Справа № 755/7663/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Гончарука В.П.

при секретарі - Красновій І.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 інтереси якого представляє ОСОБА_3 третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання права власності в порядку спадкування суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка через свого представника звернулась до суду з позовом в якому просила визнати за нею право власності на ? частину квартири, в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. помер її син ОСОБА_4 та після його смерті відкрилася спадщина, що складається з ? частини спірної квартири АДРЕСА_1, але повністю прийняти спадщину вона не змогла, так - як в нотаріальній конторі вона дізналася, що існує заповіт написаний від імені її сина ОСОБА_4 від 20.09.2012 р. відповідно до якого він все своє майно заповів ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана обставина стала підставою для видачі їй свідоцтва на право на спадщину лише на ? спірної квартири.

З врахуванням того, що ОСОБА_2 у встановлений законом 6 - ти місячний строк, визначений статтею 1270 ЦК України, не звернувся з заявою для прийняття спадщини, то вона вважає, що вона має право визнати за собою право власності в порядку спадкування на іншу частку ? частини квартири, так - як фактично вона прийняла спадщину, проживає та користується спірною квартирою.

Крім того ОСОБА_2 не має право на спадкування майна після смерті її сина ОСОБА_4, так - як спадкоємцем по заповіту є ОСОБА_2, але на час складання заповіту ОСОБА_2 був не «ОСОБА_2» а ім»я його було «ОСОБА_7» та тільки 7 березня 2014 р. змінив своє ім.»я з «ОСОБА_7» на «ОСОБА_2» з тією тільки метою щоб отримати спадщину, тобто заповіт було складено на особу, якої на момент складання заповіту не існувало.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову з обставин викладених в позовній заяві, але при цьому не заперечував того факту, що спадкодавець ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ( законний представник неповнолітнього ОСОБА_2.) деякий час приживали разом однією сім»єю.

При цьому стверджував той факт, що ім.»я ОСОБА_2 з «ОСОБА_7» на «ОСОБА_2» було навмисно змінено з метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

Законний представник ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заперечували щодо задоволення позову, мотивуючи це тим, що складання заповіту ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 це була воля спадкодавця ОСОБА_4

При цьому підтвердили той факт, що дійсно у неповнолітнього ОСОБА_2 було ім.»я «ОСОБА_7», яке помилково було записано під час реєстрації його народження в відділенні РАЦС, але в сім»ї всі його називали «ОСОБА_2», що також підтверджується тим, що в школі всі знали ОСОБА_2 під іменем «ОСОБА_2» та саме на ім.»я ОСОБА_2 видавались атестати, грамоти, шкільні альбоми та після досягнення останнім 16 - ти річного віку було зміно його ім.»я з «ОСОБА_7» на «ОСОБА_2» та під час її спільного проживання з ОСОБА_4 останній також називав її сина «ОСОБА_2» та саме цим вона пояснює, що ОСОБА_4 в своєму заповіті заповідає своє майно саме ОСОБА_2.

В підтвердження своїх слів надала до суду оригінали та копії атестатів про успішність, виписаних на ім.»я ОСОБА_2, грамоти та шкільні альбоми.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. помер ОСОБА_4 , якому при житті належала ? частка квартири АДРЕСА_1.

14.11.2014 р. було видало свідоцтво на спадщину за законом ОСОБА_1 ( матері ОСОБА_4.) на ? частку спірної квартири.

20.09.2012 р. ОСОБА_4 було складено заповіт на ім'я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до якого свою частку, що належить в спірній квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_4 заповів ОСОБА_2

Статтями 1216,1217 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Також статтею 1233 даного Кодексу визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Крім того статтею 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Статтею 1235 даного Кодексу передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, при визначені частки позивача ОСОБА_5 не були порушені вимоги ст..1241 ЦК України, якою передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 1257 ЦК України визначені підстави для визнання недійсним заповіту, а саме заповіт складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно положень ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса КМНО Синиці Т.В. з заявою щодо прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_4

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, передбаченого ст.. 1224 ЦК України. не було усунуто від спадкування, а також заповіт, вказаний вище, у встановленому законом порядку не було визнано недійсним.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Також статтями 10,11 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Нап підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 щодо визнання права власності на ? частину спірної квартири не знайшли свого правового обґрунтування в ході судового розгляду.

Керуючись ст. ст.215, 203, 1223, 1224,1270, 1257, 1258, 1268,1258,1233-1235, ст.ст. 8, 10, 11, 209, 212, 215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 інтереси якого представляє ОСОБА_3 третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Рішення суду, може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення..

Cуддя