув, свою відмову пояснив тим, що нібито кошти відсутні, з'являться день-на-день. 05 червня 2015 р. позивач звернувся до відповідача, а саме до відділення № 7 Філії «Дніпропетровське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з офіційним листом-запитом, про те, щоб підготували грошові кошти у гривні, оскільки після закінчення терміну депозиту позивач має бажання отримати кошти в повному обсязі. Однак жодного результату, тільки обіцянки. У листопаді 2015 року позивачу було випалчено Фондом гарантування вкладів фізичних осіб кошти у розмірі 200000грн., на 29.01.2016р. залишок на рахунку складає 50000грн.

Позивач підтримав уточнені позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього надійшла заява в якій він просить відмовити у повному обсязі в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

28 травня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір-заява №307231/8735/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в національній валюті на суму 250000грн. строком до 02 червня 2015 року (а.с.6).

Згідно із п.1 Договору-заяви №307231/8735/370-14 від 28 травня 2014 року, вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в національній валюті на Вкладний рахунок №2635.4.07.50983.01 у сумі 250000грн, на строк з 28 травня 2014 року по 02 червня 2015 року у порядку та на умова, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.fcbank.com.ua.

Відповідно до п.2 Договору-заяви №307231/8735/370-14 від 28 травня 2014 року, за час користування коштами Вкладу, протягом строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Банк нараховує та виплачує Вкладникові проценти за ставкою 25,10% річних. Нарахування процентів здійснюється банком у порядку визначеному п.4.1.3 Основних умов. Капіталізація процентів, нарахованих на Вклад, не проводиться. Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок, відкритий у банку НОМЕР_1.

Пунктом 5 договору - заяви передбачено, що вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору - заяви, у порядку та на умовах, вкладених у п.5.3 основних умов. При цьому, Банк здійснює перерахунок нарахованих процентів за фактичний термін розміщення вкладу за ставкою із розрахунку 1,00% річних відповідно до положення п.5.5.3 основних Умов.

Відповідно до п.6 договору - заяви передбачено, що після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, Вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах передбачених положеннями п.5.2 Основних умов. Строк розміщення вкладу, визначений п.1 цього договору-заяви, може бути продовжений сторонами.

05 червня 2015 р. позивач звернувся до заступника начальника відділення № 7 Філії «Дніпропетровське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з заявою, в якій зазначає, про те, що він уклав договір депозитного вкладу №307231/8735/370-14 від 28.05.2014р. на суму 250000грн. строк якого закінчився 02 червня 2015р. Кошти банк не повертає, що є прямим порушенням договору (а.с.7).

Згідно із п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та процент на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором.

Відповідно до п.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На момент звернення позивача до банку з вимогою про повернення суми вкладу, діяла Постанова НБУ №758 від 03 грудня 2014р. «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України», відповідно до умов якої уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомата в межах до 150000 гривень на добу на одного клієнта, а також уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомата в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом - Національного банку України.

Частиною 1 статті 617 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно із ст.56 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Отже, з аналізу вказаних матеріально-правових норм та умов договорів депозиту можна дійти висновку, що Банк на вимогу Вкладника повинен повернути суму депозитного вкладу за умови відсутності форс-мажорних обставин, до яких в тому числі і віднесено нормативно-правові акти Національного банку України, що обмежують права сторін.

Як вбачається з Постанови Правління Національного банку України від 03 березня 2015 року №160 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України", банки зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати в межах до 150000 гривень на добу на одного клієнта. Уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ.

Оскільки позивач звернувся до банку з заявою про повернення коштів з депозитних рахунків та поточного рахунку 05 червня 2015 року, в той час як Постанова Правління Національного банку України від 03 березня 2015 року №160 набула чинності 04 березня 2015 року, тобто на час звернення існувала обставина незалежна від волі банку.

Тобто, на період звернення позивача до Банку, діяв зазначений нормативний акт Національного банку України, який є обов'язковим для виконання Банками, а у разі невиконання, Комерційні банки можуть бути притягнуті до відповідного виду відповідальності.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 вересня 2015 року №171 у АТ «Банк "Фінанси та Кредит" запроваджено тимчасову адміністрацію з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року (включно).

Наслідки запровадження тимчасової адміністрації регулюються ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI.

Так, згідно з ч.5 ст.36 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року №612 відповідно до ст.76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ПАТ «Банк "Фінанси та Кредит» визнано неплатоспроможним.

Постановою Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 рою №898 відповідно до статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано та прийнято рішення про ліквідацію банку.

Відповідно до Постанови виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 грудня 2015 року № 230 розпочато процедуру ліквідації банку.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Згідно із ч.1 ст.49 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ч.2 ст.49 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно із ч.3 ст.49 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Частиною 5 ст.49 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI встановлює, що протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

З аналізу вищенаведених норм законодавства випливає, що задоволення вимог кредиторів відбувається за певною процедурою, визначеною Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» позивач є кредитором тобто фізичною особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Так, відповідно до вимог ст.45 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI, позивачу необхідно було протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення Уповноваженої особи Фонду заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку для внесення останніх в реєстр вимог кредиторів задля можливості подальшого їх задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Позивач скористався своїм правом як кредитора Банку та був включений до реєстру кредиторів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації AT «Банк «Фінанси та Кредит» для отримання своїх коштів які містяться в Банку.

24 грудня 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу було виплачено гарантовану суму 200000грн. через ПАТ «ПУМБ», що підтверджуєте випискою по особовому рахунку (а.с.89,90).

Статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено гарантії за вкладом.

Зокрема, п. 1. Встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

У судовому засіданні було встановлено, що позивач, як кредитор, звертався до уповноваженої особи відповідача в межах процедури ліквідації та заявляв свої вимоги до банку, як його кредитор, за укладеним між сторонами договором банківського вкладу «Пенсійний» №307231/8735/370-14 від 28 травня 2014 року. Отже, стверджувати про порушення прав позивача відповідачем під час процедури ліквідації та невизнання його вимог, як кредитора, у суду підстав немає.

Таким чином, вимоги про стягнення коштів за строковим банківським вкладом задоволенню не підлягають.

У задоволені решти позовних вимог позивача також слід відмовити, оскільки вони заявлені передчасно.

Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку, що у задоволенні цивільного позову необхідно відмовити.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №7 філії «Дніпропетровське регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів за строковим банківським вкладом відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 14 березня 2016 року.

Суддя І.В. Тітова