У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві, треті особи: Київський апеляційний адміністративний суд, прокуратура м. Києва, про визнання дій неправомірними, спростування недостовірної інформації, відклик документів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що у січні 2012 року він отримав копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 30 грудня 2011 року та копію касаційної скарги на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року, яку виготовлено 28 жовтня 2011 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві із зазначенням реєстраційного № 3216-13. ОСОБА_4 зазначає, що відповідач розповсюджує недостовірну інформацію шляхом засвідчення та розповсюдження сумнівного судового рішення або не завіреної належним чином з боку суду копії постанови Київського апеляційного адміністративного суду у справі від 11 жовтня 2011 року № 2-а-22-1/09, яка має певні дійсні реквізити, але суть якого суттєво відрізняється від справжнього судового рішення.

Крім того, 13 лютого 2012 року представником відповідача виготовлено заяву № 04-08/477-13 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Зазначена заява адресована Солом'янському районному суду м. Києва та містить посилання по постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року, що містить резолютивну частину, яка не відповідає проголошеній.

22 липня 2014 року відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу № 04-08/3293-13 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 липня 2014 року. У зазначеній касаційній скарзі також зазначено про постанову Київського апеляційного адміністративного судувід 11 жовтня 2011 року, яка не проголошувалась в судовому засіданні.

Вважає, що неправомірність дій відповідача також полягає в тому, що представник відповідача не має відповідних повноважень на засвідчення постанови суду як такої, що відповідає оригіналу. Позивач зазначає, що створення та розповсюдження недостовірної інформації порушує особисті немайнові права, свободи та інтереси, зокрема на правосуддя, що здійснюється за його участю. Просив задовольнити позов.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку, з урахуванням норм ст. 277 ЦК України, про відмову у задоволенні позову.

Викладена у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року інформація, яку просить спростувати ОСОБА_4 стосується предмету позову, є доказом по справі, оскаржувалася у касаційному порядку, стосовно неї відповідач звертався до судів за роз'ясненнями та відповідно судами не встановлена її недостовірність.

Долучення до скарг, заяв, звернень копії цієї постанови з печаткою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві не вплинуло на порушення особистих майнових прав ОСОБА_4, оскільки Вищий адміністративний суд України прийняв касаційну скаргу з цієї копією постанови та розглянув її.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

В.А.Черненко