Номер провадження: 22-ц/785/1419/16
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Калараш А.А.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання припиненим Іпотечного договору, визнання недійсним правочину про відступлення прав за іпотечним договором та виключення відомостей з реєстру, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2015 року,

встановила:

У серпні 2014 р. ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому з врахуванням уточнень від 08.06.2015 р., остаточно просила: 1) визнати припиненим з 08.12.2011 р. іпотечний договір від 18.04.2008 р., укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М., зареєстрований за № 3272; 2) визнати недійсним правочин про відступлення прав за іпотечним договором, укладений 17.12.2012 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк»; 3) виключити з Державного реєстру іпотек запис щодо заборони відчуження зазначеної в договорі квартир, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1; 4) виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис щодо заборони відчуження зазначеної в договорі квартир, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що відповідно до укладеного 18.04.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є - ПАТ «УкрСиббанк», та нею Договору про надання споживчого кредиту № 0 (далі - Кредитний договір) вона отримала кредит у сумі - 60 000 доларів США.

За умовами укладеного цього ж дня між нею та АКІБ «УкрСиббанк» іпотечного договору (далі - Іпотечний договір) в забезпечення виконання кредитного договору було передано в іпотеку належну їй квартиру АДРЕСА_2 (далі - Квартира).

08.12.2011 р. ПАТ «УкрСиббанк» продав ПАТ «Дельта Банк» своє право грошової вимоги до неї за кредитним договором. Одночасно з продажем права грошової вимоги за кредитним договором нотаріально не було посвідчено та не зареєстровано відступлення права за іпотечним договором.

17.12.2012 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в реєстрі іпотек за реєстраційним № 7056112 зареєстровано відомості про обтяження іпотекою належної їй квартири. Відомостей щодо підстави обтяження, а також щодо особи іпотекодержателя у реєстрі відсутні. Угода від 17.12.2012 р. щодо відступлення прав за іпотечним договором нікчемна і не може привести до правонаступництва ПАТ «Дельта Банк» за іпотечним договором, як така, що здійснена з порушенням вимог чинного законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні позов повністю підтримала, просила його задовольнити за викладених у ньому підстав.

Відповідач - ПАТ «УкрСиббанк» представника у судове засідання не направило. Про час і місце розгляду справи сповіщене належним чином. Причини неявки представника не повідомило. Заяв та клопотань не надало.

Представник третьої особи - ПАТ «Дельта Банк» (далі - Банк) у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Посилалася на те, що Банк за договором купівлі-продажу прав вимоги є правонаступником за кредитним договором та усіма договорами про його забезпечення. Внесення в державний реєстр відомостей щодо нового іпотекодержателя пізніше ніж було укладено договір купівлі-продажу права вимоги не є підставою для припинення іпотеки.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2015 р. у задоволенні позову ОСОБА_4 повністю відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, посилаючись на ухвалення рішення при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

ОСОБА_7, представник апелянта, у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Банк у письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважав необхідним скаргу відхилити, рішення залишити без змін. Посилався на ті ж доводи, що були висловлені у запереченнях проти позову в суді першої інстанції.

ОСОБА_8, представник Банку, в судовому засіданні підтримала викладені в письмових запереченнях на апеляційну скаргу доводи та вимоги.

ПАТ «УкрСиббанк» у судове засідання представника не направило. Про час і місце розгляду справи сповіщене належним чином. Причини неявки представника не повідомило. Заяв та клопотань не надало.

Згідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином сповіщених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для визнання припиненим іпотечного договору не має. Відсутні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Не внесення відомостей в Державний реєстр іпотек саме в день укладення договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором не є підставою для визнання правочину недійсним. Дана обставина має значення тільки для визначення пріоритету права звернення стягнення на предмет іпотеки (а. с. 165 - 166 зворотня сторона).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 11, 203, 215, 509, 513, 525, 526, 546, 572, 575, 585, 589, 593, 1054 ЦК України, ст. ст. 1, 17 Закону України «Про іпотеку») та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеного 18.04.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є - ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 Договору про надання споживчого кредиту № 0 (далі - Кредитний договір) остання отримала кредит у сумі - 60 000 доларів США Укладення кредитного договору та отримання кредиту сторони визнали і не оспорювали (ч. 1 ст. 61 ЦПК України).

За умовами п. 1.1 укладеного 18.04.2008 р. (а. с. 9 - 11) між ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк» іпотечного договору (далі - Іпотечний договір) в забезпечення виконання кредитного договору було передано в іпотеку належну позичальнику квартиру АДРЕСА_2 (далі - Квартира). У п. п. 6.1, 6.3 іпотечного договору передбачено, що договір діє з моменту нотаріального посвідчення і до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Договір укладається з накладенням заборони відчуження Предмету іпотеки.

18.04.2008 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. було накладено заборону відчуження предмета іпотеки до припинення іпотечного договору, зареєстровано в реєстрі за № 3279 (а. с.11). Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відповідна заборона була зареєстрована 18.04.2008 р. у реєстрі - реєстраційний номер обтяження - 7056184 (а. с. 8 зворотня сторона)

08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами, зокрема, і за укладеним з ОСОБА_4 кредитним договором. П. 1.1 вказаного договору передбачено, що право вимоги за кредитами означає всі права вимоги кредитодавця до позичальника, а також права вимоги до осіб, які надають забезпечення за відповідними договорами забезпечення (а. с. 55 - 63, 111 - 112).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру іпотек 17.12.2012 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. до вказаного реєстру були внесені відомості про Іпотекодержателя - ПАТ «Дельта Банк», підставу обтяження - Договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 08.12.2011 р., реєстраційний номер обтяження - 7056112 (а. с. 8).

Між сторонами вникли правовідносини із забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, припинення іпотеки, визнання правочину недійсним у зв'язку з недодержанням в момент його вчинення вимог закону.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами передбаченими ст. ст. 546, 572, 575, 585, 589, 593 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконана боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні записи.

Згідно із ст. ст. 1, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

За правилами, передбаченим ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Оскільки встановлено, що укладений 08.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами був нотаріально посвідчений, вказаним договором передбачено, що право вимоги за кредитами означає не тільки права вимоги кредитодавця до позичальника, а також і права вимоги до осіб, які надають забезпечення за відповідними договорами забезпечення, колегія суддів вважає, що підстави для визнання іпотеки припиненою відсутні, права позивачки не порушені, а тому не підлягають захисту. Внесення до державного реєстру іпотек відомостей про нового іпотекодержателя пізніше ніж був укладений договір відступлення права вимоги, а саме - 17.12.2012 р., не є окремим правочином, а тому ці дії не можна визнати недійсними.

Посилання позивача у позові про те, що: «…Відомостей щодо підстави обтяження, а також щодо особи іпотекодержателя у реєстрі відсутні…Одночасно з продажем права грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 АКІБ «УкрСиббанк» нотаріально не посвідчив та не зареєстрував відступлення права за іпотечним договором на користь ПАТ «Дельта Банк». Це сталося через рік…» (а. с. 120, 4-й та 6-й абзаци знизу) не відповідають встановленим обставинам по справі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апелянта про те, що не був укладений та нотаріально посвідчений окремий договір купівлі-продажу прав вимоги за іпотечними договорами, нікчемність договору відступлення за іпотечними договорами, протиправне внесення реєстраційного запису до державного реєстру іпотек, неправильне встановлення предмету доказування не відповідають наявним у справі доказам та вищевказаним положенням діючого законодавства.

Доводи апелянта щодо необхідності його повідомлення про відступлення права вимоги до нього новому кредиторові не засновані на вимогах діючого законодавства (ст. ст. 512, 516 ЦК України), а тому є неспроможними.

Доводи апелянта про ненадання відповідачем у повному обсязі договорів про відступлення прав за кредитними та іпотечними договорами, спростовуються наявною у справі копією договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами (а. с. 55 - 63, 111 - 112). Встановлено, що відповідно до умов вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, окремий договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами не укладався. Будь-яких інших договорів відступлення права вимоги за кредитними договорами, положення яких суперечили б положенням наявному у справі договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами, апелянт не надав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ч 1 ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останньої у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

А. А. Калараш