РІШЕННЯ

(заочне)

Іменем України

10 березня 2016 року Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді Ревуцького С.І.

при секретарі Мазняк О.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м.Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Бердянський міський відділ Управління Державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що зареєстрована та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім позивача у вказаній квартирі зареєстровано місце постійного проживання її дітей: ОСОБА_4, 1998р.н., ОСОБА_5, 2002р.н., ОСОБА_6, 2008р.н., а також колишнього чоловіка відповідача ОСОБА_3, шлюб з яким розірвано 26.04.2005р. Відповідач у вказаній квартирі не проживає з листопада 2004 року, а після розірвання шлюбу вивіз з квартири свої особисті речі, з того часу не приймає участі у сплаті комунальних послуг та утриманні вказаної квартири, його місце проживання невідоме, позивачка не має можливості оформити субсидію. Тому позивачка в своєму позові просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, а також зняти відповідача з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третя особа - Бердянський міський відділ Управління Державної міграційної служби України надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його представника.

В порядку ст.224 ЦПК України суд розглянув справу в заочному порядку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що є сусідкою позивачки. Приблизно до 2000 року у квартирі АДРЕСА_1 ніхто не проживав. Починаючи приблизно з 2000-2002 року у вказаній квартирі проживали позивачка з відповідачем та двома дітьми на протязі близько двох років. Потім відповідач кудись зник і з того часу у вказаній квартирі не проживає, позивачка проживає у ній з новим чоловіком та трьома дітьми.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що є головою ОСББ по вул.Кірова 94 в м.Бердянську з 2012 року. З того часу вона неодноразово бувала у квартирі №56 вказаного будинку по робочим справам та стверджувала, що у цій квартирі весь цей час проживає позивачка з чоловіком та трьома дітьми, відповідач ОСОБА_3 в цій квартирі не проживає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що є хресним батьком доньки позивачки ОСОБА_7, знайомий з позивачкою близько 15 років, весь цей час періодично спілкується з нею, буває у неї в гостях. Відповідача свідок практично не знає, бачив його лише кілька разів. Стверджував, що з моменту народження третьої дитини у 2008 році у квартирі АДРЕСА_1 проживає позивачка з чоловіком та трьома дітьми, відповідач ОСОБА_3 як мінімум весь цей час в цій квартирі не проживає.

Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову на підставі наступного.

Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що квартира АДРЕСА_1 отримана відповідачем ОСОБА_3 в користування згідно ордеру від 20.02.1996 року. У вказаній квартирі зареєстровано місце постійного проживання позивачки ОСОБА_1, її дітей: ОСОБА_4, 1998р.н., ОСОБА_5, 2002р.н., ОСОБА_6, 2008р.н., а також колишнього чоловіка позивачки відповідача ОСОБА_3, шлюб з яким розірвано 26.04.2005р.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Суд вважає доведеним наданими доказами, в тому числі свідченнями свідків, допитаних в судовому засіданні, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 на протязі строку, який набагато перевищує встановлений законодавством. Доказів поважності причин його відсутності до суду надано не було.

За таких обставин позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, підлягають задоволенню.

В той же час не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, визнання в судовому порядку особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є законною підставою для зняття її з реєстрації місця проживання у цьому приміщенні в тому додаткового рішення в цій частині не потребує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.71,72 ЖК УРСР, ст.ст.212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, 17.10.1963р.н., ІПН НОМЕР_1, таким, що втратив право користування квартирою №56 в житловому будинку №94 по вул.Кірова в м.Бердянську Запорізької області.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СуддяОСОБА_10