У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2016 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. розглянувши заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФС-УКРАЇНА» - Крупки Миколи Петровича про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФС-УКРАЇНА» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Дніпровського районного суду м. Києва надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФС-УКРАЇНА» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків.

До позовної заяви представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФС-УКРАЇНА» - Крупкою М.П. було подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив суд: накласти арешт на майно, що належить відповідачеві - об'єкт нерухомості: квартира № 277 за адресою: АДРЕСА_1; заборонити відчуження, що належать відповідачеві, - об'єкту нерухомості: квартири № 277 за адресою: АДРЕСА_1.

Вивчивши зміст поданої заяви та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз'яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, звернути увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду).

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року відкрито провадження у вказаній справі.

Частиною 3 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь в справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Як вбачається із заявлених позивачем позовних вимог, позивач, просить суд: стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФС-УКРАЇНА» з ОСОБА_3 заподіяну ним шкоду у розмірі 682996,57 гривень та 10933,96 гривень судового збору.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 26 вересня 2016 року, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

За вказаних обставин, враховуючи зміст заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про можливість накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3

Щодо заявлених вимог про заборону відчуження вказаної квартири, то вказані вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на те, що заборона у будь-який спосіб відчуження права власності на квартиру є наслідком виконання ухвали суду про накладення арешту на квартиру.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФС-УКРАЇНА» - Крупки Миколи Петровича про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФС-УКРАЇНА» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151-153, 210, 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФС-УКРАЇНА» - Крупки Миколи Петровича про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТФС-УКРАЇНА» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 що належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

В іншій частині вимог - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню, в тому числі, за правилами встановленими для виконання судових рішень відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Строк пред'явлення ухвали до виконання один рік.

Суддя: