Справа № 653/3164/16-ц
Провадження № 2/653/991/16
РІШЕННЯ

іменем України

16.11.2016

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді - Шарко Н.А.,

при секретарі - Карпенко І.Д.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Чонгарської сільської ради Генічеського району Херсонської області про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання права на спадкування та встановлення факту проживання однією сім'єю понад п'ять років,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Чонгарської сільської ради Генічеського району Херсонської області, в якому просила встановити факт її проживання з ОСОБА_3 однією сім'єю у селі Миколаївка, Генічеського району, Херсонської області з 1963 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та визнати за нею право на спадкування за законом майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3, а саме: земельної ділянки площею 6,32 га, яка розташована та території Чонгарської сільської ради Генічеського району Херсонської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_2 з 1963 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року проживала однією сім'єю, без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 у с. Миколаївка, Генічеського району. Весь цей час вони вели спільне господарство, їх відносини були пов'язані спільним побутом, мали спільну доньку - ОСОБА_4, яка після одруження носила прізвище ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер і її цивільний чоловік ОСОБА_3. За життя, ОСОБА_3 заповіту не складав, проте після його смерті залишилася не успадкована земельна ділянка площею 6,32 га, яка розташована на території Чонгарської сільської ради Генічеського району Херсонської області, та належала йому на підставі державного акту НОМЕР_1 від 10 січня 1992 року. Враховуючи те, що без встановлення факту проживання однією сім'єю разом із спадкодавцем, вона не може вважатись спадкоємцем четвертої черги за законом, тому вона не може реалізувати своє право на спадщину, без рішення суду, що й стало підставою для звернення до суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Зазначила, що встановлення юридичного факту проживання позивача однією сім'єю зі спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини має значення для належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Представник виконавчого комітету Чонгарської сільської ради Генічеського району Херсонської області до судового засідання не з'явився, проте надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти позову не заперечує.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, який мешкав в с. Миколаївка, Генічеського району, за життя належала земельна ділянка площею 6,32 га яка розташована та території Чонгарської сільської ради Генічеського району Херсонської області, що підтверджується державним актом НОМЕР_1 від 10 січня 1992 року .

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 21 лютого 2013 р., виданого виконавчим комітетом Чонгарської сільської ради Генічеського району Херсонської області.

Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ за №7 від 30 травня 2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними».

У п.21 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначається, що при вирішення спору про право на спадщину осіб, які проживали із спадкоємцем не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкування), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України.

Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Такі особи можуть бути визнані спадкоємцями четвертої черги за ст. 1264 ЦК України, якщо вони проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини (дня смерті спадкодавця). Факт проживання однією сім'єю може бути встановлено в судовому порядку. Доказами проживання однією сім'єю можуть бути: довідка ЖЕК, реєстраційний запис у паспорті, що свідчить про проживання такої особи в одній квартирі/будинку з померлим, свідчення сусідів, інших свідків тощо.

Факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім'єю, підтверджено довідкою виконавчого комітету Чонгарської сільської ради № 1676 від 01 червня 2016 року, згідно якої вони проживали у АДРЕСА_1 як чоловік та дружина з 1970 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 підтвердили той факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали у цивільному шлюбі з 1970 року по день смерті ОСОБА_3, вели спільне господарство, мали спільну доньку ОСОБА_9, яка у 2011 році померла.

Отже, у судовому засіданні встановлено, що позивач разом із спадкодавцем проживала однією сім'єю більше сорока років по час смерті останнього, вони були об'єднані спільним побутом, мали спільну дитину, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що вимоги заяви в частині встановлення факту проживання однією сім'єю є доведеними, та таким, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.ст. 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Враховуючи те, що позивачем доведено той факт, що вона протягом не менш як п'ять років до смерті ОСОБА_3 проживала разом з ним однією сім'єю, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги щодо визнання позивача спадкоємицею четвертої черги.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У ході судового розгляду представник позивача зазначив, що оригінал державного акту на земельну ділянку, що належала покійному, знаходиться у позивача.

Оскільки позивачем не надано будь-яких об'єктивних доказів, що підтверджують факт порушення його права на прийняття спадщини в порядку ст.1268, 1270 ЦК України, в тому числі визначених п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, тому в задоволенні позовних вимог про визнання права на спадкування після смерті ОСОБА_3 права на земельну ділянку необхідно відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім'єю у селі Миколаївка, Генічеського району, Херсонської області з 1963 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнати ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_3) спадкоємцем четвертої черги за законом, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

У решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд протягом десяти днів після проголошення рішення.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. А. Шарко