У х в а л а

іменем україни

17 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Коршуна Олександра Анатолійовича, який діє від імені товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА», на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 5 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ТОВ «РАДА» звернулося до суду з указаним позовом. Зазначало, що за договором, укладеним між сторонами, відповідач, як власник квартири АДРЕСА_1, зобов'язувався вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги, але свої зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на липень 2014 року утворилась заборгованість, яку просило стягнути.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 5 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Коршун О.А., який діє від імені товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА», звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

19 березня 2002 року між ТОВ «РАДА» та відповідачем було укладено договір про участь у витратах на управління будинку та прибудинкової території строком на три роки з правом пролонгації, за умовами якого остання зобов'язувалася не пізніше 1 числа наступного місяця вносити плату за надані послуги.

Звертаючись до суду з позовом ТОВ «РАДА» просило стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 3079 грн 1 коп. за період з червня 2013 року по лютий 2014 року.

Із змісту заперечень на позовну заяву вбачається, що ОСОБА_1 заборгованість не визнає. На підтвердження відсутні боргу за вказані періоди надала квитанції, з яких вбачається, що оплата нею проводилася по виставлених позивачем рахунках, в них не було зазначено про наявність боргу у цей період.

Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи те, що несплату відповідачем наданих житлово-комунальних послуг позивачем не доведено, оплата за них проводилася згідно виставлених останнім рахунків, суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та встановлених судами на підставі поданих сторонами доказів, яким дана належна оцінка, обставин і зроблених в ухвалених ними рішеннях висновків, у зв'язку з чим підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Коршуна Олександра Анатолійовича, який діє від імені товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА», відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 5 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова