Справа № 573/282/16-ц
Номер провадження 2/573/158/16
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

14 березня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Свиргуненко Ю. М.,

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі заочно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Білопільський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Сумській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

18 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить квартира №1 в житловому будинку №63 по вул. Старопутивльській в м. Білопілля Сумської області. На даний час за вказаною адресою зареєстрована її донька ОСОБА_2 Остання понад пять років не проживає в її квартирі, однак, у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку відмовляється, чим порушує її права як власника квартири та позбавляє можливості та оформити субсидію на сплату комунальних послуг. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою, розташованою за адресою: Сумська область, м. Білопілля, вул. Старопутивльська, 63/1.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 25).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася без повідомлення причин. Згідно з поштовим повідомленням, остання за місцем реєстрації не проживає. На підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважає, що вона належним чином сповіщена про час, день і місце розгляду справи (а. с. 28).

Представник третьої особи Білопільського РС УДМС України в Сумській області в судове зсідання також не зявився, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи, причин неявки не повідомив (а. с. 23).

У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Статтею 224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник має право вимагати усунення будь-яких порушень права власності, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов'язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном (ст. 386 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

У відповідності до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

У відповідності з ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За приписами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Білопільського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_3 17 листопада 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №45, позивачці на праві власності належить трьохкімнатна житлова квартира під номером 1, у будинку під номером 63 по вулиці Старопутивльській в м. Білопілля Сумської області (а. с. 8).

Згідно з довідкою КП «Житловик Білопілля» від 02 лютого 2016 року ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Склад сімї: донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована з 01 березня 2010 року.

З довідок Білопільської міської ради від 15 та 17 лютого 2016 року вбачається, що ОСОБА_1, дійсно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3. Донька останньої ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною адресою, але фактично не проживає з 01 березня 2010 року (а. с. 13-14).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не є співвласником або наймачем квартири, розташованої в м. Білопілля Сумської області по вул. Старопутивльській, 63/1, яка належить позивачці ОСОБА_1 на праві власності, понад пять років не проживає у вказаній квартирі, а лише зареєстрована у ній, не приймає участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг, між сторонами не досягнуто будь-якої домовленості щодо укладення договору найму (оренди) житла.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування належною позивачці на праві власності квартирою, розташованою за адресою: Сумська область, м. Білопілля, вул. Старопутивльська, 63/1.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивачки підлягають судові витрати у розмірі 551 грн. 21 коп. (а. с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 64, 72, 150, 156 ЖК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 4,10, 60, 197, 209, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Білопільський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Сумській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою під №1 у житловому будинку під №63 по вулиці Старопутивльській в м. Білопілля Сумської області.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 21 копійку судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Білопільського районного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: