У х в а л а

09 березня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Люфт Сервіс» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2014 року, рішення апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2015 року та додаткове рішення апеляційного суду Львівської області від 05 жовтня 2015 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Львівське комунальне підприємство «Цитадель-Центр», Львівська міська рада, Управління охорони історичного середовища, Комунальний заклад культури Львівської обласної ради культурно-мистецький центр «Львівський палац мистецтв», про приведення нежитлових приміщень до попереднього стану,

в с т а н о в и в:

У червні 2013 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що будинок АДРЕСА_1 перебуває у власності Львівської міської ради та обслуговується Львівським комунальним підприємством «Цитадель-Центр» (далі - ЛКП «Цитадель-Центр»). 04 березня 2013 року ЛКП «Цитадель-Центр» складено акт обстеження технічного стану нежитлового приміщення будинку АДРЕСА_1 про те, що здійснено самовільне перепланування нежитлових приміщень та самовільно забудовано терасу. 04 березня 2013 року ЛКП «Цитадель-Центр» направлено відповідачу ОСОБА_2 попередження з зобов'язанням привести нежитлові приміщення у будинку за вказаною адресою до попереднього стану після самовільно проведеного перепланування. Розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 14 березня 2013 року № 93 затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району (витяг з протоколу від 05 березня 2013 року № 10), яким зобов'язано ОСОБА_2 - співвласника нежитлового приміщення загальною площею 97,8 кв. м по АДРЕСА_1 у м. Львові та ОСОБА_3 - директора товариства з обмеженою відповідальністю «Люфт Сервіс» (далі - ТОВ «Люфт Сервіс») за власні кошти привести нежитлові приміщення кафе та тераси першого поверху до попереднього стану. 19 квітня 2013 року комісією ЛКП «Цитадель-Центр» складено акт про те, що вимога розпорядження голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 14 березня 2013 року № 93 не виконано. 22 квітня 2013 року ЛКП «Цитадель-Центр» направило відповідачам попередження із зобов'язанням привести нежитлові приміщення кафе та тераси першого поверху по АДРЕСА_1 у м. Львові до попереднього стану, яке відповідачі залишили без виконання. Таким чином, позивач просив зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_4 - співвласників нежитлового приміщення загальною площею 97,8 кв. м та ОСОБА_3 - директора ТОВ «Люфт Сервіс» за власні кошти привести нежитлові приміщення кафе та тераси першого поверху по АДРЕСА_1 до попереднього стану та стягнути судові витрати.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2014 року у задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2015 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3 за власні кошти привести нежитлові приміщення кафе та тераси першого поверху по АДРЕСА_1 до попереднього стану.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням апеляційного суду Львівської області від 05 жовтня 2015 року абзац 3, 4 резолютивної частини рішення викладено в наступній формі:

«Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за власні кошти привести нежитлові приміщення кафе та тераси першого поверху по АДРЕСА_1 до попереднього стану. Вирішено питання про розподіл судових витрат».

У касаційній скарзі ТОВ «Люфт Сервіс» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У прийнятті касаційної скарги слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 324 (Глава 2 Розділу V) ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та рішення й ухвали апеляційного суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 14 червня 2012 року «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» у разі оскарження ухвали апеляційного суду, яка не перешкоджає подальшому провадженню у справі (наприклад, про відкриття апеляційного провадження у справі, відкладення розгляду справи), подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає касаційному оскарженню, а також при поданні касаційної скарги особою, яка не має передбаченого ст. 324 ЦПК права на касаційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої чи апеляційної інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми ЦПК постановляє ухвалу про повернення касаційної скарги.

Як вбачається з матеріалів скарги та доданих до неї документів, ТОВ «Люфт Сервіс» не є стороною у справі та його права, свободи чи інтереси не порушені ухваленими у справі судовими рішеннями, оскільки привести нежитлові приміщення кафе та тераси до попереднього стану зобов'язано ОСОБА_3 та інших відповідачів, як осіб, які здійснили таку реконструкцію без відповідного дозволу, а не саме як власників ТОВ «Люфт Сервіс».

Керуючись ст. 324 ЦПК України,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Люфт Сервіс» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2014 року, рішення апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2015 року та додаткове рішення апеляційного суду Львівської області від 05 жовтня 2015 року повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов