Номер провадження: 22-ц/785/2354/16
Головуючий у першій інстанції Жуган Л.В.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П.,

Сегеди С.М.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» доОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 травня 2013 року, -

встановила:

26 грудня 2012 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» звернулось до суду із позовом доОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилаючись на те, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 03.07.2007 року був укладений кредитний договір № 1670-н, за умовами якого Банк надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 16600 доларів США, що складає 83830 гривень на придбання автомобілю, а ОСОБА_3 зобов'язався щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13% річних, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 03.07.2010 року.

В якості забезпечення зобов'язання по кредитному договору, між ОСОБА_4 та позивачем був укладений договір поруки, за умовами якого, ОСОБА_4 зобов'язався відповідати перед Банком за належне виконання ОСОБА_3 виниклого зобов'язання по кредитному договору № 1670-н від 03.07.2007 року.

У зв'язку з тим, що відповідачі порушили умови зобов'язання, що випливають з кредитного договору, у них виникла заборгованість у розмірі 14569,58 доларів США та 933,65 гривень, яку позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 травня 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 1670-н від 03.07.2007 року у загальному розмірі 14569 доларів США 58 центів та 933 гривні 65 коп., яка складається із: - простроченого основного боргу по кредиту в розмірі 10392 долари США 58 центів; - прострочених процентів за користування кредитом в розмірі 2256 доларів США 75 центів; - пені за прострочений основний борг по кредиту в розмірі 1545 доларів США 33 центи; - пені за прострочені проценти за користування кредитом в розмірі 374 долари США 92 центи; - простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту в розмірі 800 гривень; - пені за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту в розмірі 133 гривні 65 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» судові витрати у розмірі по 587 гривень з кожного, у загальному розмірі 1174 гривні.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 січня 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішенняМалиновського районного суду м. Одеси від 27 травня 2013 року у вищезазначеній цивільній справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, що з'явилися, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що відповідачі порушили умови кредитного договору, а тому стягнув з них солідарно нараховану заборгованість: прострочений основний борг по кредиту, прострочені проценти за користування кредитом; пені за прострочений основний борг по кредиту; пені за прострочені проценти за користування кредитом; прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту, та судові витрати у рівних долях по 587 грн з кожного.

Однак погодитись з такими висновками районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального закону.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі пп. 3, 4 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує і ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 3 липня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно до умов якого, банк передав у борг ОСОБА_3 16600 доларів США терміном на 36 місяців під 13% річних, комісійні винагороди таінші платежі в порядку і на умовах та в строки, встановлені цим договором, за умови щомісячного погашення кредиту періодичними платежами на перше число кожного місяця.

За належне виконання ОСОБА_3 умов договору на підставі договору поруки від 3 липня 2007 року, поручився ОСОБА_4.

Боржник і поручитель умови договору належним чином не виконували, щомісячні платежі регулярно не вносили внаслідок чого допустили заборгованість по усіх видах передбачених договором платежів на загальну суму 14569 доларів США 68 центів та 933 грн 65 коп.

Із електронної виписки розрахунку загальної заборгованості вбачається, що востаннє платежі по договору вносились 1 листопада 2008 року.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частина п'ята цієї ж статті визначає, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За умовами кредитного договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів було встановлено місячними платежами на кожне перше число місяця.

Отже після надходження останнього платежу 1 листопада 2008 року на 1 грудня 2008 року позивач повинен був знати про порушення свого права, тому саме з цієї дати слід вираховувати перебіг позовної давності.

Із позовом до суду позивач звернувся 26 грудня 2012 року тобто через чотири роки і 25 днів після виникнення у нього права вимоги.

За умовами кредитного договору сторони не домовлялись про збільшення цих строків, а тому слід виходити з вимог ст. 257 ЦК України, якою загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Заява про застосування позовної давності зроблена ОСОБА_3 при подачі заяви про скасування заочного рішення.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 участі у судовому засіданні не приймав, та стверджує, що належне повідомлення про час та місце слухання справи не отримував, судова колегія вважає заяву такою що подана у визначені законом терміни.

Так частиною 3 статті 122 ЦПК України встановлено, що у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа що не є суб'єктом підприємницької діяльності суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Оскільки такий запит, як вбачається із матеріалів справи, районним судом зроблено не було, то і повідомлення (а.с. 31, 35, 36) не можна вважати належними.

На цій підставі судова колегія приходить до висновку, що у судовому засіданні до ухвалення судом рішення, відповідач був позбавлений можливості подати заяву про застосування позовної давності, то вона підлягає прийняттю і розгляду як така, що подана у відповідності до вимог ч.3 ст. 267 ЦК України.

Частиною четвертою статті 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст 307; п.3, 4 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 травня 2013 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» у позові до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 3 липня 2007 року - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту його проголошення але може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області

Н.А. Кононенко

С.П. Гайворонський

С.М. Сегеда