Ухвала

іменем україни

23 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Попович О.В., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Павлоградського міжрайонного прокурора, який діє в інтересах ОСОБА_3, до ОСОБА_4, треті особи: реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_5, Перша павлоградська державна нотаріальна контора, орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, про перерозподіл спадкового майна та сплату грошової компенсації від його продажу та визнання права власності, за касаційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року Павлоградський міжрайонний прокурор, який діє в інтересах ОСОБА_3, звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що ОСОБА_3, 2004 року народження, є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 та спадкоємцем першої черги за законом. Після смерті останнього відкрилась спадщина, яка складалась з квартири АДРЕСА_1 та земельних ділянок, які розташовані на землях Дем'янівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області. Оскільки відповідач по справі (батько померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6) самостійно розпорядився спадковим майном - квартирою АДРЕСА_1, вчинивши її продаж, просив: стягнути з відповідача на користь малолітньої ОСОБА_3, 2004року народження, у відшкодування вартості Ѕ частини квартири - 36 032 грн 50 коп.; визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину земельних ділянок в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи це тим, що на цю частину спадкового майна нотаріусом не оформлювалось свідоцтво про право на спадщину за законом. Також просив зобов'язати Першу павлоградську державну нотаріальну контору видати на ім'я ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину спадку померлого батька - ОСОБА_6

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за 1/2 частину спадкового майна в розмірі 36 032 грн 50 коп.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину земельної ділянки (пасовище) площею 0,1209 га, розташованої на території Дем'янівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, кадастровий НОМЕР_1 (державний акт серії НОМЕР_2), вартістю 352 грн 76 коп.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину земельної ділянки (сіножаті) площею 0,5366 га, на території Дем'янівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, кадастровий НОМЕР_3 (державний акт серії НОМЕР_4), вартістю 1 479 грн 73 коп.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину земельної ділянки (рілля) площею 2,1161 га на території Дем'янівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, кадастровий НОМЕР_5 (державний акт серії НОМЕР_6), вартістю 43 611 грн 69 коп.

Вирішено питання про судовий збір.

Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2014 року зобов'язано Першу павлоградську державну нотаріальну контору видати ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину спірних земельних ділянок.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2014 року в частині розміру суми стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації за Ѕ частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 змінено, зменшено суму стягнення до 21 322 грн 50 коп. та суму судового збору до 243 грн 60 коп.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 01 жовтня 2014 року в іншій частині скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові в цій частині.

У касаційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині зменшення суми грошової компенсації, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду в частині відмови в позові до суду касаційної інстанції не оскаржено, а тому в касаційному порядку не переглядається (ст. 335 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, керуючись ст. ст. 1261, 1267, 1268, 1278, 1280 ЦК України, виходив з того, що оскільки спадкове майно у вигляді спірної квартири відчужено іншим спадкоємцем на користь третьої особи, то ОСОБА_3 має право на компенсацію вартості Ѕ частини квартири в сумі 36 032,5 грн.

Апеляційний суд, зменшуючи розмір компенсації вартості Ѕ частини квартири з 36 032,5 грн до 21 322 грн 50 коп. виходив із того, що на даний час власником вищезазначеної квартири є ОСОБА_5, яка придбала вказану квартиру за договором купівлі-продажу за 60 тис. грн, які ОСОБА_4 отримав від покупця. Відповідно до розписки ОСОБА_5 від 23 липня 2013 року ОСОБА_4 з отриманих ним коштів, повернув покупцю 17 355 грн для погашення заборгованості по сплаті комунальних послуг, а відтак, фактична вартість квартири склала 42 645 грн.

Судами установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який згідно з рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2013 року є батьком ОСОБА_3

ОСОБА_6 на момент смерті був власником квартири АДРЕСА_1. .

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного з спадкоємців за законом є рівними.

Згідно зі ст. 1268 України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 березня 2013 року нерухоме майно у вигляді квартири, що належало померлому ОСОБА_6, успадкував його батько ОСОБА_4

Вирішуючи спір, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_3 як донька померлого спадкодавця ОСОБА_6 за законом мала право на прийняття спадщини, оскільки входить до кола спадкоємців першої черги. Спадкове майно після померлого ОСОБА_6 мало бути розділене між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по Ѕ частині кожному.

Згідно із ч. 1 ст. 1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (ч. ч. 2, 3 ст. 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації.

Зазначені положення містяться й у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Ураховуючи те, що спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 відчужено на користь третьої особи, ОСОБА_3 має право на компенсацію вартості 1/2 частини спірної квартири, про що у відповідності із ст. 11 ЦПК України пред'явлено зазначений позов.

Вирішуючи справу та стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості Ѕ частини спірної квартири в сумі 36 032,5 грн, місцевий суд обґрунтовано виходив з того, що її вартість на час спадкування згідно свідоцтва про право на спадщину становила 72 065 грн (а.с. 9).

Апеляційний суд, змінюючи рішення місцевого суду та зменшуючи розмір компенсації вартості Ѕ частини спірної квартири з 36 032,5 грн до 21 322 грн 50 коп., виходив із фактичної вартості квартири за якою ОСОБА_4 було її відчужено третій особі. При цьому, апеляційний суд не взяв до уваги те, що набувши право власності в порядку спадкування на вищевказану квартиру, ОСОБА_4 у відповідності із ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України мав право на власний розсуд розпорядитися вказаним майном (продати, подарувати тощо за будь-яку визначену ним ціну), проте спірні правовідносини стосуються спадкових прав сторін, а на час спадкування вартість спірної квартири згідно свідоцтва про право на спадщину визначена у розмірі 72 065 грн, що вірно враховано місцевим судом при визначенні розміру компенсації вартості Ѕ частини нерухомого майна.

Під час встановлення зазначених фактів судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права, а тому скасовано апеляційним судом помилково.

Відповідно до статті 339 ЦПК України встановивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення апеляційного суду в частині позову Павлоградського міжрайонного прокурора, який діє в інтересах ОСОБА_3, до ОСОБА_4, треті особи: реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_5, Перша павлоградська державна нотаріальна контора, орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, про сплату грошової компенсації від продажу спадкової квартири підлягає скасуванню із залишенням в силі в цій частині рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року в частині позову Павлоградського міжрайонного прокурора, який діє в інтересах ОСОБА_3, до ОСОБА_4, треті особи: реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_5, Перша павлоградська державна нотаріальна контора, орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, про сплату грошової компенсації від продажу спадкової квартири скасувати та залишити в силі у цій частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева О.В. Попович В.О. СавченкоСудді: В.І. Амелін