Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2808/15-ц Провадження № 2/711/226/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

- головуючого - судді Клочко О.В.,

- при секретарі - Литовченко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування м . Черкаси про встановлення факту перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною , про зобов'язання ОСОБА_2 надавати інформацію у разі зміни місця проживання дитини -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування м . Черкаси про встановлення факту перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та про зобов'язання ОСОБА_2 надавати інформацію у разі зміни місця проживання дитини - про її здоров'я та навчання.

Доводи заяви обґрунтовуються тим , що 05.11.2009 року між ними було укладено шлюб, від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

29 жовтня 2012 року Соснівським районним судом м. Черкаси винесено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до нього про визначення місця проживання дитини, у відповідності з яким визначено місце проживання дитини разом із матір,ю ОСОБА_2 за адресою м . Черкаси, АДРЕСА_1.

В той же час , у вказаному рішенні суду не було встановлено його участь та час у спілкуванні з дитиною , як батька дитини.

Він любить свого сина та бажає проводити з ним час, брати участь у його вихованні, піклуватися про його дозвілля, фізичний розвиток.

Відповідачка ОСОБА_2 робить все можливе для того , щоб незаконним шляхом позбавити його на спілкування з дитиною, а численні переговори не дали позитивних результатів , а тому, він змушений звертатися з даним позовом до суду.

Вже майже два роки він не може побачитися із своїм сином, перешкоди здійснює відповідачка , а також її батьки.

Він, як батько дитини, не може реалізувати свої батьківські права на виховання та розвиток дитини, займатися його фізичним та духовним розвитком.

Відповідно до ст..141 СК України мати , батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками дитини, проживання їх окремо один від одного, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Просив суд встановити факт перешкод у спілкуванні його з дитиною з боку ОСОБА_2 , зобов'язати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із малолітнім сином ОСОБА_3 та зобов'язати не перешкоджати отриманню ним інформації про здоров'я та навчання дитини.

16.10.2015 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надано суду заяву про збільшення позовних вимог , в якій заявник просив суд встановити факт перешкод у спілкуванні його з дитиною з боку ОСОБА_2 , зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із дитиною та зобов'язати відповідачку невідкладно , протягом однієї доби надавати у письмовому вигляді інформацію у разі зміни місця проживання дитини про здоров'я та навчання дитини.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, зазначивши , що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Представник третьої особи - органу опіки та піклування м . Черкаси у вирішенні спору поклалася на суд.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи , в тому числі і матеріали / ксерокопії / цивільних справ Соснівського районного суду м . Черкаси за період з 2012 по 2014 роки , суд приходить до наступного.

За обставинами справи , встановлено , що 05.11.2009 року між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В серпні 2012 року сімейні стосунки між сторонами погіршилися , в результаті чого ОСОБА_1 залишився проживати разом із дитиною ОСОБА_3, а ОСОБА_2 стала проживати зі своїми батьками за іншою адресою та звернулася до органу опіки та піклування із заявою про визначення їй способу участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м . Черкаси у справі №2-2211/2013 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 03.10.2012 року №1424 за заявою ОСОБА_2 визначено графік участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином - їй була надана можливість спілкуватися та бачитися з дитиною кожного дня з 14.00 години до 18.00 години без присутності батька дитини ОСОБА_1

В ході розгляду справи встановлено , що ОСОБА_1 вказане рішення виконавчого комітету жодного разу не виконував, в результаті чого з боку ОСОБА_2 були неодноразові заяви, звернення з приводу невиконання ОСОБА_1 рішення, що підтвердила і представник органу опіки та піклування.

У зв'язку з цим та виниклим між сторонами спором щодо визначення місця проживання дитини - малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 25.10.2012 року органом опіки та піклування було складено висновок щодо визначення місця проживання дитини, а 29.10.2012 року Соснівським районним судом у цивільній справі №2-2652/12 винесено рішення про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 з матір'ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1. / рішення додано до справи / .

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11.01.2013 року вказане рішення суду залишено без змін.

За вищевказаним рішенням суду від 29.10.2012 року ОСОБА_1 чинив перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та побаченні з дитиною, а тому , ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м . Черкаси від 04.04.2013 року у справі №712/2275/13-ц суд вирішив відібрати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 де б він не знаходився , у особи, яка її незаконно утримує - відповідача ОСОБА_1 та передати його матері ОСОБА_2./ рішення додано до справи /

Відповідно до даних висновку органу опіки та піклування м . Черкаси №435/30-02-48 від 20.10.2014 року про участь у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3 та обставин, встановлених в судовому засіданні, вбачається , що ОСОБА_1 дитину передавати матері категорично відмовився, рішення суду про відібрання дитини не визнавав, проте , до вищестоящого суду вказане рішення не оскаржував та з травня 2013 року разом із дитиною перебував у розшуку Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області .

У жовтні 2013 року рішення суду про відібрання дитини було виконане, працівники правоохоронних органів відібрали дитину у батька та передали дитину матері.

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м . Черкаси з позовом про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином .

В ході розгляду вказаної справи за заявою ОСОБА_1, в судовому порядку витребовувався висновок органу опіки та піклування ,який було складено 20.10.2014 року за №435/30-02-48 та відповідно до нього , орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити спосіб батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином - щовівторка та щочетверга з 17.00 до 19.00 год., перші та треті вихідні місяця по суботам з 9.00 до 13.00 год. в присутності матері дитини, два тижні влітку, під час відпустки батька, за попередньою домовленістю з матір,ю дитини, з урахуванням обставин, які можуть виникнути, проте ОСОБА_1 надав суду заяву про залишення даного позову без розгляду та ухвалою Соснівського районного суду м . Черкаси від 26 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною залишено без розгляду.

Після того, як заочним рішенням Соснівського районного суду м . Черкаси від 04.04.2013 року у справі №712/2275/13-ц суд вирішив відібрати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 де б він не знаходився , у особи, яка її незаконно утримує - відповідача ОСОБА_1 та передати його матері ОСОБА_2, після розшуку дитини працівниками правоохоронних органів , ОСОБА_2 адресувала на адресу служби у справах дітей листа, в якому зазначила , що вона категорично проти спілкування батька з дитиною, тому, що її колишній чоловік ОСОБА_1 проявив себе як неврівноважена людина, з якою неможливо домовитися та це змушує її проживати в іншому місті, вона усвідомлює, що батько дитини повинен приймати участь у вихованні дитини, але своїми діями та вчинками змушує її відкидати будь - які спроби налагодити з ними відносини та відмовилася вказати місце свого перебування.

Таким чином , станом на час розгляду даної справи, встановлено, що :

а) на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 03.10.2012 року №1424 щодо визначення графіку участі у вихованні та спілкуванні дитини, а також висновку органу опіки та піклування від 25.10.2012 року щодо визначення місця проживання дитини з матір'ю дитини ОСОБА_2 - 29.10.2012 року Соснівським районним судом у цивільній справі №2-2652/12 винесено рішення про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 саме з матір'ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1, тобто, діє вказане рішення суду та рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 03.10.2012 року №1424

б) ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11.01.2013 року вказане рішення суду залишено без змін,тобто, вищестоящим судом підтверджена законність та обґрунтованість вказаного рішення Соснівського районного суду м . Черкаси про визначення місця проживання дитини саме з матір'ю

в) за вищевказаним рішенням суду від 29.10.2012 року також встановлено та підтверджено , що ОСОБА_1 чинив перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та побаченні з дитиною, а тому , ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини.

Тобто, в судовому порядку також підтверджено обставини створення ОСОБА_1 перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні та побаченні з дитиною

г) заочним рішенням Соснівського районного суду м . Черкаси від 04.04.2013 року у справі №712/2275/13-ц суд вирішив відібрати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 де б він не знаходився , у особи, яка її незаконно утримує - відповідача ОСОБА_1 та передати його матері ОСОБА_2

Вищевказане підтверджує те , що у спірний між сторонами період часу щодо спілкування та побачення зі своєю дитиною / з часу дії рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 03.10.2012 року №1424 , набрання рішенням Соснівського районного суду м . Черкаси від 29.10.2012 року про визначення місця проживання дитини , а фактично з часу розпаду сім,ї - серпня 2012 року , набранням законної сили заочним рішенням Соснівського районного суду м . Черкаси від 04.04.2013 року про відібрання дитини та по теперішній час / , в судовому порядку доведено існування таких перешкод саме з боку ОСОБА_1 , чому підтвердження рішення вищевказані рішення Соснівського районного суду від 29.10.2012 року та від 04.04.2013 року щодо спірного питання, та відсутність таких перешкод у діях ОСОБА_2, оскільки місцем постійного проживання дитини визначено саме з матір'ю та на час звернення позивача ОСОБА_1 до суду існує встановлений законодавством правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини.

Прийняте рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 03.10.2012 року за №1424 , рішення органу опіки та піклування від 25.10.2012 року є обов'язковими для батьків / ст.158 СК України / , оскільки на теперішній час ці рішення діють та вони підтверджені судами - першої та апеляційної інстанцій , про що вказано вище, а крім того , в процесі їхнього виконання підтверджено обставини грубого порушення виконання рішення органу опіки та піклування від 25.10.2012 року та рішення суду від 29.10.2012 року саме з боку ОСОБА_1 та встановлено факт відібрання малолітньої дитини в судовому порядку.

Що стосується висновку органу опіки та піклування м. Черкаси, складеного 20.10.2014 року за №435/30-02-48 на виконання ухвали Соснівського районного суду м . Черкаси від 29.08.2014 року щодо визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, то він складений безпосередньо після того, коли в судовому порядку спір між сторонами було вже врегульовано у встановленому законом порядку та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов'язані виконувати ухвалені судами рішення про визначення місця проживання дитини та встановлено , що після виконання рішення суду про відібрання дитини , ОСОБА_2 вибула до м. Києва , та дійсна адреса місця її перебування невідома.

Тобто, фактичного доведення до відому ОСОБА_2 вказаного висновку органу опіки та піклування не відбулося , нею було лише надіслано лист на адресу служби у справах дітей, в якому вона категорично заперечує спілкування батька та сина з посиланням на те , що ОСОБА_1 проявив себе з негативної сторони та в силу цього вона змушена проживати в іншому місті.

Також, встановлено , що вказаний висновок органу опіки та піклування від 20.10.2014 року хоча і було складено в рамках цивільної справи про визначення способу участі у вихованні та спілкування з дитиною, проте, провадження у цій справі було залишено без розгляду з ініціативи заявника ОСОБА_1 / ухвала суду долучена до справи / , тобто, цей висновок не знайшов своєї реалізації та практичного застосування в стосунках між сторонами та на теперішній час виконується рішення суду від 29.10.2012 року про визначення місця проживання дитини з ОСОБА_2, в процесі виконання якого позивач ОСОБА_1, як батько дитини , допустив невиконання рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 03.10.2012 року №1424, а також висновку органу опіки та піклування від 25.10.2012 року

За таких обставин , в діях ОСОБА_2 відсутні дії, направлені на створення перешкод у спілкуванні та побаченні з дитиною, а тому , позовні вимоги ОСОБА_1 до задоволення не можуть підлягати.

Щодо правового обґрунтування , суд має виходити з конкретних обставин справи , наявного висновку органу опіки , яке є обов'язковим для батьків / ст.158 СК України /, інтересів дитини та має зазначити наступне.

Тільки у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Підстави виникнення,зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, інших членів сім,ї та родичів визначений СК України.

Зокрема, особисті немайнові права і обов'язки батьків і дітей визначені главою 13 СК України.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну і моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні , зокрема , якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини / періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку , відвідування дитиною місця його проживання, тощо / , місце та час їхнього спілкування.

Таким чином , законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини.

Окрім того, батьків законодавством зобов'язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно / ст.157 СК України / .

Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків. Слід зазначити, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків / ст.158 СК України / .

І , як було вказано вище, лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини / періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання , тощо /, місце та час їхнього спілкування.

Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, батько зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини постійно, а не тільки за домовленістю із матір'ю.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Однак, згідно із частиною 6 статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Узагальнюючи вищенаведене, суд вважає , що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у суду не має.

Законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо брати участь у вихованні дитини та право на спілкування та приймати участь у його вихованні.

Разом з тим законодавством України також встановлено і правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того із батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини , інших обставин, що мають істотне значення, і це рішення - є обов'язковим до виконання батьками дитини.

Та лише у випадку вчинення перешкод того з батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків , хто проживає окремо, у наданні можливості спілкуватися та приймати участь у її вихованні, в разі ухилення від виконання рішення органу опіки т піклування, другий з батьків має право на звернення до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Як встановлено в ході розгляду справи , на теперішній час виконуються рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 03.10.2012 року щодо визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною , рішення Соснівського районного суду м . Черкаси від 29.10.2012 року про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відсутні будь - які фактичні дані, докази про порушення вказаних рішень / визначеного законодавством правого механізму визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною / .

Слід також зазначити , що для законного та обґрунтованого вирішення спору про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та встановлення способу спілкування позивача з дитиною має бути правильно визначено характер спірних правовідносин, правові норми, що їх регулюють, та встановлено чим підтверджені доводи позивача про вчинення відповідачкою перешкод у їх спілкуванні та вихованні дитини, та має бути з'ясовано чи ухиляється відповідачка від виконання прийнятого органом опіки та піклування рішення щодо встановлення способу спілкування заявника з дитиною та чи відповідає вказане рішення інтересам дитини.

За позовною заявою ОСОБА_1 , вбачається , що вона не містить жодного документального підтвердження щодо фіксації порушення ОСОБА_2 виконання рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №1424 від 03.10.2012 року , рішення органу опіки та піклування м . Черкаси від 25.10.2012 року та рішення Соснівського районного суду м . Черкаси від 29.10.2012 року, фактів створення перешкод у спілкуванні та побаченню батька з дитиною, та в додатку до заяви до суду вони не надані, в ході розгляду справи такі документальні підтвердження, пояснення свідків, тощо , також не додані.

А тому , узагальнюючи вищенаведене , підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у суду не має.

На підставі ст.ст. 11, 60, 88, 213-215 ЦПК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 19, 141, 151,155, 158, 159, 160,162,163 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: О. В. Клочко