Номер провадження: 22-ц/785/1332/16
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Калараш А.А.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «АДМ Іллічівськ», третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заборгованості по невиплаченій заробітній платі та оплаті лікарняних при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 червня 2015 року,

встановила:

У листопаді 2014 р. ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив: 1) визнати незаконним та скасувати накази № 526-О від 17.12.2012 р., № 41-О від 11.02.2013 р. та № 1-О від 03.01.2013 р.; 2) стягнути заробітну плату за період з 24 вересня - жовтень 2011 р.; 3) стягнути оплату по лікарняним листам за січень - лютий 2013 р.; 4) стягнути грошову компенсацію за невикористані 3 дні щорічної додаткової відпустки; 5) стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день ухвалення рішення; 6) стягнути понесені витрати на медичний огляд; 5) визнати нещасний випадок, який стався з ним на підприємстві у 2009 р. пов'язаним з виробництвом; 6) стягнути відшкодування моральної шкоди у сумі - 100 000,00 грн..

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що за час роботи на підприємстві з боку адміністрації на нього постійно здійснювався тиск. Його неодноразово звільняли з роботи за ініціативою керівництва, але він був поновлений на роботі за рішеннями суду. Вищевказаними наказами його незаконно притягували до дисциплінарної відповідальності. У 2009 р. на підприємстві з ним стався нещасний випадок, який незаконно було зафіксовано як побутовий.

08.11.2013 р. його звільнили з роботи за скороченням штату. При звільнені не провели повного розрахунку: - не виплатили заробітну плату за період з 24 вересня - жовтень 2011 р.; - не оплатили лікарняні листи за січень - лютий 2013 р.; - не оплатили грошову компенсацію за невикористані 3 дні щорічної додаткової відпустки.

Вказаними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягає у погіршенні стану здоров'я, що потягло за собою довготривале лікування.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх за викладених у позові підстав.

Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03.06.2015 р. у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення його позову. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Представник ПрАТ «АДМ Іллічівськ» у письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважала необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Посилалася на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки трудовий договір з позивачем було припинено за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням посади внаслідок реорганізації на підприємстві. Наказами № 526-О від 17.12.2012 р. та № 41-О від 11.02.2013 р. ОСОБА_4 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у зв'язку з не проходженням обов'язкового медичного огляду, повторної відмови від проходження обов'язкової перевірки знань з питань охорони праці та відсутності на робочому місці без поважних причин. Наказом № 1-О від 03.01.2013 р. позивача було відсторонено від роботи до проходження повторної перевірки знань з питань охорони праці. Територіальна державна інспекція з питань праці в Одеській області за результатами здійсненої перевірки порушень трудового законодавства при притягненні ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності за вищевказаними наказами не виявила. Позивач не довів належними та допустимими доказами факт звернення до закладів охорони здоров'я з метою відновлення втрачених листів непрацездатності, які до підприємства не надходили. Підстави для нарахування заробітної плати за кінець вересня - жовтень 2011 р. відсутні, оскільки відповідно до попереднього рішення апеляційного суду позивач був звільнений з посади - 22.09.2010 р., а поновлений на роботі - з 01.11.2011 р., з присудженням йому середнього заробітку за 12 місяців (з 22.09.2010 р. по 23.09.2011 р.). Тому за неохоплений цим періодом жовтень 2011 р. підстави для нарахування та виплати заробітної плати відсутні. Отримання позивачем невиробничої травми у травні 2009 р. підтверджено листком непрацездатності АБЮ № 929579 та підтверджено результатами перевірки, здійсненої Територіальною державною інспекцією з питань праці в Одеській області.

Представники ПрАТ «АДМ Іллічівськ» у судовому засіданні підтримали вкладені у письмових запереченнях на апеляційну скаргу доводи та вимоги. Додатково надали апеляційному суду копії: зданих позивачем на підприємство листків непрацездатності; наказу від 23.09.2011 р. № 731-1-к про поновлення позивача на роботі; Акту перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області № 15-04-034/0015 від 29.02.102 р.; наказу № 503-О від 09.11.2009 р. про встановлення строків проходження медичних оглядів; розрахункового листка за квітень 2012 р.; пояснювальних записок позивача за листопад 2011 р.; картки умов праці транспортувальника; договору № 60 на проведення медичних оглядів працівників, укладений 12.04.2011 р. з Іллічівською Басейновою лікарнею на водному транспорті. На вимогу апеляційного суду було надано розрахунок нарахувань допомоги по тимчасовій непрацездатності за листками непрацездатності № 637266 з 02.01.2013 р. по 11.01.2013 р. та № 637848 з 04.02.2013 р. по 08.02.2013 р..

Третя особа, ОСОБА_5, у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Повістка була отримана представниками ПрАТ «АДМ Іллічівськ». Причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань не надав.

Згідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином сповіщених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є безпідставними (Т. 3, а. с. 10 - 15).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, цих висновків суд дійшов при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального (ст. ст. 116, 117, 123, 233, 237-1, 255 КЗпП України, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування») та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 61, 179, 212, 213 ЦПК України) права. Такими, що не відповідають обставинам справи, суперечливими є висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заробітної плати за період - 24.09.2011 р. - 27.10.2011 р. та оплати листків непрацездатності за період - з 02 по 06 січня 2013 р. та з 04 по 08 лютого 2013 р.. Доводи апелянта є частково обґрунтованими.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно трудової книжки ОСОБА_4 з 26.03.2007 р. працював у ЗАТ «Іллічівський маслоекстраційний завод», правонаступником якого є ПрАТ «АДМ «Іллічівськ», на посаді транспортувальника елеватору шроту (т. 1, а. с. 44 - 47).

Між сторонами виникли трудові правовідносини.

Наказом № 526-О від 17.12.2012 р. ОСОБА_4 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за невиконання вимог адміністрації про проходження медичного огляду. З наказом був ознайомлений 17.12.2012 р. (Т. 1, а. с. 59).

Наказом № 1-О від 03.01.2013 р. ОСОБА_4 було відсторонено від роботи до проходження повторної перевірки знань з питань охорони праці. Цього ж дня ОСОБА_4 був ознайомлений з цим наказом (Т. 1, а. с. 63).

Наказом № 41-О від 11.02.2013 р. ОСОБА_4 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за прогул. З наказом ОСОБА_4 був ознайомлений цього ж дня (Т. 1, а. с. 67). Територіальна державна інспекція з питань праці в Одеській області за результатами здійсненої перевірки порушень трудового законодавства при притягненні ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності за вищевказаними наказами не виявила (Т. 1, а. с. 15 - 19, 129 - 147).

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. ОСОБА_4 був ознайомлений з наказами в день їх видання, однак звернувся до суду з позовом - 26.11.2014 р., тобто з пропуском передбаченого трудовим законодавством строку. За вказаних обставин, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування вищевказаних наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності необхідно відмовити.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.09.2011 р., залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.05.2012 р. (Т. 1, а. с. 99 - 107) ОСОБА_4 поновлено на посаді транспортерщика елеватора шроту. Стягнуто на його користь середній заробіток за увесь час вимушеного прогулу (з 22.09.2010 р. до 23.09.2011 р.) у сумі - 48 060,60 грн.. Вказаним рішенням визначена середньомісячна заробітна плата ОСОБА_4 у сумі - 4 005,05 грн.. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Наказом № 731-1-к від 23.09.2011 р. ОСОБА_4 було поновлено на посаді транспортерщика елеватора шроту з 23.09.2011 р.. Одночасно, вказаним наказом прийнято рішення допустити ОСОБА_4 до роботи після проходження медичної комісії. На наказі міститься підпис про ознайомлення ОСОБА_4 з ним, однак не вказана дата ознайомлення (Т. 3, а. с. 84).

27.09.2011 р. до підприємства надійшла заява ОСОБА_4 про поновлення його на роботі (Т. 3, а. с. 182).

Копію вищевказаного наказу, з пропозицією отримати на підприємстві направлення для проходження медогляду, ОСОБА_4 отримав поштою 06.10.2011 р. (Т. 3, а. с. 179 - 180).

07.10.2011 р. ОСОБА_4 з'явився на підприємство і надав заяву про необхідність оплатити йому додаткове медичне обстеження. Цього ж дня ОСОБА_4 отримав на підприємстві направлення для проходження медогляду.

Довідку від 24.10.2011 р. про проходження медогляду (Т. 3, а. с. 234) ОСОБА_4 здав на підприємство 27.10.2011 р..

Обставини щодо отримання 07.10.2011 р. направлення для проходження медогляду, здачі довідки від 24.10.2011 р. про проходження на підприємство 27.10.2011 р. визнані сторонами у судовому засіданні (ч. 1 ст. 61 ЦПК України).

За 24.10.2011 р. заробітну плату ОСОБА_4 оплачено у квітні 2012 р. у розмірі - 182,05 грн. (Т, 3, с. а. 151).

У робочі дні - 28 та 31 жовтня 2011 р. ОСОБА_4 був відсутній на роботі, за що наказом № 826-к від 04.11.2011 р. був притягнутий до дисциплінарної відповідальності - винесено догану (Т. 3, а. с. 92, 94). Доказів скасування вказаного наказу матеріали справи не містять.

Починаючи з 24 вересня, включно по 27 жовтня 2011 р. (всього 24 робочих дні = 5 роб. дні у вересні + 19 роб. дні у жовтні), ОСОБА_4 був відсутній на роботі з поважних причин (проходження медогляду). Про вказане свідчить як наявність наказу № 731-1-к від 23.09.2011 р. про допуск ОСОБА_4 до роботи тільки після проходження медичної комісії, так і наявність наказу № 826-к від 04.11.2011 р. про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності за відсутність на роботі тільки 28 та 31 жовтня 2011 року, тобто після проходження медогляду. За відсутність на роботі з 24 по 27 жовтня 2011 р. ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Виходячи з встановленого, колегія суддів не приймає до уваги доводи ПрАТ «АДМ Іллічівськ» про те, що позивача було поновлено на роботі - з 01.11.2011 р., а тому відсутні підстави для стягнення заробітної плати з 24 вересня включно по 27 жовтня 2011 р..

Відповідно до листа з КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 16» від 20.01.2016 р. ОСОБА_4 знаходився на лікуванні в цьому медичному закладі з отриманням листків непрацездатності: - № 637266 - з 02 по 11 січня 2013 р.; - № 637848 - з 04 по 08 лютого 2013 р. (Т. 3, а. с. 164).

В судовому засіданні встановлено, сторони визнали і не оспорюють, що вищевказані листки непрацездатності не були здані на підприємство. В позові ОСОБА_4 також посилався на втрату листків непрацездатності (Т. 1, а. с. 3, 1-й абзац зверху).

Відповідно до наданого ПрАТ «АДМ Іллічівськ», на вимогу апеляційного суду, розрахунку нарахувань по вищевказаними листками непрацездатності за рахунок підприємства підлягає оплаті: - за листком непрацездатності - № 637266 за п'ять днів - 431,28 грн.; - за листком непрацездатності - № 637848 за п'ять днів - 727,44 грн.. Всього підлягає оплаті - 1 158,72 грн. = 431,28 грн. + 727,44 грн. (Т. 3, а. с. 192 - 195).

Статтею 123 КЗпП України передбачено, що за час перебування в медичному закладі на обстеженні за працівниками, зобов'язаними проходити таке обстеження (ст. ст. 169, 191), зберігається середній заробіток за місцем роботи.

Згідно із ст. 255 КЗпП України види матеріального забезпечення та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням працівникам, а в деяких випадках і членам їх сімей, умови їх надання та розмір визначаються законами України.

Статтями 19, 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено право громадяни України на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, якщо вони застраховані. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи.

Відповідно до постанови КМУ від 06.05.2001 р. № 439 «Про затвердження порядку оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві за рахунок коштів підприємства, установи, організації», чинної на час виникнення правовідносин, виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності за перші п'ять днів непрацездатності здійснюється за рахунок коштів роботодавця.

Частиною 3 ст. 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

За встановлених обставин позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення заробітної плати за період з 24 вересня по 27 жовтня 2011 р., оплати лікарняних (тимчасової непрацездатності) за періоди з 02 по 06 січня 2013 р. (п'ять днів) та з 04 по 08 лютого 2013 р. (п'ять днів) підлягають задоволенню. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача:

1) заробітну плату за вказаний період, з врахуванням виплаченої заробітної плати за один робочий день, у розмірі - 4 733,23 грн. = (4 005,05 грн. : 22 роб. дні х 5 роб. днів) + (4 005,05 грн. : 21 роб. день х 19 роб. днів) - 182,05 грн.. При цьому, колегія суддів виходить із середньомісячної заробітної плати встановленої рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.09.2011 р. у розмірі - 4 005,05 грн. (Т. 1, а. с. 99 - 107).

2) оплату за листками непрацездатності у розмірі - 1 158,72 грн. = 431,28 грн. + 727,44 грн..

Разом по заробітній платі та оплаті листків непрацездатності необхідно стягнути - 5 921,95 грн. = 4 733,23 грн. + 1 158,72 грн..

Доводи відповідача щодо відсутності підстав для виплати заробітної плати за період з 24 вересня по 27 жовтня 2011 р. не приймаються до уваги, оскільки встановлено, що позивач був відсутній на роботі з поважних причин.

Доводи відповідача про не надання позивачем дублікатів лікарняних вищевказаних листів не приймаються до уваги, оскільки це не спростовує знаходження позивача на лікарняному. Дванадцятимісячний термін звернення про їх оплату позивач також не пропустив, оскільки звернувся до підприємства - 25.11.2013 р. (Т. 1, а. с. 24).

Доводи позивача про необхідність стягнення оплати листка непрацездатності № 637266 за усі дні непрацездатності не приймаються до уваги, оскільки до справи не залучено Фонд соціального страхування, за рахунок коштів якого повинна сплачуватися допомога по тимчасовій непрацездатності більше ніж за п'ять днів.

31.10.2013 р. ОСОБА_4 був звільнений з посади транспортувальника елеватору шроту, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Наказом № 71-Ш від 13.12.2013 р. до вищевказаного наказу про звільнення були внесені зміни стосовно дати звільнення - з 08.11.2013 р. (Т. 1, а. с. 44 - 47). Законність звільнення ОСОБА_4 встановлена рішеннями суддів першої, апеляційної та касаційної інстанцій (Т. 1, а. с. 112 - 122). Вищевказаними рішеннями суддів встановлено, що наказом від 31.10.2013 р. № 64-Ш трудовий договір з ОСОБА_4 було припинено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до наказу № 67-Ш від 31.10.2013 р. у з зв'язку із звільненням було проведено розрахунок - виплачена вихідна допомога в розмірі однієї середньої заробітної плати, що підтверджується довідкою ПрАТ «АДМ Іллічівськ» від 17.12.2013 р.. При проведенні розрахунку при звільненні враховано, що ОСОБА_4 перед звільненням з грудня 2012 р. по 31.10.2013 р. був відсутній на роботі. Наказом № 71-Ш від 17.12.2013 р. було внесено зміни до наказу № 64-Ш від 31.10.2013 р. - змінено дату звільнення ОСОБА_4 на 08.11.2013 р..

Вказаними рішеннями також встановлено, що грошова компенсація за невикористані позивачем три дні щорічної додаткової відпустки згідно відомості нарахування коштів № 13318 виплачена у сумі - 263,13 грн.. В матеріалах даної справи наявний розрахунковий листок за березень 2014 р., відповідно до якого грошова компенсація за невикористані позивачем три дні щорічної додаткової відпустки виплачена у сумі - 263,13 грн. (Т. 1, а. с. 128). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

За встановлених обставин у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації за невикористані 3 дні щорічної додаткової відпустки необхідно відмовити.

Статтями 116, 117 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із статтею 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 р. № 4-рп/2012 для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Враховуючи, що при звільненні ОСОБА_4 з роботи з у листопаді 2013 р. належні йому суми були виплачені, а з позовом по даній справі останній звернувся до суду у листопаді 2014 р. (Т. 1, а. с. 1), відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виплати за даним рішенням заробітної плати за вересень - жовтень 2011 р. та відшкодування моральної шкоди за час затримки проведення розрахунку. Також відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки оплати листків непрацездатності за даним рішенням, оскільки встановлено, що ОСОБА_4 листки непрацездатності № 637266 (з 02 по 11 січня 2013 р.) та № 637848 (з 04 по 08 лютого 2013 р.) до адміністрації підприємства не здавав (Т. 1, а. с. 3, 17, 141). Тобто, відсутня вина відповідача у несвоєчасній оплаті вказаних листків непрацездатності.

Позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення понесених ним витрат на медичний огляд та визнання нещасного випадку, який стався з ним на підприємстві у 2009 р. пов'язаним з виробництвом не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріали справи не містять жодного доказу щодо понесених позивачем якихось витрат у зв'язку з проходженням медичного огляду. Відповідно до наданого відповідачем Договору № 60 від 12.04.2011 р. на проведення медичних оглядів працівників, акту взаємної звірки розрахунків від 15.01.2012 р., платіжного доручення № 220G29A2S від 01.02.2012 р. (Т. 3, а. с. 227 - 232) Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті зобов'язалася проводити медичний огляд працівників, які працюють на підприємстві, за що останні сплачує цій лікарні відповідні кошти.

Відповідно до наявних у справі матеріалів, складених Територіальною державною інспекцією з питань охорони праці у Одеській області, встановлена відсутність у відповідача будь-яких первинних документів, які б підтверджували факт отримання позивачем у травні 2009 р. виробничої травми (Т. 1, а. с. 15 - 20, 129 - 147). ОСОБА_4 на підтвердження своїх вимог не надав жодного доказу. Тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання нещасного випадку, який стався з ним на підприємстві у 2009 р. пов'язаним з виробництвом необхідно відмовити.

Доводи апелянта щодо незаконності проведеної на підприємстві реорганізації, за результатами якої він був звільнений з роботи, не приймаються до уваги, оскільки ці питання не відносяться до предмета доказування по даній справі (ст. 179 ЦПК України).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову Позов ОСОБА_4. Стягнути з ПрАТ «АДМ Іллічівськ» на користь ОСОБА_4 - 5 921,95 грн.. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, враховуючи подання позову у 2014 році, необхідно стягнути з ПрАТ «АДМ Іллічівськ» в дохід держави судовий збір у розмірі - 365,40 грн. = 243,60 грн. (1-а інстанція) + 121,80 грн. (апеляційна інстанція).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 червня 2015 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «АДМ Іллічівськ», третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заборгованості по невиплаченій заробітній платі та оплаті лікарняних при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «АДМ Іллічівськ» на користь ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) - 5 921 (п'ять тисяч дев'ятсот двадцять одна) грн. 95 коп..

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «АДМ Іллічівськ» в дохід держави судовий збір у розмірі - 365 (триста шістдесят п'ять) грн. 40 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

А. А. Калараш