Провадження № 2/537/86/2016
Справа № 537/4612/15-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.04.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області як органу опіки та піклування до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про накладення заборони на відчуження нерухомого майна, -
Позивач ОСОБА_1 комітет Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовною заявою, якою просив накласти заборону на відчуження нерухомого майна квартири, розташованої за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, ОСОБА_8 Лейтенанта ДніпроваАДРЕСА_1, до досягнення дитиною ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття.
Свої позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.09.2015 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, позбавлена батьківських прав відносно дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області від 14.10.1999 року за №376 змінено прізвище ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, на прізвище матері «Кудрявцева». На даний час малолітня дитина ОСОБА_9 проживає з бабусею ОСОБА_3 за адресою: м. Кременчук, ОСОБА_8ДніпроваАДРЕСА_2, за якою зареєстровані відповідачі по справі та являються її власниками на праві спільної сумісної власності. Оскільки при вирішенні питання про позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно її малолітньої доньки, на нерухоме майно не була накладена заборона відчуження, виникла необхідність у захисті прав та інтересів дитини, яка залишилась без батьківського піклування, у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, представник третьої особи Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Кременчуцького МУЮ не зявились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, при цьому представником позивача та представником третьої особи завчасно надано заяви про розгляд справи без їх участі.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних в матеріалах справи документів.
Ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р. за №789-ХІІ встановлено що, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.
Відповідно до ч.1 ст.20 Конвенції ООН Про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою.
ОСОБА_6 є матірю малолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається зі свідоцтва про народження серії 1-КЕ №176649, виданого Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області від 21.05.2013 року.
Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку їх ухилення від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини.
Як вбачається з рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.09.2015 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, питання щодо накладення заборони на відчуження майна під час винесення рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 не вирішувалось.
Рішенням Виконавочго комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області від 14.10.1999 року за №376 змінено прізвище ОСОБА_10 на прізвище матері - «Кудрявцева».

Ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сімї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти-члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно ч.4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», суд, у разі позбавлення батьків батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження житла.

Ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що держава забезпечує право дитини на житло. Держава діє через органи опіки та піклування. Контроль за дотриманням житлових прав та охоронюваних законом інтересів дітей здійснюють органи опіки та піклування (ч.3 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей»).

У відповідності до ч. 1 ст.32 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ч. 3 ст. 32 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватись лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей.

У відповідності до ч. 3 ст. 25 Закону України "Про охорону дитинства" у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї.

П. 2 ч. 1 ст. 248 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сімї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону.

На підставі викладеного, проаналізувавши перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що накладення заборони на відчуження майна та житла дітей, які позбавляються батьківського піклування, не ставиться у залежність від існування реальної або гіпотетичної загрози порушення прав дитини, тому у зв'язку з необхідністю захисту майнових прав малолітньої дитини, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Оскільки частиною 2 статті 88 Цивільно-процесуального Кодексу України встановлено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь держави судовий збір в розмірі по 91 грн. 87 коп. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись статтею 248 Сімейного кодексу України, статтями 17, 25 Закону України «Про охорону дитинства», статтею 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», статтями 2, 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218, 224, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області як органу опіки та піклування до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про накладення заборони на відчуження нерухомого майна задовольнити.

Накласти заборону на відчуження нерухомого майна квартири АДРЕСА_3 до досягнення дитиною ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь держави судовий збір в розмірі по 91 грн. 87 коп. з кожного.

Відповідачами може бути подано заяву про перегляд заочного рішення в десятиденний строк з дня отримання копії рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів після отримання копії цього рішення.

Суддя : Д.О. Зоріна