Справа № 442/1974/16-ц
У Х В А Л А

"01" березня 2016 р. Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Крамар О.В., при секретарі Харів І.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_2) про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_2 в його користь грошових коштів в сумі 2200 доларів США по офіційному курсу НБУ на дату винесення рішення.

З метою забезпечення позовних вимог, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої посилається на те, що відповідач отримавши грошові кошти безоплатно ними користується протягом більш ніж 3 років. Крім цього, в приватних розмовах з відповідачем, останній повідомляє, що кошти віддасть після продажу своєї квартири або продажу приміщення магазину, який належить її синові. Однак, як позивачу відомо, приміщення магазину вже перейшло до іншого власника, а отже відповідач із сином отримала певні грошові кошти, але не вчинила жодних дій на погашення заборгованості.

Вищевказане свідчить, про намагання відповідача як в минулому, так і на даний час будь якими способами уникнути повернення грошових коштів на його користь або принаймі затягнути строк їх повернення на значний час.

З огляду на вказане, на думку позивача, на даний час існують ризики щодо подальшого відчуження відповідачем належного майна з метою його приховання та уникнення від подальшої відповідальності.

Наведене свідчить, що, невжиття заходів забезпечення позову до вирішення даного спору по суті, враховуючи підстави позовних вимог, може призводити до послідуючих порушень прав позивача, а також унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Загроза неможливості усунення наслідків невжиття наведених вище заходів забезпечення позову полягає в тому, що у випадку відчуження відповідачем будь-якого належного майна певним способом, позивач фактично буде позбавлений можливості скористатись наявними правами щодо стягнення грошових коштів з відповідача у зв'язку із відсутністю будь-якого майна, на яке б можна було звернути стягнення. Саме ці обставини свідчать про необхідність забезпечення позову, шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України «Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі».

Враховуючи мету та призначення інституту забезпечення позову, приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із керівних розяснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006 р. в якій сказано, що суд розглядаючи заяву про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Мотиви забезпечення позову, зазначені у заяві та матеріалах справи, дають підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006р.

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволити.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2, зар.: АДРЕСА_2) в межах суми позову 2200 доларів США, що в еквіваленті на дату винесення даної ухвали становить 59608 грн. 56 коп..

Ухвала набуває чинності з дати її винесення та підлягає негайному виконанню в порядку встановленому для виконання судових рішень Відділом Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Копію ухвали суду направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує - в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Крамар О.В.