Справа № 523/5730/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2016 р. Суворовський районний суд міста ОСОБА_1 в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

за участю народних ОСОБА_2

засідателів Денисова О.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті ОСОБА_1

справу за заявою - ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, зацікавлена особа : орган опіки та піклування Суворовської рай адміністрації Одеської міської ради, Управління пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, про визнання особи безвісно відсутнім,

Установив

ОСОБА_3 в квітні 2015 року звернулась до суду з заявою в якій просить визнати безвісно відсутнім свого колишнього чоловіка ОСОБА_5, посилаючись на те, що з вересня 2012 року її колишній чоловік пішов з дому по вул. Курській в місті Одесі та не повернувся до теперішнього часу. Визнати його безвісно відсутнім їй необхідно для оформлення державної допомоги (пенсії) дитині-інваліду, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву повністю, просив її задовольнити, з підстав викладених в заяві.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з,явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, від представників органу опіки та піклування Суворовської рай адміністрації Одеської міської ради, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. (а.с. 61,86,96).

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.43 ЦК України:

1.Фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

2.У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

3.Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України.

Судом встановлено, що заявник 15.01.2015 року зверталась до Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області по факту встановлення місцезнаходження колишнього чоловіка, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. В довідці начальника Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області №31/24-1249 від 02.02.2015 року вказано, що на той момент місцезнаходження ОСОБА_5 невідомо та проводяться дії для встановлення його місцезнаходження. (а.с. 13). На момент розгляду справи заявником не надано суду кінцевого висновку органів міліції (поліції) за результатами розшуку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З матеріалів справи встановлено, що шлюб між ОСОБА_5 Йосиповечем та ОСОБА_6 розірвано 13 жовтня 2005 року. (а.с. 5).У сторін є донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом-дитинства.(л.с.4)

Відповідно довідки адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 05.05.2015 року ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем реєстрації його колишньої дружини, ОСОБА_3 (а.с. 7, 41). Також судом встановлено, що в Суворовському районному суді м. Одеси розглядались цивільні справи, де відповідачем був ОСОБА_5 про стягнення відсотків за невчасно сплачені аліменти, стягнення втрат від інфляції, трьох відсотків річних, процентів за користування чужими грошовими коштами, стягнення додаткових витрат на дитину, стягнення боргу та по всім вищезазначеним справам позивачем була ОСОБА_3. (виконавчі листи а.с. 45-48).

В судовому засіданні також представником заявника зазначено, що у особи, щодо якої ставиться питання про визнання її безвісно відсутньою, є матір та брат , котрі проживають в Білгород-Дністровському районі Одеській області, однак останні не звертались до компетентних органів про встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 та не надали відомості заявниці про місцезнаходження колишнього чоловіка.

Представник заявниці в судовому засіданні на питання головуючого пояснив, що ОСОБА_3 не зверталась до суду з позовами про визнання особи втративши право користування в її жилому приміщенні, про позбавлення батьківських прав через невиконання батьківських обов,язків , тому що вважала недоцільним.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_5 Йосиповечем та ОСОБА_6 складались неприязні стосунки. Сторони розірвали шлюб ще в 2005 році, факт проживання однією родиною після розірвання шлюбу не підтверджений рішенням суду. Власником будинку №33 по вул..Курській в м.Одесі є ОСОБА_3, отже колишній чоловік залишився тільки зареєстрованим в цьому приміщенні, не входив до складу родини з 2005 року. Отже , ОСОБА_5 на власний розсуд міг вибрати місце проживання та без обмежень пересуватись територією країни, без повідомлення про це своєї колишньої дружини ОСОБА_3

Приписи статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачають, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання

на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її

відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод,

передбачених Конституцією ( 254к/96-ВР ), законами чи міжнародними

договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до норм ч.1ст.58 ЦПК України: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до положень ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.Частина 2 ст.59 ЦПК України зазначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

В обґрунтування заяви заявник посилається на ті обставини, що йому не відомо місцезнаходження колишнього чоловіка - ОСОБА_5 з 03.09.2012 року, однак це посилання не доказує факт безвісно відсутності ОСОБА_5 з 03.09.2012 року.Данні правовідносини регулюються ст.ст. 234, 246 - 250 ЦПК України, ст.43 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10,11,14, 57-64 , 77, 169, 158, 212- 215, 218, 294 ЦПК України, ст..12-16 ЦК України, ст..ст2,3,4,13,15 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-

Вирішив:

Заяву ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , зацікавлена особа : орган опіки та піклування Суворовської рай адміністрації Одеської міської ради, Управління пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, про визнання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, безвісно відсутнім - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя І.В.Сувертак

Народні засідателі І.О.Попряга

ОСОБА_1