Справа № 706/125/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі :

головуючого - судді Олійника М.Ф.,

за участю секретаря Рибчинецької Я.А.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, їх представника ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Монастирищенська районна державна адміністрація Черкаської області, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції у Черкаській області, управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області, про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_8, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Монастирищенська районна державна адміністрація, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції, про встановлення факту батьківства.

Просила встановити факт, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3., є батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_8, зазначивши батьком дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на такі обставини.

Навесні 1998 р. вона познайомилася із ОСОБА_9 Деякий час вони зустрічалися, від даних відносин у них народилася дочка ОСОБА_8. Враховуючи, що спільно вони не проживали, оскільки у ОСОБА_9 була інша сім'я, дитину вона зареєструвала за правилами ст. 55 КпШС України 1969 р., який діяв на час народження дитини і підлягає застосуванню при вирішенні спору, тобто запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записані за її вказівкою. ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_9 трагічно загинув. За життя він визнавав своє батьківство стосовно дочки ОСОБА_8, виховував її. З моменту народження дитини ОСОБА_9 орендував їм із донькою квартиру по АДРЕСА_1. Згодом ОСОБА_9 допоміг отримати кімнату по АДРЕСА_2, де вона на даний час проживає, допомагав платити комунальні послуги. Факт батьківства необхідно встановити їй для оформлення допомоги по втраті годувальника. Вона зверталась із заявою про встановлення батьківства в порядку окремого провадження, однак відповідач не визнала даного факту, тому вона вимушена звернутись до суду з позовною заявою.

У подальшому від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких вона просила у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_8 відмовити, оскільки її покійний батько ніколи з позивачем не проживав, а тим більше ніколи не вів з нею спільне господарство. Покійний батько весь час проживав з її матір'ю до його смерті по АДРЕСА_3. Ніколи покійний батько не казав їй, що у нього крім неї та її сестри є ще діти. Позивач ОСОБА_1 не надала суду доказів щодо спільного проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини з батьком дитини до народження дитини або спільного виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання батьком дитини батьківства. І надати такі докази позивач ОСОБА_1 не в змозі, оскільки її покійний батько ОСОБА_9 не проживав з позивачем разом жодного дня. Позивач ОСОБА_1 питання про батьківство при житті батька, якщо вона вважала його батьком своєї дитини, не ставила. І лише після смерті ОСОБА_9 позивач ОСОБА_1, прикриваючись тим, що вона хоче отримати допомогу по втраті годувальника, намагається встановити батьківство щодо своєї доньки ОСОБА_8.

Ухвалою суду від 24.04.2015 р. до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позов, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Додатково пояснила, що ОСОБА_9 постійно допомагав їм матеріально, купував коляску, подарунки, ліки, одяг для дитини, коли та йшла в дитячий садок, школу, на зиму. Возив до лікарні до лікарів. Коли дитина навчалась у другому класі, наймав їй репетитора з англійської мови. Оплачував заняття танцями і в музичній школі. Приїжджав до них, відвідував дитину. Коли дитина була в селі, купував їй солодощі, відвідував її. Письмових підтверджень про надання матеріальної допомоги у неї немає. Спільно з ОСОБА_9 вона не проживала, спільне господарство вони не вели. Знає, що ОСОБА_9 до смерті проживав з ОСОБА_6 Чи був зареєстрований цей шлюб та чи був він розірваний, вона не знає.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позов, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала повністю, посилаючись на обставини, зазначені у її запереченнях на позов.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила, що її батько ОСОБА_9 не проживав однією сім'єю, не вів спільне господарство з позивачем ОСОБА_1 Про якісь стосунки батька з позивачем ОСОБА_1 ні вона, ні її сестра ОСОБА_3, ні її матір ОСОБА_6 не знали, ніколи про це розмови не було. Її батько ОСОБА_9 постійно проживав в їх сім'ї , ніколи такого не було, щоб його не було вдома.

Представник відповідачів ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що на момент зачаття та народження дитини позивач ОСОБА_1 не проживала однією сім'єю, не вела спільне господарство з ОСОБА_9, який до смерті проживав з ОСОБА_6 Від шлюбу з останньою у них було двоє дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. ОСОБА_9 не визнавав ОСОБА_8 своєю дитиною, не надавав їй матеріальну допомогу, його сім'я про це не знала. Місто Монастирище є невеликим, в якому всі знають про все, у даному випадку такого не було.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилась, однак її інтереси у судовому засіданні за довіреністю представляла ОСОБА_7, яка позов визнала повністю та пояснила, що всі знали про ОСОБА_8, ОСОБА_9 любив всіх трьох дітей. Його мама ОСОБА_6 визнає ОСОБА_8 дитиною сина. Вона проживає в м. Умані і те, про що вона говорила, вона стверджує зі слів матері ОСОБА_6 ОСОБА_9 з ОСОБА_1 не проживав, чи вів з нею спільне господарство, вона не знає. До смерті він проживав разом із дружиною ОСОБА_6 в одній квартирі.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: органу опіки та піклування Монастирищенської районної державної адміністрації, відділу державної реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції, управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі у судове засідання не з'явились, однак від третіх осіб до суду надійшли письмові заяви з проханням розглянути справу без участі їх представників.

За таких умов суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача ОСОБА_6, представників третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: органу опіки та піклування Монастирищенської районної державної адміністрації, відділу державної реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції, управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі.

Заслухавши пояснення вказаних вище осіб, показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, дослідивши письмові докази: копії свідоцтва про народження ОСОБА_8, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України від 17.10.2014 р., інші письмові докази у справі, фотокартки із зображенням сім'ї ОСОБА_9, висновок судової генетичної експертизи від 08.02.2016 р. № 424, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Монастирищі, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 13.01.2004 р. зроблено відповідний запис за № 04. Матір'ю дитини зазначена позивач ОСОБА_1, батьком дитини зазначений ОСОБА_23, відомості про батька записані за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записані за її вказівкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС України 1969 р. при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 стверджувала, що батьком дитини є ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 53 КпШС України 1969 р. в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може

бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

До народження ІНФОРМАЦІЯ_2 малолітньої ОСОБА_8 матір дитини позивач ОСОБА_1 і померлий ОСОБА_9 спільно не проживали та спільне господарство не вели. Вказані обставини не заперечує сама позивач ОСОБА_1

Суд також вважає, що у судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 не доведена обставина спільного виховання та утримання нею та померлим ОСОБА_9 дитини. Також нею не надані докази, що з достовірністю підтверджують визнання померлим ОСОБА_9 батьківства.

На підтвердження цих обставин позивачем ОСОБА_1 надані лише показання свідків, інші докази відсутні, зокрема, відсутні письмові докази на підтвердження спільного утримання дитини, надання матеріальної допомоги ОСОБА_9

Проте навіть свідки, допитані за клопотанням позивача ОСОБА_1, не вказали про прояви визнання померлим ОСОБА_9 батьківства щодо малолітньої ОСОБА_8 на людях, у громадських місцях, жоден свідок не вказав, що ОСОБА_9 навідувався до дитячого садочка чи до школи, де перебувала малолітня ОСОБА_8, про спільний відпочинок ОСОБА_9 з ОСОБА_8.

Більш того, свідок ОСОБА_15, кум позивача ОСОБА_1, викликаний у судове засідання за клопотанням останньої, пояснив, що він хрестив малолітню ОСОБА_8, однак про те, що померлий ОСОБА_9 є батьком останньої, знає лише зі слів позивача ОСОБА_1, хоча свідок особисто знав ОСОБА_9 На самих хрестинах ОСОБА_9 не було, останній був лише на святкуванні в кафе ввечері, однак в якій іпостасі він там знаходився та де сидів, свідок вказати не зміг. Також свідок не зміг вказати, чи дарував щось ОСОБА_9 в день хрестин малолітній ОСОБА_8. За кума свідка просила позивач ОСОБА_1 Незважаючи на те, що свідок ОСОБА_15 є кумом, останній лише один раз був разом з померлим ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_18, яка працювала разом з померлим ОСОБА_9 з 1998 р., у судовому засіданні пояснила, що у колективі за місцем їх спільної роботи ніхто не знав про ОСОБА_8.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_17, ОСОБА_19 у своїх показаннях вказували на те, що померлий ОСОБА_9 визнавав своє батьківство щодо малолітньої ОСОБА_8, допомагав дитині матеріально, зокрема, придбав їй планшет, спілкувався з дитиною.

Суд ставиться критично до показань вказаних осіб, оскільки вони зацікавлені у вирішенні справи. ОСОБА_17 та ОСОБА_19 є сестрами позивача ОСОБА_1, а ОСОБА_11 та ОСОБА_13 працюють разом з позивачем ОСОБА_1 в одній установі - Монастирищенському районному суді і за їх твердженням перебувають з позивачем у дружніх стосунках. До того ж показання цих свідків спростовуються показаннями інших свідків, зокрема, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_16

Щодо підтвердження чи непідтвердженння визнання померлим ОСОБА_9 батьківства суд також бере до уваги такі обставини.

При народження дитини спільної заяви батьків про реєстрацію дитини не було. При житті ОСОБА_9 позивач ОСОБА_1 не ставила питання про встановлення батьківства в судовому порядку. Суд вважає, що причиною цьому є невизнання померлим ОСОБА_9 батьківства щодо малолітньої ОСОБА_8 і у зв'язку з цим неможливість доведення у судовому засіданні обставин з метою встановлення батьківства.

Відповідно до висновку судової генетичної експертизивід 08.02.2016 р. за № 424 молекулярно - генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_9 відносно ОСОБА_8 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_9 відносно ОСОБА_8 практично доведено.

Однак, за положеннями ст.53 КпШС України 1969 р., який підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, при встановленні батьківства в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, на відміну від положень нині чинного СК України 2002 р, відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, в тому числі які містяться у висновку судової генетичної експертизи, не є визначальними. Сам по собі висновок експертизи без наявності доказів на підтвердження обставин, передбачених ст.53 КпШС України 1969 р., не може бути підставою для встановлення батьківства.

Враховуючи зазначені обставини, у задоволенні позову необхідно відмовити повнісю.

Керуючись ч.ч. 2, 3 ст.53, ч.2 ст.55 КпШС України 1969 р., ст. ст. 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Монастирищенська районна державна адміністрація Черкаської області, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції у Черкаській області, управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області, про встановлення факту батьківства відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення (отримання копії) рішення апеляційної скарги.

Суддя: М.Ф. Олійник