Справа № 464/6601/16-ц
пр.№ 2/464/1827/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2016 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар Кріль Х.О.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради, про визнання права власності за набувальною давністю,

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 міської ради про визнання за нею права власності за набувальною давністю на 1/3 частини квартири №60 в будинку №24 на вул. Сихівська у м. Львові. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у 1981 році уклала шлюб з ОСОБА_5, після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Благий». Від шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 З 1988 року постійно проживала у квартирі №60 в будинку №24 на вул. Сихівська у м. Львові разом з дітьми, батьком чоловіка ОСОБА_7, його дружиною ОСОБА_8 та, її мамою ОСОБА_9 У 1996 році вказану квартиру було приватизовано ОСОБА_7 та ОСОБА_9 13.11.1997 між нею та ОСОБА_7, ОСОБА_9 укладено договір дарування 1/3 частини даної квартири, а 20.01.1998 вона зареєструвалась у такій. У 1997 році її чоловік пішов з дому та не повернувся. 11.02.1998 шлюб між нею та ОСОБА_5 було розірвано. 10.03.1998 померла ОСОБА_9, після її смерті залишилась 1/3 частки спірної квартири. Спадкова справа після її смерті не відкривалася, її дочка, ОСОБА_8, померла у 1991 році. 29.09.2007 помер ОСОБА_7, після його смерті відкрилась спадщина, яка складалась, крім іншого майна, з 1/3 частини квартири №60 в будинку №24 на вул. Сихівська у м. Львові. 06.07.2016 отримала свідоцтво на 1/3 частину квартири, як спадкоємець за заповітом, відтак, стала власником 2/3 частин вищевказаної квартири. На даний час разом з дітьми та внучкою проживає за даною адресою, сплачує комунальні послуги, доглядає та утримує вказану квартиру. Вважає, що добросовісно заволоділа спірними нерухомим майном, відкрито та безперервно продовжує володіти ним, а тому, набула права власності на таке за набувальною давністю.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовну заяву підтримала, надала пояснення, аналогічні за змістом, викладеним у такій. Додатково пояснила, що рішення про визнання ОСОБА_5 безвісті відсутнім чи померлим немає, останній за адресою: м. Львів, вул. Сихівська, 24/60 зареєстрованим ніколи не був. Позивач ОСОБА_3 шлюб з ОСОБА_5 розірвала у 1998 році, останній зловживав спиртними напоями. Батькам ОСОБА_5 його місце перебування не було відоме. Просила суд позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 при вирішенні позову покладалася на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 у 1981 році уклала шлюб з ОСОБА_5, у звязку з державною реєстрацією шлюбу змінила прізвище на «Благий».

З матеріалів справи та пояснень представника позивача встановлено, що позивач разом з дітьми: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком її чоловіка - ОСОБА_7, його дружиною ОСОБА_8, та матірю останньої ОСОБА_10, проживала у квартирі №60 в будинку №24 на вул. Сихівська у м. Львові.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії ІІІ-СГ №375958, виданого Червоноармійським відділом ЗАГС м. Львова 11.03.1991, ОСОБА_8 померла 09.03.1991 (а.с. 15).

Згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру № Г-08047 від 05.08.1996, виданим Виконавчим комітетом ОСОБА_4 міської ОСОБА_2 народних депутатів, зареєстрованим у ОСОБА_4 міжміському бюро технічної інвентаризації 27.08.1996 за №19090, квартира №60 в будинку №24 на вул. Сихівська у м. Львові на праві спільної сумісної власності стала належати ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (а.с. 4).

13.11.1997 між ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 укладено договір дарування однієї третьої частини квартири, посвідчений державним нотаріусом Першої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори ОСОБА_12, зареєстрований у реєстрі за №6-4704, згідно з яким ОСОБА_7 та ОСОБА_9 подарували ОСОБА_11 1/3 частини квартири №60 в будинку №24 на вул. Сихівська у м. Львові (а.с. 5).

Встановлено, що 20.01.1998 позивач зареєструвалась у вказаній квартирі, про що свідчать записи в будинковій книзі (а.с. 7-9).

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-СГ №023294, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Галицького р-ну м. Львова, 11.02.1998 шлюб, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_11, розірвано, про що зроблено запис за №65; прізвище після розрівняння шлюбу позивач змінила на дошлюбне «Залога» (а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СГ №073065, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 міського управління юстиції 31.10.2006, ОСОБА_10 померла 10.03.1998, про що зроблено відповідний актовий запис за №1499 (а.с. 16).

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 06.07.2016, посвідченим державним нотаріусом Шостої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_13, зареєстрованим в реєстрі за №2-705, на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_14 02.11.2006 за реєстровим №2767, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 29.09.2007, а саме, 1/3 частини квартири №60 в будинку №24 на вул. Сихівська у м. Львові, є ОСОБА_3 (а.с. 11). Вказане також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.07.2016 (а.с. 12 -14).

Таким чином, позивач є власником 2/3 частин квартири №60 в будинку №24 на вул. Сихівська у м. Львові.

Як видно з довідки з місця проживання про склад сімї і прописки №325, виданої ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» 20.07.2016, у квартирі №60 в будинку №24 на вул. Сихівська у м. Львові зареєстровано четверо осіб, серед яких, співвласник ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, її син ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також її внучка ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 6).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 дала показання про те, що проживає в будинку №24 на вул. Сихівська у м. Львові з 1984 року та є сусідкою позивача, яка проживає у квартирі №60 з 1988 року. ОСОБА_18, ОСОБА_6, бачила більше 20 років тому, з того часу за вказаною адресою він не зявлявся. Крім позивача та її дітей у квартирі проживав батько її колишнього чоловіка ОСОБА_7, його дружина ОСОБА_8 та теща ОСОБА_10.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 дав показання про те, що є сусідом позивача, яка проживає з сином, донькою та внучкою, у квартирі №60 в будинку №24 на вул. Сихівська у м. Львові. За вказаною адресою ще проживали її свекор ОСОБА_7, його дружина ОСОБА_8, а також матір дружини ОСОБА_10. Сина ОСОБА_20, ОСОБА_21, бачив понад 20 років тому. Зазначив, що його сімя товаришувала з сімєю позивача, а їх діти разом зростали.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 дав показання про те, що був сусідом ОСОБА_5, що проживав в квартирі №60 будинку №24 на вул. Сихівська у м. Львові. Останній одружився з позивачем, проте, 20 років тому пішов з дому. З того часу його дружина з дітьми проживає за вказаною адресою. У квартирі ще проживав батько ОСОБА_21, ОСОБА_7, його дружина ОСОБА_8 та її матір ОСОБА_23.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (ч. 1 ст. 344 ЦК України).

В свою чергу, згідно з п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 334 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику у справах про захист права власності та інших речах прав", відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Як видно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №44755751 від 12.08.2016, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину на її підставі не видавалось (а.с. 17).

Судом встановлено, що позивач утримує та доглядає квартиру № 60 в будинку №24 на вул. Сихівська у м. Львові, сплачує житлово-комунальні послуги, що, зокрема, підтверджується квитанціями про сплату таких та довідкою №14, виданою ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» 20.07.2016, про відсутність заборгованості (а.с. 18, 19).

Крім цього, факт добросовісного, відкритого та безперервного володіння позивачем спірною квартирою понад двадцять років, серед іншого, підтверджується поясненнями свідків.

З огляду на наведене, враховуючи те, що належна ОСОБА_10, яка померла 10.03.1998, 1/3 частина квартири №60 в будинку №24 на вул. Сихівська у м. Львові, не була успадкована, відумерлою спадщина в установленому законом порядку не визнавалась, відтак, наявні достатні підстави для визнання за позивачем права власності на це майно в порядку, передбаченому ст. 344 ЦК України, а сам факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права.

Крім цього, суд дійшов висновку, що у даному спорі можуть зачіпатися лише інтереси територіальної громади в особі ОСОБА_4 міської ради, оскільки єдиним спадкоємцем ОСОБА_9 може бути лише ОСОБА_5, при цьому лише у зв'язку зі смертю у 1991 році його матері ОСОБА_8, дочки ОСОБА_9 Разом з тим, останній з 1997 року у квартирі не проживає та місце його перебування не відоме, що підтверджено також показаннями свідків, та таким чином ОСОБА_5 не міг прийняти спадщину, вступивши у володіння спадковим майном, та до нотаріальної контори для прийняття спадщини також не звертався. Крім цього, шлюб між ним та позивачем ОСОБА_3 розірвано у 1998 році. При цьому, також встановлено, що ОСОБА_5 у встановленому законом порядку безвісно відсутнім чи померлим не визнавався. Таким чином, право власності на 1/3 частину вказаної квартири, що належала ОСОБА_9, за передбачених чинним законодавством умов могло б перейти лише до держави (до 01.01.2004) чи після набрання чинності ЦК України до територіальної громади.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такі необхідно задовольнити.

На підставі статей 321, 328, 344 ЦК України та керуючись статями 10, 11, 60, 209, 212 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності за набувальною давністю на 1/3 частини квартири №60 в будинку №24 на вул. Сихівська у м. Львові.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Дулебко Н.І.