Справа № 204/2219/16-ц
Провадження № 2/204/1251/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Онбиш А.О.,

за участю прокурора Остапенко І.К.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

за участю відповідача ОСОБА_3,

за участю представника відповідача ОСОБА_4,

за участю представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позову позивач вказала на те, що від шлюбу з відповідачем у них народився син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Починаючи з червня 2005 року відповідач ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини, не бере участі у цьому процесі взагалі. Дитина не отримує від батька щонайменшої уваги, відсутні короткі зустрічі, вже не кажучи про спільний відпочинок. Окрім усього, відповідач не приділяє увагу не лише його фізичному та духовному розвитку, а й не бере жодної фінансової участі у витратах на такий розвиток, зокрема, на побутові потреби (харчування, одяг), організацію його дозвілля та відпочинку. Крім того, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів; не цікавиться навчанням дитини, не бере участі у батьківських зборах, які проводить навчальний заклад дитини, не цікавиться тим, до якого вищого навчального закладу має намір вступати дитина. Враховуючи те, що відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування їх дитини, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом, тому позивач вимушена звернутись до суду з позовною заявою.

У судовому засіданні позивач, її представник, кожна окремо, підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні під час вирішення справи покладався на розсуд суду. Зазначив, що дійсно після 2009 року він не бачився з сином; його виховання не займався; про його здоров'я не піклувався; у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини участі не приймав. Перешкод для зустрічі з дитиною у нього не було.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що у відповідача є бажання спілкуватися з дитиною.

Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову.

Вислухавши сторони, думку прокурора, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис за №574 (а.с.9).

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 23 березня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №112 - розірвано (а.с.10).

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

В судовому засіданні встановлено та визнано самим відповідачем, що відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України є обставинами, що не підлягають доказуванню, ОСОБА_3 вихованням дитини не займався, не піклувався про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток.

Зазначені обставини підтвердили свідки, допитані в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_7, яка є матір'ю позивача, допитана в судовому засіданні пояснила, що після розірвання шлюбу її донька - ОСОБА_1, створила нову сім'ю, у якій ріс онук. Протягом всіх цих років, відповідач не спілкувався з сином, хоча знав місце його проживання. Коли дитині робили операцію, участі відповідач не приймав та нічого не допомагав.

Свідок ОСОБА_8, допитаний в судовому засіданні зазначив, що з 2004 року він проживає з позивачем ОСОБА_1 у цивільному шлюбі, у них створена сім'я, проживають разом з дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зауважив, що в останнє бачив відповідача, коли той у 2003-2004 році прийшов забирати свої особисті речі. З 2005 року дитина називає його своїм батьком. Рідного батька дитина не пам'ятає та не згадує. Повідомив суду, що має намір усиновити ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками ОСОБА_7, ОСОБА_8 Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 зазначила, що вона є матір'ю відповідача ОСОБА_3, до онука приїжджала кілька разів: на день народження дитини у 2002 році та у 2007 році. Останній раз, коли вона приходила, дату не змогла згадати, двері їй не відкрили. Посилалася на те, що у відповідача не було навіть і думки щоб відмовитися від дитини. Про те, що онук хворів, їй відомо не було.

Байдужість з боку відповідача по відношенню до дитини, підтверджується наступним.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02 березня 2012 року стягнуті аліменти з ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно (а.с.11).

Так, неналежне виконання відповідачем батьківських обов'язків підтверджується в тому числі довідкою Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції №5684 від 07.04.2015 року, з якої вбачається, що з 01.10.2014 року по 31.03.2015 року у зв'язку з ухиленням ОСОБА_3 від сплати аліментів, позивач аліменти не отримувала (а.с.12).

Крім того, згідно розрахунку державного виконавця Красногвардійського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_10 заборгованість по аліментам станом на 01.03.2016 року складає 31898 грн. 10 коп. (а.с.13).

Згідно ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування №692 від 13.05.2016 року, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини батько заперечував проти позбавлення його батьківських прав, однак повідомив, що за все життя, сина бачив рази три. Причини з яких він ухиляється від виконання батьківських обов'язків назвати не зміг. Виходячи з викладеного вбачається, що ОСОБА_3 дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків, орган опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної у місті ради вважає за доцільне позбавити останнього батьківських прав відносно сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з ч.1 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї.

Дитина, яка може висловити думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору про позбавлення батьківських прав (ч.2 ст.171 СК України).

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_6, якому виповнилось 06 серпня 2016 року 14 років, висловив свою думку з приводу спору про позбавлення батьківських прав та зазначив, що скільки він себе пам'ятає, його утриманням, вихованням і піклуванням про нього завжди займалася його мати та ОСОБА_8, якого він вважає своїм батьком. Зазначив, що присутній в судовому засіданні відповідач - йому незнайомий.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не сплачує аліменти, не вітає та не дарує сину подарунки на свята, дні народження, не бере участі у вихованні дитини, не виявляє щодо нього батьківського піклування, не виконує обов'язку по його утриманню, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться сином взагалі, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У пункті 15 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням ,що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Таким чином, встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, його поведінка свідчить про наявність кожного окремо і всіх у сукупності факторів, зазначених у постанові Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року .

За таких обставин, суд дійшов до висновку про необхідність позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 57-61, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.19, 150, 164, 171, 180 СК України, Постановою Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 (двадцять) коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В.Токар