У х в а л а

іменем україни

09 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Фермерського господарства «Вікторія» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА», Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Михайлівський райагропостач», про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою Фермерського господарства «Вікторія» на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 09 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Фермерське господарство «Вікторія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ТОВ «СПП ЛАНА», Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Михайлівський райагропостач», про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що восени 2013 року ФГ «Вікторія» засіяло сільськогосподарські культури: озимий ріпак на земельній ділянці у полі НОМЕР_1 площею 74,19 га, що розташоване у с. Зразкове Михайлівського району Запорізької області та озиму пшеницю відповідно до плану сівозмін у полі № 20 площею 43,84 га, що розташоване за межами смт. Пришиб Михайлівського району Запорізької області.

16 грудня 2013 року позивач уклав з ПрАТ «Михайлівський райагропостач» договір застави майбутнього врожаю, відповідно до якого передав у заставу майбутній врожай озимого ріпаку, засіяного на вказаній земельній ділянці.

28 червня 2014 року на підставі договору застави майбутнього врожаю та договору про надання послуг від 05 лютого 2014 року позивач разом з ПрАТ «Михайлівський райагропостач» почали збирати врожай ріпаку у полі НОМЕР_1, що знаходиться у с. Зразкове. Всього з земельної ділянки у полі НОМЕР_1 позивачем було зібрано врожай ріпаку з площі 24,19 га.

Цього ж дня ОСОБА_2 із залученням зернозбиральної техніки, автомобілів та робочої сили ТОВ «СПП ЛАНА» зібрав врожай ріпаку з земельної ділянки у полі НОМЕР_1, що залишився незібраним позивачем, з площі 50,00 га.

Наступного дня, 29 червня 2015 року ОСОБА_2 та ТОВ «СПП ЛАНА» зібрали врожай пшениці на площі 43,84 га у полі № 20, що знаходиться за межами смт. Пришиб.

Протиправність дій відповідачів підтверджується відповідними актами від 28 червня 2014 року № 1 та від 29 червня 2014 року № 2, складеним представниками позивача та ПрАТ «Михайлівський агропостач».

Вказаними неправомірними діями відповідачів їм було завдано матеріальної шкоди в розмірі 421 733,35 грн - неправомірним збиранням озимої пшениці та 770 500 грн - неправомірним збиранням ріпаку на загальну суму 1 192 233,35 грн.

Уточнивши позовні вимоги та посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму матеріальної шкоди в розмірі 1 192 233,35 грн, а також понесені витрати на сплату судового збору.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09 грудня 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Фермерське господарство «Вікторія» просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із недоведеності заявлених вимог.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність доказів того, що саме в результаті дій чи бездіяльності відповідачів позивачу було завдано майнову шкоду. Крім того, судами не встановлено причинного зв'язку між шкодою, завданою позивачу, та діями чи бездіяльністю відповідачів.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку відповідно до ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213-214 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків судів та не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Фермерського господарства «Вікторія» відхилити, рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

І.К.Парінова