УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., НагорнякаВ.А., Юровської Г.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього за рішенням суду від 13 травня 2014 року, із 750 грн до мінімально встановленого законодавством розміру, а саме 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13 травня 2014 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця у розмірі 750 грн до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_4 вказував, що на час звернення до суду у нього змінився сімейний стан, він вдруге одружився та від шлюбу народилась донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того зазначав, що він є інвалідом 3 групи (по хворобі серця), стан його здоров'я у 2014 році значно погіршився і за 2014 рік доходів він взагалі не мав, а єдиним доходом є його пенсія в сумі 1 049 грн.

Отже, посилаючись на те, що його матеріальне становище погіршилося та змінився сімейний стан, а також виходячи із вимог ст.ст. 184, 192 СК України, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, встановлений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 травня 2014 року, стягнувши із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, аліменти на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі Ѕ частини усіх видів заробітків, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ОСОБА_5 на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених щодо зміни розміру аліментів, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СУ України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що від дня ухвалення судового рішення про стягнення з ОСОБА_4 аліментів, змінилося його сімейне становище та матеріальний стан, оскільки він не працює, має незначний дохід та у нього народилася донька ОСОБА_7, дійшовши висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми сімейного права, які їх регулюють, обґрунтовано виходив з того, що на час звернення з позовом від 16 квітня 2015 року позивачем не надано доказів на підтвердження законодавчо визначених підстав для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів на дитину, зокрема, доказів про наявність у нього регулярного стабільного доходу або перебування у трудових відносинах і отримання заробітної плати, врахувавши при цьому висновки ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року; разом з тим, апеляційний суд врахував, що позивач є інвалідом ІІІ групи з дитинства і ним не надано доказів на підтвердження того, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у нього погіршився стан здоров'я.

Оцінюючи зміну у позивача матеріального стану у зв'язку із народженням від другого шлюбу доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, апеляційний суд вмотивовано оцінив і матеріальний стан відповідачки, який також змінився і погіршився, про що свідчить податкова декларації про її майновий стан і доходи (а. с. 125, 126), а тому дійшов обґрунтованого висновку, що у разі зменшення розміру аліментів вказана обставина погіршить майнове становище сина сторін - ОСОБА_6

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

За приписами ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Г.В.Юровська