АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/873/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5 Свитка С. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівПодороги В. М. , Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину автомобіля, зміну черговості одержання права на спадкування, усунення від права на спадкування за законом , -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину автомобіля, зміну черговості одержання права на спадкування, усунення від права на спадкування за законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_6 в с.Дацьки Корсунь-Шевченківського району помер ОСОБА_9, з яким вона проживала однією сім*єю без реєстрації шлюбу з 03 лютого 2008 року по день смерті останнього.

Під час спільного проживання вона спільно із померлим, за спільні кошти, в т.ч. за отримані в кредит, забезпечений іпотекою належного їй будинку, придбала автомобіль «DEO NEXIA», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. В грудні 2011 року у ОСОБА_9 погіршився стан здоров'я, а згодом у нього виявили онкологічне захворювання, внаслідок чого для лікування хворого чоловіка вона витратила належні їй кошти в сумі 72609, 73 грн, але вжитими заходами лікування зберегти життя останнього не вдалося.

Під час тривалого лікування вона матеріально забезпечувала ОСОБА_9 ліками, харчуванням, доглядом та виконання усіх приписів лікарів, а відповідачі самоусунулися від догляду за хворим батьком у найскладніший період його життя, коли він конче потребував сторонньої допомоги, не цікавилися його станом здоров'я, не купували ліки і продукти харчування, вкрай рідко провідували його у лікарнях.

А тому, позивачка просила суд встановити юридичний факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу її з ОСОБА_9 з 3 лютого 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_6, визнати за нею право власності на ? автомобіля «DEO NEXIA», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, усунути ОСОБА_8 та ОСОБА_6 від права на спадкування на спадкове майно померлого ОСОБА_9, змінити їй право на спадкування за законом на спадкове майно ОСОБА_9 з четвертої черги на першу чергу спадкоємців.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково та встановлено факт проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Дацьки Корсунь - Шевченківського району Черкаської області, однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з серпня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_6, визнано за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, жит. с. Дацьки Корсунь - Шевченківського району (РНОКПП НОМЕР_2) право власності на 1/2 частину автомобіля «DEO NEXIA», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, надано ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, спадкоємцю за законом четвертої черги, право на спадкування після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Дацьки Корсунь - Шевченківського району Черкаської області, разом із спадкоємцями за законом першої черги ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на дане рішення, в якій просить рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, оскільки вважає його ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права та при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін з наступних підстав.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і як наслідок ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, частково задовольняючи позовні вимоги позивачки про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнавши за позивачкою право на 1/2 частину спірного автомобіля та змінивши черговість спадкування для позивачки, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що в судовому засіданні позивачкою та її представником було доведено те, що позивачка та ОСОБА_9 проживали спільно та вели спільне господарство з серпня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_6, не перебуваючи при цьому в шлюбі між собою, також як і в іншому шлюбі, а відтак вони є такими, що на них поширюється норма ст.74 Сімейного кодексу України.

За змістом ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу, що визначає право спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 20 постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися відносини, що притаманні подружжю.

Згідно ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім'ї має одинока особа. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Тобто, встановлення факту проживання жінки та чоловіка однією сім'єю без реєстрації шлюбу тягне за собою визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте ними за час спільного проживання. У даному випадку інше не встановлено письмовим договором між позивачем та померлою особою.

Зокрема, ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За матеріалами справи колегією суддів установлено, що Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області 12.11.2013 року ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.26).

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 21.11.2014 року (а.с.а.с.171-175) за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_8 до ОСОБА_7, за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_9, третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Селищенська сільська рада, Корсунь-Шевченківська державна нотаріальна контора про встановлення нікчемності заповіту було встановлено, що ОСОБА_9 є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_4, відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_4, виданого Іркліївською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області 19.12.1987 року, актовий запис №66, та серії НОМЕР_5, виданого Корсунь-Шевченківським райвідділом ЗАГСу Черкаської області 23.01.1982 року, актовий запис №19.

Корсунь - Шевченківською державною нотаріальною конторою заведена 22.11.2013 року спадкова справа №570/2013, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу Корсунь-Шевченківського РС УДМС України в Черкаській області, ОСОБА_9 був зареєстрований по АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки Дацьківської сільської ради №328 від 05.05.2014 року ОСОБА_9 з квітня 2013 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 проживав без реєстрації в господарстві ОСОБА_7 в с. Дацьки Корсунь-Шевченківського району Черкаської області.

Висновки суду першої інстанції про те, що надані позивачкою документи про хворобу та лікування ОСОБА_9 (а.с.27-69,70-73) підтверджують факт тяжкого захворювання ОСОБА_9, його тривалий перебіг з грудня 2011 року по жовтень 2013 року, придбання нею ліків для хворого, є вірними та оцінені на підставі належних доказів, а визнання судом факту про надання саме позивачкою таких документів, які свідчать про тривалий час опікування позивачкою ОСОБА_9, матеріальне забезпечення його та надання необхідної допомоги останньому, що перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги, ґрунтується на наданих позивачкою доказах, і які не були спростовані відповідачами.

Окрім того, судом установлено, що згідно договору іпотеки, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7 від 22.08.2008 року, цього числа остання отримала кредит в сумі 40000 грн. та забезпечила виконання кредитних зобов*язань передачею в іпотеку належного їй на праві власності житлового будинку в с.Дацьки Корсунь-Шевченківського району ( а.с.а.с.166-170).

Згідно договору купівлі-продажу №СФ-0025241 від 22.09.2008 року ОСОБА_9 купив автомобіль «DEO NEXIA», 2008 року випуску за 54900 грн, що підтверджується актом приймання-передачі автомобіля від 22.09.2008 року (а.с. 161) та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.160).

За наявності наданих доказів, встановлених обставин та показів свідків, суд першої інстанції обґрунтовано встановив те, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_9 з серпня 2008 року і до дня своєї смерті проживав сім'єю без реєстрації шлюбу з позивачкою ОСОБА_7, тобто більше пяти років до часу відкриття спадщини останнього.

А тому, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що позивачкою доведено факт перебування її з ОСОБА_9 у період з серпня 2008 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 у фактичних шлюбних відносинах і проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а також ведення спільного господарства та наявності єдиного сімейного бюджету.

Зокрема, даний факт підтверджується і показами свідків, допитаних у судовому засіданні, та матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та приходить до переконання, що надані докази позивачкою ОСОБА_7 є належними і допустимими, і які були правильно оцінені судом першої інстанції.

Окрім того, відповідачами по справі не надано суду доказів, які б достовірно підтверджували факт не проживання ОСОБА_9 з позивачкою однією сім'єю в спірний період.

А тому, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що набуте позивачкою та ОСОБА_9 за час фактичних шлюбних відносин майно, автомобіль «DEO NEXIA», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно з нормами ст. 60 і ст. 74 СК України, належить їм на праві спільної сумісної власності, незважаючи на те, що був зареєстрований на ім'я ОСОБА_9

Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

А тому, висновки суду першої інстанції про визнання спірної автомашини об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_7 є обґрунтованими, і відповідно визнання права власності на 1/2 частину спірної автомашини за позивачкою ОСОБА_7 відповідають нормам матеріального права.

Після смерті ОСОБА_9 спадкоємцями першої черги за законом є його сини - відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Спадкоємцем четвертої черги за законом є позивачка ОСОБА_7

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, що передбачено ст.1264 ЦК України.

Частиною 2 ст.3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Положеннями п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

А тому, оцінивши наявні докази у справі та встановивши факт проживання позивачки з ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрацію шлюбу з серпня 2008 року і до смерті останнього в жовтні 2013 року, тобто понад п'ять років, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що у позивачки виникло право на спадкування після померлого ОСОБА_9, як спадкоємця четвертої черги.

Також, судом першої інстанції установлено, що у період тривалої тяжкої хвороби ОСОБА_9 з грудня 2011 року по жовтень 2013 року відповідачі спільно із позивачкою надавали допомогу останньому в утриманні і лікуванні в межах своїх можливостей. При цьому, позивачкою були були затрачені значні кошти на лікування і утримання хворого, здійснювався постійний догляд за ним, як за особою що перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги.

А тому, висновки суду першої інстанції щодо надання позивачці, як спадкоємцю за законом четвертої черги, право на спадкування після смерті ОСОБА_9 разом із спадкоємцями за законом першої черги ОСОБА_6 та ОСОБА_8 є обґрунтованими та відповідають обставинам справи і положенням ч.2 ст.1259 ЦК України, відповідно до яких, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

При цьому, судом також установлено, що і діти спадкодавця-відповідачі по справі, приймали участь в лікуванні та утриманні батька ОСОБА_9 під час його тяжкої хвороби, коли останній вкрай її потребував, а тому були відсутні підстави для усунення відповідачів від права на спадкування після померлого ОСОБА_9

За встановлених обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позову в частині надання позивачці ОСОБА_7 права на спадкування за законом, як спадкоємцю четвертої черги, разом із відповідачами, як спадкоємцями першої черги, відмовивши у задоволенні позову в частині усунення відповідачів від права на спадкування після їхнього батька.

Доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права є не обґрунтованими і до задоволення не підлягають, а тому, з врахуванням встановлених обставин, матеріалів справи, доводів сторін та апеляційної скарги, положень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність ухваленого рішення, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін, відповідно до вимог ст.308 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307 , 308 , 313 , 314, 315 , 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину автомобіля, зміну черговості одержання права на спадкування, усунення від права на спадкування за законом , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :