Провадження №22-ц/784/609/16
Справа № 487/7993/15-ц Головуючий в 1 інстанції - Корнешова Т.В.
Провадження № 22ц/784/609/16 Доповідач - Маляренко І.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: Маляренко І.Б.

Суддів: Темнікової В.І., Прокопчук Л.М.

За участю секретаря: Гавор В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 26 січня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом

до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 26.08.2015р.між ним та ОСОБА_3, яка діяла в інтересах ОСОБА_2, був укладений договір за № 0583/15, за яким сторони зобов'язались в майбутньому укласти і належним чином оформити договір відчуження нерухомого майна, а саме, 9/100 часток домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_3, яка діяла в інтересах ОСОБА_2, отримала від позивача за попереднім договором про купівлю-продаж 13000 грн. в рахунок оплати за майбутнє житло, але покупка квартири не відбулась з вини відповідача, при цьому у поверненні подвійного розміру завдатку йому було відмовлено, що разом із порушенням домовленості спричинило позивачу зайві хвилювання, погіршило стан його здоров'я, завдало моральної шкоди.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_1 просив позов задовольнити, стягнути з відповідача 26 000 грн. відповідно до умов Договору № 0583/15 від 26.08.2015 року та 1000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 26 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 13000 грн. авансових коштів за договором від 26.08.2015р., в задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі ставить питання про його скасування у зв'язку з допущеним судом порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи заявлені вимоги та стягуючи на користь позивача зазначену у попередньому договорі грошову суму, суд першої інстанції виходив з того, що умови попереднього договору від 26 серпня 2015 року щодо укладення між позивачем та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу 9/100 часток домоволодіння не були виконані, у зв'язку з чим ОСОБА_3, що діяла при укладенні попереднього договору без достатніх повноважень, має повернути грошову суму позивачеві.

Проте повністю погодитись із даним висновком суду не можна, виходячи з наступного.

Так, згідно з вимогами діючого законодавства предметом договору доручення можуть бути тільки юридичні дії повіреного - підписання документів, укладення угод тощо. Але, виконуючи юридичні дії, повірена особа виконує і фактичні дії - пошук контрагентів, наведення довідок, огляд майна тощо.

При цьому ці фактичні дії підпорядковані меті виконання юридичних дій, і тому вони не мають самостійного значення. Вони є умовою належного виконання договору доручення, а не його предметом.

Мета договору доручення - здійснення повіреним прав довірителя, набуття, зміна і припинення для нього прав та обов'язків шляхом здійснення угод.

Характерним для договору доручення є те, що повірений виступає як представник свого довірителя перед третіми особами.

Слід зазначити, що дії повіреного щодо третіх осіб, здійснені в межах повноважень, визначених договором, створюють або припиняють права та обов'язки безпосередньо для довірителя. Сам повірений, як представник, ніяких прав та обов'язків із угод, здійснених третьою особою, не набуває.

Форма договору доручення може бути усною і письмовою відповідно до загальних правил про форму угоди (статті 42-47 ЦК) і про форму договору (ст. 154 ЦК).

Як вбачається із матеріалів справи, попередній договір укладено на бланку Товариства з обмеженою відповідальністю агенція нерухомості «Ключевое решение» (далі - ТОВ АН «Ключевое решение»).

З письмових пояснень відповідача ОСОБА_2, наданих як суду першої інстанції (а.с. 12-18), так і апеляційному суду (а.с.71-76), вбачається, що 13 жовтня 2014 року він уклав з АН «Ключевое решение» договір про надання послуг, а саме, вирішення питань із продажем належних йому 9/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Цей договір діяв по жовтень 2015 року, за надані послуги він заплатив 10000 грн.

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстра юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців, Товариство з обмеженою відповідальністю агенція нерухомості «Ключевое решение» з даного реєстру не виключене, його директором зазначено ОСОБА_4

Наведене свідчить про помилковість висновку суду щодо того, що ОСОБА_3 при укладенні попереднього договору діяла без належних повноважень, та безпідставність визначення її статусу як відповідача в даній цивільній справі.

За правилами ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до вимог статей 635, 657 ЦК України попередній договір купівлі-продажу жилого будинку має бути укладений у письмовій формі з обов'язковим нотаріальним посвідченням, оскільки попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору.

Згідно зі ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що передана ОСОБА_1 ОСОБА_2 сума у 13000 грн. є авансом і повинна бути повернута останнім у тому ж розмірі.

Що стосується рішення суду в частині стягнення моральної шкоди, то вимоги позивача в цій частині є похідними від заявлених ним вимог про стягнення завдатку, а ці вимоги, як встановлено вище, ґрунтуються на нікчемному договорі.

Як пояснила ОСОБА_3, і цього позивачем не заперечувалось, вона неодноразово пропонувала йому отримати гроші у сумі 13000 грн., але він відмовлявся, наполягаючи на передачі суми у 26000 грн. і 1000 грн. моральної шкоди.

Згідно із ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права…;

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303,307,309,316 ЦПК України,

колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 26 січня 2016 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 авансовий платіж у сумі 13000 (тринадцять тисяч) гривень.

Стягнутиі з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 487 гривні 20 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає чинності негайно, але протягом 20 днів може бути оскаржене

шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: