Головуючий суду 1 інстанції - Река А.С.
Доповідач - Фарятьєв С.О
Справа № 426/9609/16-ц
Провадження № 22ц/782/820/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - Фарятьєва С.О.

суддів: Коротенка Є.В., Луганської В.М.

за участю прокурора Лебединського П.В.

при секретарі Козубській А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 21 вересня 2016 року за заявою Сватівської обласної психіатричної лікарні про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку,

в с т а н о в и л а :

В вересні 2016 року заявник в особі Сватівської обласної психіатричної лікарні (СОПЛ) звернувся до суду з зазначеною заявою, обґрунтовуючи її тим, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з неадекватною поведінкою 02.09.2016 року о 17.30 годині був госпіталізований у відділення №3 психіатричної лікарні.

Як стало відомо із направлення лікаря-психіатра Марківського РТМО після виписки із СОПЛ ОСОБА_2 підтримуюче лікування не приймав, себе хворим не вважає. 02.09.2016 року вчинив скандал у Кризькій середній школі Марківського району Луганської області, кидався при цьому у бійку до представників поліції на очах дітей і свою неправильну поведінку пояснювати відмовлявся.

Під час оформлення госпіталізації ОСОБА_2 вів себе неадекватно і своєї згоди госпіталізацію не дав. Згідно свого психічного стану ОСОБА_2 представляє загрозу до оточуючих, у зв'язку з чим він був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку що його лікування можливе тільки в умовах стаціонару, оскільки він страждає на тяжкий психічний розлад.

На підставі цих даних і згідно ст. 279 ЦПК та ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», заявник просив суд постановити рішення про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 21 вересня 2016 року заяву Сватівської обласної психіатричної лікарні задоволено і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Кризьке Марківського району Луганської області було госпіталізовано до Сватівської обласної психіатричної лікарні у примусовому порядку.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і відмовити заявнику у задоволенні його вимог, оскільки вважає, що суд порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заперечень на апеляційну скаргу до матеріалів справи не надійшло.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явились до апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

У ч. 2 ст. 124 Конституції України закріплено положення про те, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

В силу ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.ст.213,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

Чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інше.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції виконано було.

Порядок надання психіатричної допомоги регламентується Законом України «Про психіатричну допомогу», який визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов'язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов'язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги.

У відповідності із вимогами ст. 2 Закону України «Про психіатричну допомогу» (із змінами та доповненнями) законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається з Основ законодавства України про охорону здоров'я, цього Закону та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них. Дія цього Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб, без громадянства, які перебувають в Україні.

Задовольняючи заяву заявника, суд першої інстанції виходив з того, що психічні розлади у ОСОБА_2 почались з 1992 року і він неодноразово лікувався в ЛОКПНЛ з діагнозом: шизофренія. Вперше у СОПЛ був госпіталізований 30.08.2005 року по примусовій госпіталізації за рішенням суду, з медичної документації відомо, що він є інвалідом 2-ої групи безстроково, раніше був визнаний судом недієздатним, а в подальшому дієздатність була відновлена. Остання госпіталізація в СОПЛ з 23.02.2016 року по 09.04.2016 року була пов'язана з погіршенням стану, асоціальною поведінкою. До психіатра не звертався, підтримуюче лікування не приймав, стан його здоров'я погіршився на протязі останнього тижня, веде себе неадекватно, виказував маячні ідеї, переслідування на адресу правоохоронних органів і органів охорони здоров'я. Вказані обставини підтверджено анамнезом захворювання, викладеним у висновку лікарів-психіатрів № 49 від 03.09.2016 року. ОСОБА_2 виявляє агресію до оточуючих, 02.09.2016 року він скандалив у сільському навчальному закладі, бився у присутності дітей.

Погоджується з такими висновками суду першої інстанції і судова колегія апеляційного суду, оскільки вони підтверджуються копіями: картки первинного обліку інформації, яка надійшла до Марківського відділу поліції ГУНП, письмових пояснень ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, рапорту ст. інспектора Марківського ВП ГУНПЄ, медичним документом у вигляді письмового направлення ОСОБА_2 на госпіталізацію у психіатричну лікарню від 02.09.2016 року після огляду його лікарем-психіатром Марківського РТМО.

Відповідно до висновку лікарів-психіатрів № 49 від 03.09.2016 року про стан психічного здоров'я ОСОБА_2, він страждає на тяжкий психічний розлад у формі: шизофренія параноїдна, епізодичний тип перебігу, зі стабільним дефектом. Таким чином, ступень виражених психічних порушень така, що ОСОБА_2 представляє загрозу для оточуючих і потребує примусової госпіталізації.

Зазначений висновок лікарів-психіатрів № 49 від 03.09.2016 року ОСОБА_2 у судовому порядку належним чином не оскаржив, про що пояснював у судовому засіданні апеляційного суду.

Вищевикладені обставини повністю узгоджуються також і з нормами матеріального права, якими передбачено наступне.

Положеннями ст.1 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначені наступні поняття: усвідомлена згода особи - це згода, вільно висловлена особою, здатною зрозуміти інформацію, що надається доступним способом, про характер її психічного розладу та прогноз його можливого розвитку, мету, порядок та тривалість надання психіатричної допомоги, методи діагностики, лікування та лікарські засоби, що можуть застосовуватися в процесі надання психіатричної допомоги, їх побічні ефекти та альтернативні методи лікування; амбулаторна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, в амбулаторних умовах;

У статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»зазначено, що особа, яка

страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні який забезпечує її життєдіяльність.

За таких обставин і враховуючи те, що ОСОБА_2 за станом свого здоров'я страждає на тяжкий психічний розлад, представляє загрозу для себе та оточуючих і своєї усвідомлюваної згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу не надає, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви Сватівської обласної психіатричної лікарні про його госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом були порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, не знайшли свого об'єктивного підтвердження, так як всі надані сторонами докази по справі були оцінені судом в їх сукупності і відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, яка передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд також оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Крім того, викладені апелянтом доводи апеляційної скарги не є суттєвими по справі, вони містять у собі суб'єктивне тлумачення відповідачем норм законодавства та обставин справи, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на вищенаведене підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Сватівського районного суду Луганської області від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів після її проголошення.

Головуючий

Судді: