Справа № 214/6974/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 січня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ковтун Н.Г.,

при секретареві - Троценко О.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" про зобов'язання укладання трудового договору через прорушення ст. 42-1 Кодексу законві про працю України та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ДП "Криворізька теплоцентраль". В процесі розгляду цивільної справи позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог, яку було прийнято судом 23 березня 2015 року. В обґрунтування даної заяви зазначив наступне. З 14 лютого 2013 року він працював на посаді заступника начальника юридичного відділу Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль". Згідно наказу від 05 серпня 2013 року № 188к звільнений із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України. У червні 2014 року позивач дізнався, що з 01 серпня 2013 року на ДП "Криворізька теплоцентраль" замість ліквідованого юридичного відділу було введено ряд посад аналогічної кваліфікації у новоствореному відділі зі стягнення заборгованості, а саме - провідний спеціаліст з претензійно-позовної роботи; спеціаліст з претензійно-позовної роботи І категорії, спеціаліст з претензійно-позовної роботи ІІ категорії та інші аналогічні за кваліфікацією посади. Зазначені посади під час скорочення йому запропоновані не були, про що свідчить протокол засідання профспілкового комітету від 16 липня 2013 року № 43. Позивачу також стало відомо, що 05 серпня 2013 року відповідачем на зазначені посади аналогічної кваліфікації було працевлаштовано трьох осіб. Відповідачу було відомо про наявність у позивача повної вищої освіти за фахом юридичного та економічного напрямку, але всупереч вимогам ст. 42-1 КЗпП України відповідач 05 серпня 2013 року здійснив прийом на роботу до відділу зі стягнення заборгованості працівників аналогічної кваліфікації, які станом на 05 серпня 2013 року не значились в штаті ДП "Криворізька теплоцентраль". Своїми діями відповідач позбавив позивача переважного права на укладення трудового договору в розумінні ст. 42-1 КЗпП України. 22 липня 2014 року позивач звернувся до відповідача з листом за вх. № 751 про розгляд його кандидатури на зайняття вакантної посади провідного спеціаліста з претензійно-позовної роботи у відділ зі стягнення заборгованості, на що отримав відповідь від 31 липня 2014 року, згідно якої посада юриста юридичного відділу і працівника відділу зі стягнення заборгованості є різними за значенням і функціональним призначенням. Враховуючи викладене, просить зобов"язати Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" укласти з позивачем трудовий договір, враховуючи той факт, що 05 серпня 2013 року ДП "Криворізька теплоцентраль" було здійснено прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації у відділ зі стягнення заборгованості з порушенням вимог ст. 42-1 КЗпП України; стягнути з Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 05 серпня 2013 року, тобто з дня звільнення позивача, по день винесення відповідного рішення у даній справі (а.с. 52 - 54).

Позивач в судовому засіданні 12 січня 2016 року підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на аргументацію уточненої позовної заяви, та просив зобов"язати Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" укласти з ним трудовий договір, враховуючи порушенням вимог ст. 42-1 КЗпП України, та стягнути на користь позивача середній заробіток, починаючи з 05 серпня 2013 року по день винесення відповідного рішення у даній справі, виходячи з розміру посадового окладу провідного спеціаліста з претензійно-позовної роботи ДП "Криворізька тепломережа". Зазначив на те, що працював заступником начальника юридичного відділу, 05 серпня 2013 року його було звільнено за скороченням штату. Судом розглядався його позов про поновлення на роботі, але в позові було відмовлено. Вважає, що на час його звільнення 05 серпня, а потім 31 жовтня 2013 року після звільнення ОСОБА_3 відкрилась вакансія провідного спеціаліста з претензійно-позовної роботи, тому вважає, що відповідач мав укласти з ним трудовий договір. Не заперечує проти того, що питання про зайняття ним вакансій на 05 серпня 2013 рок уже були предметом розгляду справи щодо поновлення на роботі, але вважає, що ще 05 серпня 2013 року з ним мали укласти трудовий договір. Також вказав на те, що про вакансію після звільнення ОСОБА_3 31 жовтня 2013 року йому стало відомо під час розгляду справи про поновлення на роботі, тому 02.12.2013 року він звернувся до відповідача з листом про працевлаштування, однак йому відмовили. 22 липня 2014 року від вдруге звернувся до відповідача з заявою про укладення договору по вакансії провідного спеціаліста з претензійно-позовної роботи зі стягнення заборгованості, яка звільнилась 31.10.2013 року. Однак йому знову відмовили, після чого він звернувся до суду. Вважає, що він мав подібні посадові обов'язку, працюючи в юридичному відділі, тому мав переважне право на укладання договору. Просить зобов'язати відповідача укласти з ним договір про прийняття на роботу провідним спеціалістом з претензійно-позовної роботи зі стягнення заборгованості та стягнути заробітну плати по цій посаді з 5.08.2013 року по день винесення рішення. Дійсно, він отримав заробітну плату за 05.08.2013 року та виплату ще за один місяць, крім того, він з січня 2015 року працює в ДП «Агролайт», однак ці суми не мають враховуватись при стягненні заробітку. Доходу від адвокатської діяльності він не мав.

В судових засіданнях представники відповідача Махнік М.В., ОСОБА_2., кожен окремо, заперечували проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи свої доводи наступним. Працівників до відділу зі стягнення заборгованості було працевлаштовано 05 серпня 2013 року. Оскільки позивача звільнено 05 серпня 2013 року, день звільнення є останнім робочим днем. Отже протягом року з моменту розірвання трудового договору, тобто з 06 серпня 2013 року по 06 серпня 2014 року, у відділі зі стягнення заборгованості вакантних посад не було. Крім того зазначили, що позивачем 15 травня 2012 року отримано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № НОМЕР_1. Інформація про зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю відсутня. Отже позивач є самозайнятою особою. Також як стало відомо відповідачу та не заперечується позивачем останній наразі обіймає посаду в.о. начальника юридичного відділу ДП "Агролайт", що в свою чергу за відсутності зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю суперечить приписам Закону України " Про засади запобігання та протидії корупції". Також відсутні підстави для стягнення середнього заробітку, оскільки не заявлені вимоги про поновлення на посаді. Окрім того, представники відповідача зазначали, що вперше позивач звернувся із заявою про працевлаштування на роботу до відділу зі стягнення заборгованості на підставі ст. 42-1 КЗпП України 02.12.2013 року, а отже позивачем пропущений передбачений ст. 233 КЗпП України тримісячний строк звернення до суду.

Представники відповідача надавали суду письмові заперечення на уточнену позовну заяву (а.с. 104 - 108), а також клопотання про застосування строків позовної давності (а.с. 25 -26).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Судом були досліджені наступні письмові докази, надані сторонами:

- копія наказа ДП «Криворізька теплоцентраль» від 05.08.2013р. №188к, відповідно до якого 05.08.2013 року звільнено ОСОБА_1 заступника начальника юридичного відділу, у зв'язку зі скороченням штату працівників (наказ № 350 від 21.05.2013р.), п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 4);

- виписка з протоколу № 43 засідання профспілкового комітету ДП «Криворізька теплоцентраль» від 16.07.2013р., відповідно до якого надано згоду адміністрації на розірвання трудового договору у зв'язку з внесенням змін в організаційну структуру підприємства та скороченням чисельності працівників ДП «Криворізька теплоцентраль» на підставі наказів №3 49 від 21.05.2013р. та №350 від 21.05.2013р. з ОСОБА_1 (а.с. 55);

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком записаний ОСОБА_1 (а.с. 5);

- фотокопія штатного розкладу ДП "Криворізька теплоцентраль", який введено з 01.08.2013 року (а.с. 6, 7);

- копія посадової інструкції заступника начальника юридичного відділу (а.с. 10, 11);

- копія переліку вакансій ДП "Криворізька теплоцентраль" станом на 16 липня 2013 року (а.с. 12);

- копія заяви ОСОБА_1 про прийняття на роботу від 02.12.2013 року (а.с. 33);

- копія відповіді заступника генерального директора зі збуту теплової енергії та збору коштів ДП "Криворізька теплоцентраль" Вигівського В.М. від 30 грудня 2013 року за вих. № 7677/28 (а.с. 34);

- копія заяви ОСОБА_1 про зайняття посади провідного спеціаліста з претензійно-позовної роботи зі стягнення заборгованості ДП "Криворізька теплоцентраль" від 22 липня 2014 року (а.с. 13);

- копія відповіді в.о. заступника генерального директора зі збуту теплової енергії та збору коштів ДП "Криворізька теплоцентраль" Буркаленко Л.Г. від 31 липня 2014 року за вих. № 6012/28 "Про розгляд кандидатури", згідно якої ОСОБА_1 повідомлено, що посади працівників відділу зі стягнення заборгованості та юристів юридичного відділу є різними за значенням та функціональним призначенням, вакантні посади у відділі зі стягнення заборгованості відсутні, тому підстав для переважного права у прийнятті на роботу немає (а.с. 56);

- роздруківка профайла адвоката ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру адвокатів (а.с. 36);

- копія наказа ДП «Криворізька теплоцентраль» від 31.07.2013 року № 475 «Про внесення змін до штатного розкладу ДП «Криворізька теплоцентраль» (а.с. 60 - 62);

- довідка ДП "Криворізька теплоцентраль" від 14.05.2015 року, згідно якої станом на 05 серпня 2013 року у відділі зі стягнення заборгованості ДП "Криворізька теплоцентраль" відсутні вакантні посади (а.с. 85);

- копія Положення про відділ зі стягнення заборгованості ДП "Криворізька теплоцентраль" (а.с. 90 - 94);

- копія довідки Криворізького міського центру зайнятості від 31.07.2014 року № 03-07/9402 (а.с. 96);

- довідка Криворізького міського центру зайнятості від 24.03.2015 року № 03-07/15-38 (а.с. 97);

- копія листа-звернення ОСОБА_1 до ДП "Криворізька теплоцентраль" про витребування документів від 30.03.2015 року за вх. № 223 (а.с. 98);

- довідка щодо ОСОБА_1 про період та місце роботи від 15.05.2015 року № 56, наданої ДП "Агролайт" (а.с. 99);

- копія стр.1, 28, 29, 42, 43 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (а.с. 100);

- копія витяга з наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2004 року № 336 (а.с. 101);

- довідка ДП "Криворізька теплоцентраль" від 03 червня 2015 року про наявність вакантних посад, згідно якої у період з 06.08.2013 року по 06.08.2014 року посади спеціалістів відділу зі стягнення заборгованості були укомплектовані, вакантних посад не було (а.с. 110);

- копії наказів № № 191к, 192к, 193к, 195к, 196к, 197к, 198к від 05 серпня 2013 року про прийняття працівників до відділу зі стягнення заборгованості ДП "Криворізька теплоцентраль", копія наказу № 194к від 05 серпня 2013 року про прийняття на роботу начальника Управління по зборах (а.с. 111 - 118);

- відомості від 13.08.2015 року з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми віиплачених доходів ОСОБА_1, наданіКриворізькою центральної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області (а.с. 133);

- копії наказів № 217к, 218к, 219к, 220к від 01 серпня 2013 року, №№ 221к, 222к, 223к від 05 серпня 2013 року, № № 320к, 321к від 01 листопада 2013 року про переведення працівників до відділу зі стягнення заборгованості ДП "Криворізька теплоцентраль" (а.с. 138 - 146);

- довідка ДП "Криворізька теплоцентраль" від 11 січня 2016 року про стан комплектування посад у відділі зі стягнення заборгованості, згідно якої станом на 06.08.2013 року укомплектовано 12, 5 посад (а.с. 151);

- довідка ДП "Криворізька теплоцентраль" від 11 січня 2016 року про наявність вакантних посад, згідно якої у період з 06.08.2013 року по 06.08.2014 року посади спеціалістів відділу зі стягнення заборгованості були укомплектовані, вакантних посад не було (а.с. 152);

- довідка ДП "Криворізька теплоцентраль" від 11 січня 2016 року, згідно якої у період з 06.08.2013 року по 05.08.2014 року кандидати до відділу зі стягнення заборгованості не працевлаштовувались (а.с. 153);

- довідка ДП "Криворізька теплоцентраль" від 11 січня 2016 року про працевлаштування працівників відділу зі стягнення заборгованості (а.с. 154);

- довідка ДП "Криворізька теплоцентраль" від 11 січня 2016 року про підтвердження періодів роботи ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а.с. 155).

Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, вислухавши пояснення сторін, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що позивач працював у відповідача на посаді заступника начальника юридичного відділу та 05.08.2013 року згідно наказу № 188к він був звільнений із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату (а.с. 4).

Згідно роз'яснень, наданих в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Дослідивши зазначені вище докази, суд дійшов висновку про те, що дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності та штату працівників, у тому числі ліквідація юридичного відділу та скорочення усіх посад, у тому числі посади заступника начальника цього відділу, яку займав позивач.

В процесі розгляду справи сторони повідомили суду, що позивач оспорював законність його звільнення в суді

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, законність звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника юридичного відділу ДП "Криворізька теплоцентраль" за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України встановлено рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 червня 2014 року по справі № 214/6771/13-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» про визнання недійсним наказу ДП «Криворізька теплоцентраль» від 05.08.2013р. №188к «Про припинення трудового договору», поновлення на роботі та виплату заробітної плати з час вимушеного прогулу, яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2014 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 червня 2014 року залишено без змін.

Окрім того, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2014 року у справі № 214/7912/13-ц позов ОСОБА_1 до ДП «Криворізька теплоцентраль» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено, за затримку належних позивачеві до виплати в день звільнення 19 грн. 66 коп. стягнуто середній заробіток у розмірі 13286 грн 46 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, в процесі розгляду даної цивільної справи з урахуванням обставин, встановлених в процесі розгляду цивільної справи № 241/6771/13-ц, судом встановлено, що питання зайняття вакансій у відділі претензійно-позовної роботи відповідачем станом на 05 серня 2013 року було предметом розгляду справи про поновлення на роботі. Позивач набув права, передбачені ст..42-1 КУпроП, з часу звільнення, тобто починаючи з 06.08.2013 року. В річний період, починаючи з 06.08.2013 року відділ з претензійно-позовної роботи, було укомплектовано повністю. 31.10.2013 року відбулось звільнення посади провідного спеціаліста з претензійно-позовної роботи зі стягнення заборгованості, однак 01.11.2013 року на цю посаду відбулось переведення ОСОБА_2., тому фактичного прийняття на роботу не відбувалось.

Як встановлено Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу та апеляційним судом Дніпропетровської області в процесі розгляду справи № 214/6771/13-ц при зверненні ОСОБА_1 02 грудня 2013 року із заявою про прийняття на роботу у відділ зі стягнення заборгованості відповідачем надано відповідь № 7677/28 від 30 грудня 2013 року про відсутність у позивача переважного права на поворотне прийняття на роботу через застосовану до нього 19 червня 2013 року догану за неналежне виконання посадових обов'язків та відсутність вакантних посад.

На повторне звернення ОСОБА_1 22 липня 2014 року із заявою про прийняття на посаду провідного спеціаліста з претензійно-позовної роботи у відділ зі стягнення заборгованості відповідачем надана відповідь № 6012/28 від 31 липня 2014 року про відмову через відсутність вакантних посад (а.с 56).

Відповідно до ст. 42-1 КЗпП України працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у статті 42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Основною перевагою в залишенні на роботі ОСОБА_1 пояснює тим, що він має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 віком до шести років, обіймав більш кваліфіковану посаду, має повну освіту за фахом юридичного та економічного напрямку.

Наказом ДП «Криворізька теплоцентраль» від 31 липня 2013 року № 475 «Про внесення змін до штатного розкладу ДП «Криворізька теплоцентраль» начальнику планово-економічного відділу наказано з 01 серпня 2013 року внести зміни до штатного розкладу, зокрема ввести в штатний розклад структурні одиниці та посади відділу зі стягнення заборгованості: - провідний спеціаліст з претензійно-позовної роботи - 1 штатна одиниця; - спеціаліст з претензійно-позовної роботи І категорії - 2 штатні одиниці; - спеціаліст з претензійно-позовної роботи ІІ категорії - 6 штатних одиниць; - фахівець з претензійно-позовної роботи - 2 штатні одиниці; - оператор комп"ютерного набору І категорії - 0,5 штатних одиниць (а.с. 87 - 89).

Заперечуючи проти позову представник відповідача вказував на те, що після звільнення ОСОБА_1 наказом від 05 серпня 2013 року протягом року у період з 06 серпня 2013 року по 06 серпня 2014 року жодної особи на посади працівника відділу зі стягнення заборгованості ДП "Криворізька теплоцентраль" прийнято не було, як, відповідно, і не було видано відповідних наказів та не внесено зміни у штатний розклад, що підтверджується довідками ДП "Криворізька теплоцентраль" від 11 січня 2016 року (а.с. 151 - 155).

Таким чином, відповідачем не було порушено право позивача на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, оскільки протягом року відповідачем не проводилось прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Проаналізувавши докази, надані суду встановлено, що за наказами №№ 320к, 321к від 01 листопада 2013 року переведено з 01 листопада 2013 року з посади начальника Управління по зборах на посаду начальника відділу зі стягнення заборгованості Махнік М.В., з посади начальника відділу зі стягнення заборгованості на посаду провідного спеціаліста з претензійно-позовної роботи - ОСОБА_2 (а.с. 138, 139). Тобто. зазначені переведення мали місце перед тим, як впершеОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 02 грудня 2013 року про прийняття на роботу.

Отже на момент звернення ОСОБА_1 до ДП «Криворізька теплоцентраль» із заявами від 02 грудня 2013 року та від 22 липня 2014 року про прийняття його на роботу до відділу зі стягнення заборгованості на посаду провідного спеціаліста вказану посаду займала ОСОБА_2

Таким чином, на час та після звернення позивача із заявами про прийняття його на роботу, відповідачем не здійснювався прийом працівників на роботу, яка вимагає кваліфікації аналогічної тій, яка була у позивача до скорочення з посади.

Крім того, позивачем у судовому засіданні не було надано вагомих та переконливих доказів в частині свого переважного права на укладання трудового договору відповідно до ст. 42 КЗпП України, зважаючи на те, що позивач просить зобов'язати керівництво ДП «Криворізька теплоцентраль» укласти з ним трудовий договір щодо посади провідного спеціаліста відділу зі стягнення заборгованості, яка на даний момент є зайнятою.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вина посилається як на підставу своїм вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать, що не знайшли свого підтвердження посилання позивача на порушення його права на поворотне прийняття на роботу протягом року на посаду аналогічної кваліфікації, враховуючи переважне право на укладення трудового договору згідно ст. 42 КЗпП, оскільки суду не надано доказів наявності вакантних посад за аналогічною кваліфікацією на час та після подання позивачем заяв про прийняття на роботу.

У зв'язку з тим, що підстави для зобов"язання відповідача укласти з позивачем трудовий договір, через порушенням вимог ст. 42-1 КЗпП України, відсутні, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку, починаючи з 01 листопада 2013 року по день винесення відповідного рішення у даній справі, також не підлягають задоволенню.

Що стосується заяви відповідача про застосування строків позовної давності у зв"язку з пропуском відповідачем строку звернення до суду, передбаченого ч. 1 ст. 233 КЗпП України, слід зазначити наступне.

Відповідно до абз. 1, 4 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені ст.ст. 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права і обов'язки сторін.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, з"ясувавши всі обставини справи, права і обов'язки сторін, суд приходить до висновку щодо відсутні підстави для застосування до вимог позивача положень ст. 233 КЗпП України, оскільки право або охоронюваний законом інтерес позивача не порушені, тому суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України оскільки позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог, то судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 42-1, 116 КЗпП України, ст. 10, 16, 88 , 209 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Повністю відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м.Кривого Рогу

Суддя Ковтун Н.Г.