Справа №568/247/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді: Драновської С.З.

при секретарі: Саган В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Шанс-Плюс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу по кредитному договору,

в с т а н о в и в:

23.02.2015 року Кредитна спілка «Шанс-Плюс» звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу по кредитному договору в розмірі 3764.67 грн. та судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп..

05.03.2015 року Кредитна спілка «Шанс-Плюс» подала до позову зміни та доповнення і просили стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору в розмірі 3764.67 грн. та судовий збір 243 грн.60 коп.

09.07.2015 року Кредитна спілка «Шанс-Плюс» подала до позову зміни та доповнення і просила стягнути із ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору в розмірі 3764.67грн. та судовий збір 243 грн. 60 коп.

11.08.2015 року згідно заочного рішення Радивилівського районного суду Рівненської області позов кредитної спілки «Шанс-Плюс» задоволено частково та вирішено стягнути із ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору в розмірі 3764.67 грн. та судовий збір 243 грн. 60 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

21.09.2015 року ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 11.08.2015 року у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Шанс-Плюс» до ОСОБА_2 про стягнення боргу по кредитному договору скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку на 28.10.2015 року.

25.11.2015 року Кредитна спілка «Шанс-Плюс» подала до позову зміни та доповнення і просили стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору в розмірі 11049.47 грн. та судовий збір 243 грн. 60 коп..

17.02.2016 року Кредитна спілка «Шанс-Плюс» знову подала позовну заяву із змінами та доповненнями.

В обґрунтування позову посилається на те, що у звязку з потребою у грошових коштах, до кредитної спілки «Шанс - Плюс» звернувся ОСОБА_3.

18 грудня 2013 року між ОСОБА_3 і кредитною спілкою «Шанс-Плюс» укладено договір кредиту № 736-13, згідно якого відповідачу надано кредит в сумі 5000 грн. терміном сплати на 18 місяців, тобто до 18 червня 2015 року.

Кредит наданий на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості у відповідності до умов кредитного договору № 736-13, ОСОБА_4 зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.3 кредитного Договору Сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунку, який є Додатком 1 та невід'ємною частиною цього Договору.

Сплату кредиту ОСОБА_4 ОСОБА_3 проводив відповідно графіка і на час його смерті порушень умов кредитного договору не встановлено. Після смерті ОСОБА_3 02 квітня 2014 року, його дружина - поручитель ОСОБА_1 згідно усної домовленості провела часткову сплату коштів по кредитному договору № 736-13, в сумі 550 грн.

В свою чергу кредитна спілка просила надати копію Свідоцтва про смерть ОСОБА_3 для прийняття рішення про припинення нарахування процентів по кредитному договору. Таким чином, Поручитель ОСОБА_1, проводячи часткову сплату по кредитному договору № 736-13 в сумі 550 грн. після смерті ОСОБА_4 чоловіка ОСОБА_3 фактично взяла на себе зобовязання по сплаті кредитної заборгованості.

Разом з тим, Поручитель ОСОБА_1 порушила усні домовленості, тобто сплату основної суми кредиту не провела, копію Свідоцтва про смерть чоловіка не надала.

27 серпня 2014 року кредитна спілка звернулася до Поручителя ОСОБА_1 з рекомендованим листом, із пропозицією врегулювання заборгованості та надання копії про смерть члена кредитної спілки, однак пропозиція кредитної спілки була проігнорована ОСОБА_1. Крім того, вона стала уникати зустрічей, не відповідала на телефонні дзвінки, що змусило кредитну спілку звернутися до суду з позовною заявою. Розрахунок заборгованості по кредитному договору №738-13 від 18.12.2013 року в сумі 11049.47грн. було проведено бухгалтером кредитної спілки на час подачі позову до суду 25.11.2015 року.

Відповідно до договору Поруки №736-13 у випадку невиконання Боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, Поручитель несе повну відповідальність перед кредитною спілкою, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та штраф.

Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_3 його син ОСОБА_2 написав заяву до нотаріуса про відкриття спадщини, але як це вимагає ст.1281 ЦК України не повідомив кредитну спілку про відкриття спадщини.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Також, відповідно до п.1 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обовязок відшкодувати майнову шкоду (збитків) та моральну шкоду, яка була завдана спадкодавцем.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже в силу ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, спадкоємець боржника, ОСОБА_2 прийнявши спадщину є боржником і перед кредитною спілкою в межах вартості майна одержаного в спадщину. 21 вересня 2015 року (справа 568/247/15-ц), суд взяв до уваги договір іпотеки від 7 червня 2007 року на прізвище ОСОБА_3, який надав ОСОБА_2, однак вважають, що спадкоємець не вправі вибірково підходити до виконання зобовязань при отриманні спадщини.

Враховуючи наведене просили позовні вимоги задовольнити та стягнути солідарно з Поручителя ОСОБА_1 і спадкоємця ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «Шанс-Плюс» заборгованість по кредиту в сумі 11049.47 гривень в тому числі 3764.67 грн. основної суми кредиту, 3601.64 грн. нарахованих відсотків та 3683.16 грн. штраф 50 % від суми заборгованості.

Крім того, просили стягнути судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. та 120 гривень за публікацію оголошення.

В судовому засіданні представник Кредитної спілки «Шанс-Плюс» ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 позову не визнавав з підстав викладених в запереченні від 03.03.2016 року.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена через представника її сина ОСОБА_2 - ОСОБА_6.

Заслухавши представника Кредитної спілки «Шанс-Плюс» ОСОБА_5, представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 та дослідивши матеріали справи суд встановив слідуюче:

18 грудня 2013 року між ОСОБА_3 і кредитною спілкою «Шанс-Плюс» укладено кредитний договір № 736-13, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 5000 грн. з терміном сплати на 18 місяців, тобто до 18 червня 2015 року.

Кредит наданий на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості у відповідності до умов кредитного договору №736-13. ОСОБА_4 зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.3 кредитного Договору сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунку, який є Додатком 1 та невід'ємною частиною цього Договору.

Згідно п.5.6 кредитного договору № 736-13 у випадку смерті позичальника, що наступить до закінчення строку дії цього Договору, всі права і обовязки щодо договору переходять до його спадкоємців у порядку, визначеному чинним законодавством України.

18 грудня 2013 року в забезпечення виконання кредитного договору №736-13 між кредитною спілкою «Шанс-Плюс» та ОСОБА_1 укладено договір Поруки №736-13. Відповідно до п.1.2 договору Поруки №736-13 поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед Кредитором відповідати по зобовязанням боржника ОСОБА_3 які виникають з умов кредитного договору №736-13 від 18.12.2013 року в повному обсязі цих зобовязань по кредитному договору.

Факт смерті 02.04.2014 року ОСОБА_3 встановлено із свідоцтва про смерть (Серія І-ГЮ №154718).

Із листа приватного нотаріуса Радивилівського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_7 № 102-01 /16 від 12.03.2015 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3, померлого 02.04.2014 року, на підставі заяв спадкоємців за законом-сина ОСОБА_2 (заява про прийняття спадщини) та дружини ОСОБА_1 (заява про відмову від спадщини) заведено спадкову справу №93/2014.

Згідно п.32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що Поручитель приймає на себе зобовязання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553-554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки.

Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов'язку. У разі порушення такого зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За наявності кредитного договору та договору поруки поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника, а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника (якщо таке зазначено в договорі поруки).

При цьому слід мати на увазі, що коли в договорі поруки є умова про згоду поручителя відповідати за нового боржника, то поручитель є відповідальним за виконання зобов'язання спадкоємцями (ч. 3 ст.559 ЦК України).

Відповідно до ст.523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Згідно ст.607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

У зв'язку з цим, враховуючи, що спадкоємець відповідають за борги спадкодавця в межах вартості майна, одержаного в спадщину, то за відсутності чи недостатності спадкового майна кредитне зобов'язання припиняється неможливістю виконання чи недостатністю спадкового майна.

Це означає, що в силу ч. 1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Тобто порука припиняється в тій частині, в якій припиняється забезпечене нею кредитне зобов'язання, і поручитель солідарно зі спадкодавцями відповідає перед кредитором в межах вартості спадкового майна.

Отже, у разі смерті боржника за основним зобов'язанням, яке забезпечене договором поруки, за наявності правонаступника, який прийняв спадщину, необхідна згода поручителя відповідати за нового боржника, якщо договір поруки не містить як умову згоду поручителя відповідати за виконання зобов'язання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за основним зобов'язанням. ОСОБА_1, після смерті позичальника ОСОБА_1

І.В., відповідати за правонаступника (спадкоємця) ОСОБА_2 згоди не надавала і в договорі Поруки №736-13 з цього приводу нічого не зазначено.

Якщо боржник помер, то в силу ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином, у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника у зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року про перегляд ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2012 року у справі про визнання договору іпотеки припиненим (правова позиція, висловлена ВСУ при розгляді справи № 6-18цс13).

П.32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року передбачено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому, спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Під час судового слідства представник кредитної спілки «Шанс-Плюс» ОСОБА_5 не надав відомостей щодо заборгованості за тілом кредиту та несплачених відсотків, які були допущені позичальником ОСОБА_3 на момент його смерті, тобто станом 02 квітня 2014 року і навпаки ствердив, що всі умови кредитного договору ним виконувалися належним чином і в установлені строки згідно графіку.

П. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають врахувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»).

Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обовязки іпотекодавця, а й обовязки за основним зобовязанням.

Після смерті батька ОСОБА_3 до спадкоємця ОСОБА_2 перейшли усі права та обовязки іпотекодавця за договором іпотеки від 07 червня 2007 року, який був укладений між ОСОБА_3 та Закритим акціонерним товариством комерційного банку «ПриватБанк», який забезпечує виконання зобовязання за кредитним договором від 07.06.2007 року №ROWWGA00002141 (термін дії якого закінчується 05.06.2017 року).

Доказів щодо наявності іншого майна у спадкоємця, стороною позивача суду не надано.

Під час розгляду справи судом також враховано, що термін виконання основного зобовязання по кредитному договору №736-13 від 18.12.2013 року - 18.06.2015 року, а представник позивача ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредиту вперше 23.02.2015 року, а до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості із позовною заявою (із змінами та доповненнями) 25.11.2015р.

Враховуючи всі обставини справи суд знаходить, що позовні вимоги кредитної спілки «Шанс-Плюс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості по кредиту в сумі 11049.47 грн не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, приймаючи до уваги, що у задоволенні позовних вимог кредитної спілки «Шанс-Плюс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід відмовити, підстави для стягнення на користь кредитної спілки «Шанс-Плюс» з відповідачів судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. та витрат повязаних з публікацією в пресі оголошення в розмірі 120.00 грн. понесених кредитною спілкою відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 553-559, 625, 1268, 1281, 1282 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В позові Кредитної спілки «Шанс-Плюс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості по кредиту в сумі 11049 (одинадцять тисяч сорок девять) гривень 47 копійок та судових витрат відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення

Повний текст рішення виготовлено 10.03.2016 року.

Суддя: С.З.Драновська