Провадження № 22-ц/779/727/2016
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Беркій О.Ю., Мелінишин Г.П.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк" на рішення Івано-Франківського міського суду від 14 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

11 вересня 2015 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» - звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 31 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк», та відповідачем був укладений кредитний договір №0, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у сумі 112 500 доларів США з розрахунку 12,90 % річних на строк з 31.10.2007 року по 29.10.2032 року. 08.12.2011 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» відступило право вимоги за кредитами, у тому числі за вказаним кредитним договором, Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк». З метою забезпечення виконання зобовязань за укладеним договором відповідач передав за договором іпотеки № б/н від 02.11.2007 року нерухоме майно. Відповідач одержав кредит, проте неналежним чином виконував договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 31.07.2015 року за укладеним договором виникла заборгованість на загальну суму 5 165 583,35 грн., з яких: тіло кредиту 2 349 599,98 грн., відсотки - 2 815 983,38 грн. За таких обставин позивач просив у рахунок погашення зазначеної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру № 21 з гаражем і коморою, що знаходяться за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Української дивізії (вулиця Реміснича, будинок № 3а), будинок № 29, шляхом визнання права власності за позивачем.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу. Вважає, що банк не пропустив строку позовної давності, оскільки боржник звертався до кредитора щодо питань погашення кредиту і після 03.08.2012 року, з цього приводу велися переговори щодо реструктуризації кредиту та зміни валютування, що свідчить про визнання боржником кредитних зобов'язань та поновляє строки позовної давності. З цих підстав апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів, викладених у ній.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що банк пропустив строк позовної давності щодо звернення до суду з даним позовом, відповідач же заявив про застосування позовної давності, тому наведене, відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, є підставою для відмови в позові.

Такий висновок суду є правильним, оскільки ґрунтується на матеріалах справи та нормах чинного законодавства.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Банком), правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 (Позичальником), був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у сумі 112 500,00 доларів США з розрахунку 12,90 % річних на строк з 31.10.2007 року по 29.10.2032 року.

При цьому відповідач був ознайомлений з умовами зазначеного договору, а також із порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту і сплати процентів за його користування, що підтверджується його особистим підписом (а.с.6-18).

31 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода до договору про надання споживчого кредиту №0 від 31 жовтня 2007 року (а.с.19).

В забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 31 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (іпотекодержателем) та ОСОБА_3 (іпотекодавцем) 02 листопада 2007 року був укладений договір іпотеки (нерухомого майна).

Предметом договору іпотеки є квартира № 21 з гаражем і коморою, що знаходяться за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Української дивізії (вулиця Реміснича, будинок № 3а), будинок № 29 (а.с.20-23).

08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (продавцем) та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (покупцем) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до п. 2.1 якого Продавець погоджується продати (відступити) Права вимоги за кредитами та передати їх Покупцеві, а Покупець погоджується придбати Права вимоги за кредитами та прийняти їх та сплатити ціну купівлі (а.с.27-29). За даним договором до позивача перейшло право вимоги за вищевказаним договором іпотеки.

02.03.2015 року постановою Правління Національного банку України № 150 Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, у звязку з чим рішенням № 51 від 02.03.2015 року Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 03.03.2015 року розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» із ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації (а.с.32-37).

Рішенням № 71 від 08.04.2015 року Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно (а.с.38).

Відповідач зобовязання за укладеним кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором, станом на 31.07.2015 року за укладеним договором виникла заборгованість на загальну суму 5 165 583,35 грн., з яких: тіло кредиту 2 349 599,98 грн., відсотки - 2 815 983,38 грн. (а.с.24).

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за вказаним договором, суду не представлено.

З матеріалів справи вбачається, що Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» у 2009 році звертався до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою про стягнення боргу за кредитними договорами № 0 від 28.08.2007 року, № 0 від 31.10.2007 року, № 0 від 02.11.2007 року, яка ухвалою суду від 30.10.2012 року залишена без розгляду (а.с.71-76).

Із вказаної позовної заяви вбачається, що станом на 20.07.2009 року сума боргу перед Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» за кредитними договорами № 0 від 28.08.2007 року, № 0 від 31.10.2007 року, №0 від 02.11.2007 року становить 1 756 672, 31 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що відповідачем з 2009 року жодних коштів на погашення вказаної заборгованості оплачено не було та дане твердження не спростовано представником позивача.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положенням ч.1 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 1 ст.265 Цивільного кодексу України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності, отже 03.08.2009 року (день подання позову до суду) є днем початку перебігу трирічного строку позовної давності, який закінчився 03.08.2012 року. Позивач звернувся до суду з позовом у серпні 2015 року, тобто ним пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2015 року, що набрало законної сили 20 жовтня 2015 року, у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності відмовлено в зв'язку з пропущенням строку позовної давності (а.с.55-57, 77-80). Цей позов стосувався звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 02.11.2007 року, яким забезпечено виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02.11.2007 року.

Відповідно до ч.ч.3-5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідач у письмовому запереченні заявив про застосування позовної давності (а.с.53-54).

Із наведеного вбачається, що позивач пропустив строк звернення до суду за даним позовом, відповідач заявив про застосування позовної давності, поважні причини пропущення строку позовної давності відсутні, тому суд правильно відмовив у позові на підставі ч.4 ст.267 ЦК України.

Суд вірно не взяв до уваги доводи представника позивача про те, що сторони у п.1.2.2 договору про надання споживчого кредиту погодили строк дії договору до 29 жовтня 2032 року, а тому строк позовної давності не пропущений, оскільки такі не заслуговують на увагу з огляду на те, що у законодавстві визначаються поняття як строк дії договору, так і строк (термін) виконання зобовязання. Так, сторони при укладенні договору встановили як строк дії договору (до 29 жовтня 2032 року), так і строки виконання зобовязань за щомісячними погашеннями платежів згідно графіку погашення кредиту. Крім того, сторони у договорі погодили (пункт 6.1.2. договору про надання споживчого кредиту), що банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з п.1.2.2 цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати коштів за кредитом, змінивши при цьому термін повернення кредиту та плати за кредитом в сторону зменшення. Даний пункт договору узгоджується із положенням ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, відповідно до яких наслідком порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Таким чином, Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», звернувшись у 2009 році із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, змінив строк виконання зобов'язань за кредитним договором, тому строк позовної давності слід обчислювати з моменту пред'явлення позову про дострокове стягнення усієї суми заборгованості за кредитним договором.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до того, що банк не пропустив строку позовної давності, оскільки боржник звертався до кредитора щодо питань погашення кредиту і після 03.08.2012 року, з цього приводу велися переговори щодо реструктуризації кредиту та зміни валютування, що свідчить про визнання боржником кредитних зобов'язань та поновляє строки позовної давності. Такі доводи апелянта не заслуговують на увагу.

Так, згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

В силу ч.1 ст.60 ЦПК України апелянт повинен довести, що між банком та відповідачем велися переговори щодо реструктуризації кредиту та зміни валютування, що би свідчило про визнання відповідачем кредитних зобов'язань. Дані обставини не можуть підтверджуватися виключно твердженнями апелянта про їх наявність. Апелянт же не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк" відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.Ю. Беркій

ОСОБА_5