У х в а л а

іменем україни

17 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про розірвання договору банківського вкладу та стягнення депозитних коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, у якому просив розірвати договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 09 грудня 2014 року та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») на свою користь за наслідками розірвання вказаного договору, суму вкладу - 10 000 доларів США, а також проценти, нараховані за договором банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий», укладеного між сторонами 10 червня 2014 року в сумі 436 доларів 96 центів США.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 10 червня 2014 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» було укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США та договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку. За умовами зазначеного договору банківського вкладу відповідач прийняв на вкладний рахунок позивача 10 000 доларів США терміном до 10 грудня 2014 року.

Зазначав, що у зв'язку із відсутністю можливості видати йому суму банківського вкладу та нараховані відсотки за вищевказаним депозитним договором, 09 грудня 2014 року йому було запропоновано укласти новий договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США.

Посилаючись на те, відповідач відмовляє йому у видачі нарахованих відсотків та суми банківського вкладу, чим порушує договірні зобов'язання, у зв'язку з чим просив позов задовольнити.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2015 року позов задоволено.

Розірвано договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, який було укладено між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 09 грудня 2014 року.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_4 10 436 доларів 96 центів США, з яких: 10 000 доларів США у рахунок стягнення депозитного вкладу за вищевказаним договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США та 439 доларів 96 центів США у рахунок стягнення процентів за договором банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий», укладеного між сторонами 10 червня 2014 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що 26 грудня 2014 року ОСОБА_4 звернувся із письмовою заявою про розірвання договору, а банк не виконав його вимогу з одночасним поверненням банківського вкладу та виплатою нарахованих відсотків, чим порушив вимоги ст. ст. 1058, 1060 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд правильно виходив з того, що 02 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження в установі ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації з 03 березня по 02 червня 2015 року, а оскільки до 02 березня 2015 року ОСОБА_4 не звертався до ПАТ «Дельта Банк» із заявою про видачу готівки, вимоги останнього про стягнення грошових коштів з банківського рахунку підлягають задоволенню лише відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук