Справа № 359/5602/16-ц Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І. В.
Провадження № 22-ц/780/6220/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 20.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Олійника В.І.,

суддів Березовенко Р.В., Мельника Я.С.,

при секретарі Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею, 0,25 га (кадастровий номер :05:008:0024), призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на території Сеньківської сільської ради в селі Велика Стариця по вулиці Брусиловського, 54 Бориспільського району Київської області.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 10 вересня 2015 року ОСОБА_6 був складений заповіт про те, що все його майно, яке належатиме йому на момент його смерті він заповідає позивачу. 3 жовтня 2015 року ОСОБА_6 помер, після смерті якого відкрилась спадщина на майно, а саме : на будинок №54 по вулиці Брусиловського в селі Велика Стариця Бориспільського району Київської області та вищезазначену земельну ділянку.

Позивач стверджував, що в установлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, а в подальшому із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, надавши свідоцтво про право власності на нерухоме майно, але нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки свідоцтво про право власності було отримано після смерті ОСОБА_6

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року позов задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_3 у порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею, 0.25 га (кадастровий номер :05:008:0024), призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на території Сеньківської сільської ради в селі Велика Стариця по вулиці Брусиловського, 54 Бориспільського району Київської області.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що спадкодавець ОСОБА_6 за своє вжиття вчинив усі необхідні дії для державної реєстрації набуття ним права власності на спірну земельну ділянку, а отже сам факт видачі такого свідоцтва про право власності на нерухоме майно після його смерті, не позбавляє спадкодавця прав на земельну ділянку, а позивача права на оформлення права на спадщину на це нерухоме майно.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За змістом ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що 03 жовтня 2015року у віці 57 років помер ОСОБА_6, про що в Книзі реєстрації смертей 05 жовтня 2015 року зроблено відповідний актовий запис за №45, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно Виконавчим комітетом Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області 15 жовтня 2015 року (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок №54 по вулиці Брусиловського в селі Велика Стариця Бориспільського району Київської області та земельну ділянку площею, 0,25 га (кадастровий номер :05:008:0024), призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на території Сеньківської сільської ради. Наведене підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 57251047 від 13.04.2016 року (а.с.62-65).

На випадок своєї смерті ОСОБА_6 склав та нотаріально посвідчив заповіт від 10 вересня 2015 року за реєстровим №2091, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті і на що за законом матиме право, заповів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 стариця Бориспільського району Київської області по вулиці Жовтневій, будинок 30а. (а.с.6). Цим заповітом ОСОБА_6 скасував всі попередньо складені ним заповіти.

Після смерті ОСОБА_6 приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_7 була відкрита спадкова справа №38/2015, (номер у Спадковому реєстрі 58066548), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №41800461 від 15.10.2015 року та копією наданої на вимогу суду спадкової справи (а.с.26-66).

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 15 жовтня 2015 року звернувся до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про прийняття ним спадщини за заповітом, яка залишилась після смерті ОСОБА_6 (а.с.27).

Крім того, із заявами про прийняття спадщини за законом звернулися залучені до участі в справі в якості третіх осіб повнолітні діти померлого спадкодавця: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.45-47) та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.50-51).

Також судом встановлено, що із заявою про прийняття спадщини за заповітом 03 листопада 2015 року до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_7 звернувся ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.42), надавши нотаріально посвідчений заповіт ОСОБА_6 від 15 березня 2011 року, реєстровий за №417 (а.с.40-зворот), який, як було встановлено дослідженням вищенаведеного заповіту ОСОБА_6 від 10 вересня 2015 року, був ним скасований (а.с. 6,38).

За ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч.4 ст.1236 ЦК України чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Встановлено, що на момент смерті заповідача - спадкодавця ОСОБА_6, складений ним на користь позивача нотаріально посвідчений заповіт від 10 вересня 2015 року ним не скасований, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №41800487 від 15.10.2015 (а.с.36-37).

Також встановлено, що спадкоємці за законом - діти померлого ОСОБА_6, треті особи у справі - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право на обовязкову долю у спадщині не мають.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач відповідно до вищенаведених вимог чинного законодавства набув право на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_6, з моменту її відкриття, тобто з дня смерті останнього, що мала місце 03 жовтня 20125 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

При цьому відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

У звязку з чим, накладений на майно спадкодавця арешт та заборона на відчуження на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 29.09.2015, в інтересах обтяжувача ОСОБА_2, третьої особи у справі, що вбачається з дослідженої в судовому засіданні вищезазначеної Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 57251047 від 13.04.2016 року (а.с.62-63), не є перешкодою для реалізації позивачем права на спадкування належної йому спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця ОСОБА_6

Крім того, відповідно до вимог ч.1 та 2 ст.23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Проте, всупереч твердженням представника позивача відомості про зареєстровану іпотеку на спірну земельну ділянку, або домоволодіння, яке розташоване на спірній земельній ділянці, в Державному реєстрі іпотек відсутні, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 57251047 від 13.04.2016 року (а.с.62-65).

Також безпідставними є твердження представника відповідача про те, що земельна ділянка має перейти у власність новому власнику житлового будинку, який на ній розміщений, та що такий власник на цей час невідомий, оскільки домоволодіння по вулиці Брусиловського, 54 в селі Велика Стариця Бориспільського району Київської області, яке належало на момент смерті спадкодавцю, що також підтверджується приєднаними до спадкової справи рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2008 року, та витягом про реєстрацію права власності Бориспільського районного бюро технічної інвентаризації від 18.09.2008 року (а.с.53,54), увійшло до складу спадщини, право на яку набув позивач.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні документів встановлено, що спору щодо спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_6 не існує.

Також встановлено, що у позивача виникли складнощі в оформленні права на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку площею, 0.25 га (кадастровий номер :05:008:0024) призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на території Сеньківської сільської ради в селі Велика Стариця по вулиці Брусиловського, 54 Бориспільського району Київської області, так як Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, (індексний номер 45132288 від 06.10.2015 року) (а.с.9) було видано реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції після смерті спадкодавця ОСОБА_6, яка настала 03.10.2015 (а.с.7).

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 45132809 від 06.10.2015, рішення про державну реєстрацію прав та ї обтяжень було прийнято державним реєстратором 05.10.2015 року і підставою для надання витягу була заява з реєстраційним номером 13371593 від 18.09.2015 року заявника ОСОБА_6, а реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :05:008:0024 здійснена 07.09.2015 року (а.с.10).

Таким чином, спадкодавець ОСОБА_6 за своє вжиття вчинив усі необхідні дії для державної реєстрації набуття ним права власності на спірну земельну ділянку, а отже сам факт видачі такого свідоцтва про право власності на нерухоме майно після його смерті, не позбавляє спадкодавця прав на земельну ділянку, а позивача право на оформлення права на спадщину на це нерухоме майно.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до вірного висновку, що позивач, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, набув право власності на земельну ділянку площею, 0.25 га (кадастровий номер :05:008:0024), призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на території Сеньківської сільської ради в селі Велика Стариця по вулиці Брусиловського, 54 Бориспільського району Київської області, в порядку спадкування за заповітом з моменту відкриття спадщини та обовязок зареєструвати його у встановленому законом порядку.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: