Справа № 523/9447/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2016 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Максименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

Встановив:

ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 3 489 083 гривень 60 копійок.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що 15 лютого 2007 року між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2, було укладено кредитний договір № 014/0077/74/70358, відповідно до якого, вона отримала споживчий кредит в сумі 86 830 доларів США. Строк дії договору встановлено до 15.02.2027 року, з наданням графіку погашення боргу по кредиту та сплати відсотків в розмірі 14,5 % на рік за користування ним. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_3, банк уклав договір поруки № 014/0077/74/70358/01 від 15.02.2007 року з ОСОБА_3 З часу отримання кредиту ОСОБА_2, належним чином не виконувала зобовязання, в наслідок чого, за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 3 489 083 гривень 60 копійок.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву та просив задовольнити позов в повному обсязі, саме просив суд стягнути суму боргу яка існувала на момент звернення до суду 10.12.2014 року, у розмірі 3 489 083 гривень 60 копійок.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні, позовні вимоги визнала в частині основного боргу, в іншій частині позовних вимог просила відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про що є письмова розписка в матеріалах справи, де відповідач власноручно розписався ( арк.сп.183);

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеви від 11.03.2016 року відмовлено, в задоволені заяви ОСОБА_3, про зупинення провадження по цивільній справі за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеви від 11.03.2016 року відмовлено, в задоволені заяви ОСОБА_3, про залишення без розгляду позовної заяви по цивільній справі за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, про те, що 15 лютого 2007 року між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2, було укладено кредитний договір № 014/0077/74/70358, відповідно до якого, вона отримала споживчий кредит в сумі 86 830 доларів США. Строк дії договору встановлено до 15.02.2027 року, з наданням графіку погашення боргу по кредиту та сплати відсотків в розмірі 14,5 % на рік за користування ним (а.с 13-15);

15 лютого 2007 року між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2, було укладено додаткову угоду №№ 014/0077/74/70358/01 до кредитного договору № 014/0077/74/70358, відповідно до якого встановлена пільгова ставка за користування кредитом у розмірі 12,5 % з 15.02.2007 року по 15.05.2007 рік (а.с.16);

15 лютого 2007 року між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2, було укладено додаткову угоду №№ 014/0077/74/70358/02 до кредитного договору № 014/0077/74/70358, відповідно до якого доповнено розділ 3 кредитного договору, щодо передачі в іпотеку майнових прав на нерухомість, що будується, право власності на яке виникне в майбутньому (а.с.17);

15 лютого 2007 року між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2, було укладено додаткову угоду №№ 014/0077/74/70358/03 до кредитного договору № 014/0077/74/70358, відповідно до якого внесено зміни в п.1.4-1.8 розділу «Предмет договору», п.12.2 «Інші умови договору» (а.с.18);

09.01.2009 року між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2, було укладено додаткову угоду №№ 014/0077/74/70358/04 до кредитного договору № 014/0077/74/70358, відповідно до якого змінено процентну ставку за кредитом з 09.01.2009 року по 09.01.2010 рік (а.с.19);

28.05.2009 року між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2, було укладено додаткову угоду №№ 014/0077/74/70358/05 до кредитного договору № 014/0077/74/70358, відповідно до якого встановлена пільгова ставка за користування кредитом у розмірі 3,25 % з 28.05.2009 року по 08.01.2010 рік (а.с.20);

28.05.2009 року між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2, було укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого 15.02.2007 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 , реєстровий №618 (а.с.54-55);

06.01.2010 року між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2, було укладено додаткову угоду №№ 014/0077/74/70358/06 до кредитного договору № 014/0077/74/70358, відповідно до якого встановлена пільгова ставка за користування кредитом у розмірі 3,25 % з 16.01.2010 року по 15.01.2011 рік (а.с.21);

29.01.2010 року ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» направив ОСОБА_2 повідомлення про підвищення відсоткової ставки з 27.01.2010 року до рівня 13,25% (а.с.80);

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_3, банк уклав договір поруки № 014/0077/74/70358/01 від 15.02.2007 року з ОСОБА_3 (а.с.22-23);

З часу отримання кредиту відповідачка ОСОБА_2, належним чином не виконувала зобовязання за кредитним договором № 014/0077/74/70358 від 15.02.2007 року, в наслідок чого, станом на 07.10.2014 року виникла заборгованість в сумі 269 088 доларів США 71 цента, що по курсу НБУ України станом на 07.10.2014 року становить 3 489 083 гривень 60 копійок, в тому числі: заборгованість за кредитом 764 852 гривень 44 копійки; заборгованість за відсотками 588 482 гривень 82 копійок; заборгованість по пені становить 2 135 748 гривень 34 копійок, що підтверджується розрахунком боргу (а.с. 9-12);

23.05.2012 року ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» направив ОСОБА_2, ОСОБА_3 вимогу про дострокове виконання грошових зобовязань за кредитним договором № 014/0077/74/70358 від 15.02.2007 року та договором поруки № 014/0077/74/70358/01 від 15.02.2007 року (а.с.24,25);

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України договір кредиту складений в простій письмовій формі, у відповідності із законом.

Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Приймаючи до уваги, що кредит Банком був правомірно наданий відповідачці в іноземній валюті, то стягнення боргу саме в іноземній валюті не буде суперечити вимогам законодавства. Разом з тим, суд вважає, що стягнення слід провадити в гривневому еквіваленті, визначеного за курсом НБУ по відношенню до долару США на день проведення розрахунку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» кошти - це гроші у національній чи іноземній валюті чи їх еквівалент.

За положенням ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Вказана стаття Конституції України визначає правовий статус грошової одиниці України, але не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законами.

Тобто, відповідно до законодавства України гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, в той час як обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету.

Статті 47 та 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Згідно абзацу 8 ч. 1 ст. 2 Закону, банківською ліцензією є документ, який видається банкам України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність.

Порядок надання дозволу НБУ на банківські операції та генеральних ліцензій встановлюється також Положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на використання окремих операцій, затвердженим постановою НБУ від 17.07.2001 року № 275, у п. 5.3 якого зазначено, що письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, що перераховані в цьому Положенні, є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом КМУ.

Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську ліцензію та відповідний письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, який є генеральною ліцензією на валютні операції, має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Законодавство України чітко визначало правомочність банків на підставі банківської ліцензії надавати кредити та бути суб'єктом кредитних зобов'язань, тобто надання кредиту у валюті за наявності в банку відповідної генеральної ліцензії (дозволу НБУ на здійснення кредитних операцій у валюті) не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Крім того, ч. 2 ст. 192, ч. 2 ст. 524, ч. 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом допускається використання іноземної валюти при виконанні зобов'язань.

Отже, чинне законодавство передбачає можливість вираження та виконання зобов'язань у іноземній валюті, у випадках встановлених законом.

Суд не приймає до уваги заперечення з боку відповідача ОСОБА_2 з наступних підстав:

Пунктом 3.4 рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року по справі № 1-26/2011 визначається, що під час укладення кредитного договору позичальник (споживач) протягом певного терміну має право відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснень причин; не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; достроково повернути споживчий кредит; не бути примушеним достроково повернути суму споживчого кредиту у разі незначних порушень договору; бути захищеним від суспільного поширення інформації про несплату боргу тощо.

Як вбачається з тексту кредитного договору кредитодавець повідомив відповідачці ОСОБА_2. до укладення договору споживчого кредиту всі його умови, про що в кредитному договорі міститься згода позичальника щодо узгодження усіх істотних умов та відображає повне розуміння предмету та інших питань, зазначених у договорі.

При таких обставинах, позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів, в рівних частинах з кожного, судові витрати понесені позивачем за оплату судового збору в розмірі 3 654 гривень.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 10, 11, 60,64,209, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 192, 354, 526, 530, 533, 536,541,543, 549, 611, 612, 625-627, 1054-1055 ЦК України, ст.99 Конституції України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, яка мешкає за адресою АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» (р/р 2909949, МФО 328351, Код ), заборгованість за кредитним договором № 014/0077/7470358 від 15.02.2007 року у розмірі 3 489 083 гривень 60 копійок (три мільйони чотириста вісімдесят девять тисяч вісімдесят три гривні шістдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, яка мешкає за адресою АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» (р/р 2909949, МФО 328351, Код ) на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» (р/р 2909949, МФО 328351, Код ) судовий збір у сумі по 1 827 гривень ( одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень ) з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення.

Суддя Аліна С.С.