провадження 2/201/458/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди та витрат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02 липня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди та витрат, позовні вимоги змінювалися, доповнювалися і уточнювалися. Позивач в своєму позові посилається на те, що вона з сімєю мешкає в квартирі АДРЕСА_1, 14 листопада 2014 року на 8-му поверсі цього будинку 134 по вул.. Мандриківській в квартирі мешкання відповідачки ОСОБА_2 - № 33 проводилися ремонтні роботи на балконі її квартири; під час цих ремонтних робіт з цього балкону вниз полетіли частки будівельних матеріалів і близько 16.15 години з цього балкону на 8-му поверсі будинку впали куски цегли і вони потрапили на припаркований біля будинку автомобіль позивачки «КІА Соренто», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Чоловік позивачки підійшов до квартири 33 з метою вирішення питання відшкодування збитків, завданих пошкодженням автомобіля, до нього вийшли відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4, родичі відповідачки, які і сказали, що проводять ремонтні роботи і надали письмову розписку з зобовязанням компенсувати витрати позивача на ремонт автомобіля. Але згодом вони відмовилися це робити. Позивачка звернулася до дільничного інспектора міліції, в райвідділ та до прокуратури з питанням притягнення винних осіб до відповідальності, але і це її питання розглянуте не було. Вказаними діями, повязаними з завданням збитків позивачу завдано значну матеріальну і моральну шкоду, вона понесла витрати та інш.. Позивачка звернулася з цим питанням до відповідачів, але отримала відмову, компенсацію збитків не отримала і зараз. Вважає, що вказану шкоду повинні відшкодовувати відповідачі і просила стягнути з них в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10540 грн., витрати на проведення експертного дослідження в сумі 700 грн., моральну шкоду 15000 грн., поштові витрати в сумі 86 грн. 58 коп. та витрати на судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., задовольнивши позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. В письмовому зверненні до суду проти позову заперечували, вважають викладені в позові обставини не правильними і не обгрунтованими і підстав для задоволення позову, на їх думку, немає. Вказаним, на думку суду, фактично заперечували проти позову і просили справу розглянути за наявними матеріалами справи на розсуд суду без їх участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаних відповідачів згідно ст. 169 ЦПК України.

Зясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими частковому задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з сімєю мешкає в квартирі АДРЕСА_2, 14 листопада 2014 року на 8-му поверсі цього будинку 134 по вул.. Мандриківській в квартирі мешкання відповідачки ОСОБА_2 - № 33 проводилися ремонтні роботи на балконі її квартири; під час цих ремонтних робіт з цього балкону вниз полетіли частки будівельних матеріалів і близько 16.15 години з цього балкону на 8-му поверсі будинку впали куски цегли і вони потрапили на припаркований біля будинку автомобіль позивачки «КІА Соренто», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Чоловік позивачки підійшов до квартири 33 з метою вирішення питання відшкодування збитків, завданих пошкодженням автомобіля, до нього вийшли відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4, родичі відповідачки, які і сказали, що проводять ремонтні роботи і надали письмову розписку з зобовязанням компенсувати витрати позивача на ремонт автомобіля. Але згодом вони відмовилися це робити. Позивачка звернулася до дільничного інспектора міліції, в райвідділ та до прокуратури з питанням притягнення винних осіб до відповідальності, але і це її питання розглянуте не було. Вказаними діями, повязаними з завданням збитків позивачу завдано значну матеріальну і моральну шкоду, вона понесла витрати та інш.. Позивачка звернулася з цим питанням до відповідачів, але отримала відмову, компенсацію збитків не отримала і зараз. В добровільному порядку питання не вирішене, виник спір і позивачка вимушена була звертатися з позовом до суду.

Суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 з сімєю мешкає в квартирі АДРЕСА_2, 14 листопада 2014 року на 8-му поверсі цього будинку 134 по вул. Мандриківській в квартирі мешкання відповідачки ОСОБА_2 - № 33 проводилися ремонтні роботи на балконі її квартири; під час цих ремонтних робіт з цього балкону вниз полетіли частки будівельних матеріалів і близько 16.15 години з цього балкону на 8-му поверсі будинку впали куски цегли і вони потрапили на припаркований біля будинку автомобіль позивачки «КІА Соренто», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Чоловік позивачки підійшов до квартири 33 з метою вирішення питання відшкодування збитків, завданих пошкодженням автомобіля, до нього вийшли відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4, родичі відповідачки, які і сказали, що проводять ремонтні роботи і надали письмову розписку з зобовязанням компенсувати витрати позивача на ремонт автомобіля.

Крім того, частки будівельних матеріалів і цегли летіли з вказаного балкону під час цього ремонту і на інші автомобілі, припарковані біля цього будинку, де власниками є інші громадяни, останні заявили свої претензії цим же відповідачам і їм була відшкодована матеріальна шкода, збитки, завдані пошкодженням їх автомобілів, залишилося не вирішеним лише питання з позивачкою.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Судом встановлено, що 14 листопада 2014 року з 8-го поверху будинку 134 по вул. Мандриківській в квартирі № 33 (власник квартир відповідачка ОСОБА_2С.) проводилися ремонтні роботи - на балконі її квартири; під час цих ремонтних робіт з цього балкону вниз полетіли частки будівельних матеріалів і близько 16.15 години з цього балкону на 8-му поверсі будинку впали куски цегли і вони потрапили на припаркований біля будинку автомобіль позивачки «КІА Соренто», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Позивачу завдана шкода. Відповідно до висновку авто товарознавчої експертизи шкода складає 10540 грн.

Відповідно до п. З. постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з пошкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших, негативних наслідків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, суд вважає, що цим відповідачем дійсно позивачу була завдана моральна шкода, що полягає в наступному: на час та після завдання вказаної матеріальної шкоди, збитків позивач вимушений через неправомірну поведінку відповідачки і її родичів був відмовитись від звичного способу життя, він не мав можливості нормально спілкуватись зі своєю родиною, сусідами по будинку. Усвідомлення того факту, що через нього (позивача) його близькі та рідні вимушені змінити уклад свого життя, вживати додаткових зусиль і позбавити себе нормального відпочинку постійно пригнічувало і продовжує пригнічувати позивача; сам факт перенесення збитків від хвилювань в результаті викликало не лише фізичну, але й душевну біль і завдало душевної травми; особиста вимушена бездіяльність та безпомічність також спричиняли моральні страждання позивачу, оскільки за складом характеру і стилем життя позивач активна людина, а в результаті вказаного конфлікту вимушена була на деякий час припинити своє спілкування із знайомими та друзями, колегами по роботі; відношення відповідача до скоєного ним, який не тільки не робить ні чого для відшкодування завданої шкоди, але й не визнає в повному обсязі своєї вини у скоєному і на протязі вже тривалого часу.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

З викладеного видно, що позивачу неправомірними діями завдавача шкоди - відповідача завдано моральної шкоди за кожною з підстав встановлених законодавцем. Суд вважає можливим задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди частково в розмірі 1500 грн., в задоволенні решти вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, виходячі з вимог зазначених норм матеріального права витікає, що неправомірними діями саме вказаного відповідача, повязаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) позивачу було завдано моральної шкоди, яка знаходиться в безпосередньому причинно-слідчому звязку зі вказаними діями відповідача і яка підлягає повному відшкодуванню за рахунок винної особи (відповідача), оскільки завдання шкоди було внаслідок правопорушення, тобто грубого порушення прав особи та законодавства в цілому; завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки; завдання шкоди здоровю позивача; завдання майнової шкоди позивачу; завдання збитків позивачу; вимушеність на протязі тривалого часу захищати свої порушені права; невірне ставлення до своєї поведінки з боку відповідача, який не здійснив дій, щодо відшкодування завданої шкоди і продовжує не визнавати свою вину.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов підлягає частковому задоволенню: суд вважає можливим стягнення шкоди лише з власника вказаної квартири, де проводився ремонт балкону ОСОБА_2, оскільки належних документів про завдання шкоди саме іншими відповідачами (договір підряду, накладні чи квитанції придбання будівельних матеріалів ними, правомірність їх знаходження в квартирі у вказаний час під час ремонту, їх повноваження на відшкодування шкоди, родинні відносини та інш.) суду не надані. ОСОБА_2 ж є власницею вказаного житла, де проводилися ремонтні роботи на балконі і несе повну відповідальність за завдану шкоду, спричинені збитки.

Вiдповiдно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-якi домовленості i зобовязання стосовно вказаного відповідача відносно завданої шкоди, предмета спору, а відповідач не довів незаконність дій позивача в сенсі позовних вимог. Твердження можливе відповідача про наявнiсть будь-яких iнших зобов'язань стосовно позовних вимог - є припущенням.

Тобто, відповідач ОСОБА_2С повинна довести, що її дiями не було порушено її права або права позивача. Однак, жодних належних доказiв цим відповідачем до суду не надано.

Не може суд прийняти до уваги часткове не визнання відповідачем позовних вимогах в повному обсязі, оскільки воно спростовується вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджується.

При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10540 грн., витрати на проведення експертного дослідження в сумі 700 грн., моральну шкоду 1500 грн., поштові витрати в сумі 86 грн. 58 коп. та витрати на судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., а всього 13313 грн. 78 коп., в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди та витрат слід відмовити.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної і моральної шкоди та витрат в такому вигляді знайшли своє обєктивне підтвердження в ході судового засідання і підлягають частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 55, 124 Конституції України; ст. ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 81, 209, 212-216, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10540 грн., витрати на проведення експертного дослідження в сумі 700 грн., моральну шкоду 1500 грн., поштові витрати в сумі 86 грн. 58 коп. та витрати на судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., а всього 13313 грн. 78 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди та витрат відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -