Справа № 369/2056/16-ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/4824/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 25.10.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Журби С.О., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря: Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року по справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування ,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У березні 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 03 вересня 2013 року в с. Крюківщина по вул. Ленінградській з вини ОСОБА_2 була скоєна дорожньо-транспортна пригода. У звязку з чим автомобіль Шевролет, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження.

На момент скоєння вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При визначенні розміру завданої шкоди відповідно до вимог закону був залучений аварійний комісар, за послуги якого було сплачено 688 грн.

Після ДТП ОСОБА_4 звернувся до МТСБ України із заявою про відшкодування йому завданих збитків, особою винною у ДТП, та яка не застраховувала свою цивільно-правову відповідальність як власник наземного транспортного засобу.

14 жовтня 2013 року ОСОБА_3 було виплачено 14 547,29 грн. на відшкодування завданої шкоди. З цього часу МТСБ України набуло право регресної вимоги до винної особи, тобто до ОСОБА_2 У звязку з чим відповідачу направлялись листи-претензії. У добровільному порядку ОСОБА_2 не сплатив дану суму. Тому МТСБ України вимушено було звернутись до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу та понесло додаткові витрати. Тому при зверненні до суду позивач поніс витрати за юридичні послуги в розмірі 2000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. Всього просив стягнути з відповідача витрати в розмірі 17 235,29 грн та судовий збір.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, повязані з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 14 547,29 грн., витрати за проведення дослідження 688 грн. та судовий збір в розмірі 1378 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на необґрунтованість рішення та порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він керував транспортним засобом автомобілем Шевроле Лачетті, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить юридичній особі - ДП «Київське обласне управління «ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», з яким перебував у трудових відносинах та був допущений до керування даним автомобілем. А тому вважає, що відшкодовувати шкоду має власник автомобіля, а не водій.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає у повній мірі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив із того, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, а саме на виплату страхового відшкодування в розмірі 14 547,29 грн. та витрати за проведене дослідження в розмірі 688 грн.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками, так як вони не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 вересня 2013 року о 17 год. 30 хв. водій ОСОБА_2 на вул. Ленінградська в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області, керуючи транспортним засобом автомобілем Шевроле Лачетті, державний номерний знак НОМЕР_2, рухаючись по вул. Ленінградська в напрямку вул. Балукова, виконував поворот направо на заокругленій ділянці дороги, не тримався якомога правіше до правого краю проїзної частини, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, який рухався назустріч з с. Тарасівка в напрямку вул. Ленінградської, внаслідок зіткнення обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п.11.2, п.10.5 ПДР.

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2013 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

16 вересня 2013 року власник автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_4 звернувсь до МТСБ України із заявою про настання страхового випадку.

26 липня 2013 року ОСОБА_4 отримав в ЗАТ «СГ «ТАС» поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3364492, а саме автомобіля «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1.

Згідно звіту № 299 від 18 вересня 2013 року, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, вбачається, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1, в результаті пошкодження при ДТП складає 14 547,29 грн.

ОСОБА_4 звернувся до МТСБ України із заявою про відшкодування йому завданої шкоди особою, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, в сумі 14547,29 грн.

Відповідно до наказу № 3593 від 11 жовтня 2013 МТСБ України було виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 14 547,29 грн.

На підтвердження проведення виплати ОСОБА_4 позивачем надано суду платіжне доручення за №1/1-21581 від 14 жовтня 2013 року. Окрім того, згідно платіжного доручення № 3273 від 02 жовтня 2013 року МСТБУ було сплачено 688 грн. за послуги аварійних комісарів.

З огляду на викладене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку. що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, а саме на виплату страхового відшкодування в розмірі 14 547,29 грн. та витрати за проведене дослідження в розмірі 688 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Разом з тим, місцевий суд не звернув увагу на ту обставину, що розпорядженням ДП «Київське обласне управління «ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 22.05.2013 року відповідачу дозволено управліняя легковим автомобілем (а.с.49) .

Крім того, відповідно до запиту місцевого суду регіональний сервісний центр МВС України в Київській області повідомив, що згідно з даними наявних автоматизованих інформаційно-пошукових систем, станом на 06.06.2016, транспортний засіб Шевролет Лачетті н.з. АІ0779АВ 02.03.2005 року був зареєстрований за ДП «КИЇВ.ОБЛ. ДОР.УПР.»В АТ »ДЕРЖ. АКЦ.КОМГІ.»АВТОУКРАЇНИ», 17.11.2015 року знято з обліку для реалізації (а.с. 60).

Місцевий суд не обґрунтовано відхилив доводи відповідача про те, що на час дорожньо-транспортної пригоди він керував транспортним засобом автомобілем Шевроле Лачетті, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить юридичній особі - ДП «Київське обласне управління «ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», з яким перебував у трудових відносинах та був допущений до керування даним автомобілем.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із п. 1 ч. ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Регулювання діяльності та здійснення регламентних виплат МТСБ України здійснюються відповідно до розділу IV Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно із п. 38.2.1 ч. 2 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи власником транспортного засобу на час виникнення спірний правовідносин є юридична особа - ДП «Київське обласне управління «ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. В позові Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: