РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,

при секретарі Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних та неустойки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь проценти за користування коштами, три проценти річних за період з 08 січня 2013 року по 25 листопада 2015 року в сумі, еквівалентній 17 860 дол. США за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення у справі, та передбачену в договорі позики від 09 квітня 2009 року неустойку за прострочення виконання зобовязань за період з 08 січня 2013 року по 25 листопада 2015 р. в розмірі 3 770 000,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 09 квітня 2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1458. За вказаним договором відповідач ОСОБА_2 отримала від позивача валютні цінності в розмірі 54 400,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 09 квітня 2010 року. В забезпечення виконання зобовязання за договором позики 09 квітня 2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній поручився перед позивачем за належне виконання ОСОБА_2, взятих на себе зобовязань за договором позики. ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання за договором позики не виконала, в зв'язку з чим позивач був змушений звернутись з позовом до суду.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.02.2014 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основоного боргу за договором позики від 09 квітня 2009 року за реєстровим номером 1458 в сумі, еквівалентній 65211долларам США за курсом НБУ, а також суму неустойки в сумі 6019031 грн. 52 коп. і 3441,00 грн судового збору.

Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 02 листопада 2015 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2014 року змінено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 основний борг за договором позики від 09 квітня 2009 року з реєстровим номером № 1458 в сумі 55167,41 дол. США, що за курсом НБУ по день ухвалення рішення у справі становить 1268298,76 грн. та суму неустойки в розмірі 1200000,00 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Відповідач рішення суду не виконала, в зв'язку з чим зобов'язання між сторонами договору не припиняються.

В наслідок невиконання відповідачами взятих на себе зобовязань за ними утворилась заборгованість, що складається з процентів за користування коштами, трьох процентів річних за період з 08 січня 2013 року по 25 листопада 2015 року в сумі еквівалентній 17 860 дол. США. за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення у справі, неустойки за прострочення виконання зобовязань за період з 08 січня 2013 року по 25 листопада 2015 року в розмірі 3 770 000,00 грн.

Позивач, представник позивача в судове засідання не зявились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, відповідно до якої справу просили розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі заперечували.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву відповідно до якої справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення на її адресу судових повісток.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

09 квітня 2009 року відповідач ОСОБА_2 позичила у позивача ОСОБА_1 валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 54 400 доларів США, які зобовязалася повернути позивачу частинами у визначені договором порядку та строки, але не пізніше 09 квітня 2010 року, на підтвердження чого у відповідності із нормою ч.1 ст.1047 ЦК України між ними в той же день в письмовій формі був укладений договір позики, посвідчений 09 квітня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 1458.

Відповідач отримала надану їй в позику зазначену в договорі суму валютних цінностей в повному обсязі ще до підписання договору, що підтверджується змістом підп. 1 п. 4 договору позики від 09 квітня 2009 року.

Позивач посилається на те, що на момент розгляду справи судом, за вищезазначеним договором позики неповернута сума складає 36 600 доларів США.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.02.2014 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основоного боргу за договором позики від 09 квітня 2009 року за реєстровим номером 1458 в сумі, еквівалентній 65211долларам США за курсом НБУ, а також суму неустойки в сумі 6019031 грн. 52 коп. і 3441,00 грн судового збору.

Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 02 листопада 2015 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2014 року змінено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 основний борг за договором позики від 09 квітня 2009 року з реєстровим номером № 1458 в сумі 55167,41 дол. США, що за курсом НБУ по день ухвалення рішення у справі становить 1268298,76 грн. та суму неустойки в розмірі 1200000,00 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що, наданий в обґрунтування предявлення вимог до відповідача ОСОБА_3, договір поруки від 09.04.2009 р. є недопустимим доказом з огляду на те, що договір не підписаний сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позивачем не надано до суду підтвердження того, що за рішенням Дзержинського районного суду с. Харкова від 19.02.2014 р., яке змінено рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 02.11.2015 р. було видано виконавчі листи та відкрито виконавче провадження, яке на час розгляду справи не закінчено. Суду не надано підтвердження невиконанні відповідачем вказаного рішення суду про стягнення з неї заборгованості, відсотків та неустойки за договором позики, а також не надано розрахунку неповернутої відповідачем ОСОБА_2 суми позики з якої б вбачалось, що розмір непогашеної заборгованості за договором позики становить саме 36 600 доларів США.

Відповідно до вищевикладеного, суд, на підставі наявних у справі доказів, позбавлений можливості перевірити законність та обґрунтованість вимог позивача, вирішити питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

В силу ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2015 року позивачу ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 526, 1046, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 6090 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Ніколаєнко