Справа № 576/1885/15-ц
Провадження № 6/576/13/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.16 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря Терені Л.О.,

заявника (боржника) ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

стягувача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду, -

встановив:

За рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 17.12.2015 р. були видані виконавчі листи № 2/576/491/15 від 17.12.2015 р. про зобовязання заявника демонтувати систему водовідведення, що побудована на земельній ділянці, належній ОСОБА_3 та демонтувати вигрібну яму та після демонтажу засипати її землею.

ОСОБА_1, яка є боржниками у виконавчому провадженні, згідно статті 373 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) подала заяву про відстрочку виконання рішення суду, в якій просить відстрочити до 01.10.2016 р. виконання рішення у частині щодо демонтування системи водовідведення, що побудована на земельній ділянці, належній ОСОБА_3 та демонтування вигрібної ями засипанням її землею.

Заява мотивована тим, що погодні умови у період зими-весни 2016 р. істотно утруднюють виконання рішення, оскільки земля на ділянці, де розміщується вигрібна яма, є сирою, що унеможливлює виконання робіт у цю пору року. Також заявник посилається й на те, що для облаштування нової вигрібної ями, яка б відповідала санітарним умовам потрібен час, а залишення ж заявника без системи водовідведення в умовах коли вона швидко не може вирішити цю проблему буде істотним погіршенням її соціального становища та порушить її гарантії як особи похилого віку. Також заявник зазначає, що для улаштування системи водовідведення необхідно провести реконструкцію, для чого необхідно виготовити проект, що також потребує часу. Підсумовуючи наведене, заявник зазначила, що демонтаж системи водовідведення зараз означав би суттєве погіршення умов для її існування як особи похилого віку.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали заявлені вимоги та надали аналогічні пояснення.

ОСОБА_3, яка є стягувачем, заперечила проти задоволення заяви, зазначивши, що рішення суду є обовязковим і повинно виконуватись, оскільки це є невідємною частиною права на справедливий суд. Стягувач наголошує на тому, що з моменту винесення рішення і по цей час боржником не вжито жодних заходів на виконання рішення, у тому числі і погодження епідемслужбою та виготовлення проекту з водовідведення. Зазначає стягувач й про те, що погодні умови дозволяють виконати ці роботи, а наявність вигрібної ями на її земельній ділянці перешкоджає їй користуватись нею. Також стягувач послалась й на те, що вона також є особою похилого віку та старша за заявника.

Державний виконавець до суду не зявився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Вислухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 373 ЦПК України та статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, аналіз статті 373 ЦПК України, статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку, що відстрочка виконання рішення суду можуть бути надані лише у виняткових випадках, що обумовлені обєктивними ускладненнями при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

У справі «Шмалько проти України» Європейський Суд наголошує, «що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обовязків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобовязалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Суд звертає увагу на те, що боржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження утруднення чи унеможливлення повного виконання судового рішення по даній справі у разі не відстрочення виконання цього судового рішення в даний час.

Посилання заявника на те, що демонтаж вигрібної ями не можливо провести у цю пору року, судом не приймаються, оскільки такі роботи можливо виконати будь-якої пори року і в будь-який час.

Суд також вважає необґрунтованим посилання заявника на необхідність попереднього отримання проекту на реконструкцію, оскільки це не є обставиною, яка обєктивно унеможливлює чи утруднює виконання судового рішення. До того ж з моменту винесення рішення і по цей час минуло вже 3 місяці і заявник у порядку добровільного виконання обєктивно могла розпочати виготовлення всіх необхідних проектів. Однак заявник не надала жодного доказу про те, що вона хоча б розпочала це робити, щоб свідчило про її сумлінні наміри виконати рішення суду.

Враховуючи наведене, суд не знаходить якихось непереборних обставин, які б дозволяли задовольнити заяву ОСОБА_1 і відстрочити виконання судового рішення на той строк про який вона просить.

На підставі викладеного, керуючись статтею 373 ЦПК України, статтею 36 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення

Суддя А.О.Колодяжний