Справа № 333/5097/15-ц
Пр.№ 2/333/91/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.02.2016 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Сєроштановій Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -
У липні 2015р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2015 р. у кримінальному проваджені № 1-кп/333/16/15, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді пяти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов'язки, передбачені ст. 76 КК України.
Окрім фізичної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача позивачу також завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які позивач зазнав у звязку з ушкодженням його здоровя, заподіяного з вини відповідача, а також у душевних стражданнях, моральних переживаннях, які позивач зазнав в звязку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього, в приниженні його честі і гідності.
Спричинення позивачу моральних та фізичних страждань відповідачем позначило негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності.
В момент заподіяння позивачу тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя та здоровя в момент заподіяння, відповідачем, позивач переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху за своє здоров'я та життя.
В подальшому, позивач був вимушений проходити лікування, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури. Впродовж всього періоду лікування, почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення, а в подальшому інвалідність).
Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив, позбавлення працевлаштування, оскільки, відповідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією, позивачу встановлена третя група інвалідності з протипоказанням фізичних навантажень, можливість займатись лише легкою працею.
Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.
В результаті вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість їх повноцінного продовження, що і є наслідком протиправної поведінки ОСОБА_2 відносно нього.
Таким чином, внаслідок суспільно-небезпечних дій відповідача, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 121 КК України, мені були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру моїх немайнових втрат, становить 50 000 грн., які підлягають відшкодуванню (компенсації) відповідачем у повному обсязі.
Відповідач на неодноразові звернення позивача, на сьогоднішній день, добровільно не відшкодував йому моральну шкоду, завдану заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя та здоровя в момент заподіяння, уникає зустрічей, ігнорує його пропозиції та всіляко відмовляється врегулювати дане питання у позасудовому порядку.
Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 завдану моральну шкоду у сумі 50 000 грн.
До судового засідання позивач не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій просив суд задовольнити позов, при цьому не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.
Суд, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено:
11.05.2014 року, приблизно о 06.25 год., ОСОБА_2, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись біля під'їзду № 1 буд.15 по вул. Північнокільцевій в м.Запоріжжі, в ході конфлікту, на підґрунті неприязних відносин, які раптово виникли, в ході вживання спиртних напоїв з ОСОБА_1, за допомогою складного ножа, який знаходився у задньому боковому кармані одягнутих на ньому джинсів, наніс потерпілому ОСОБА_1 три удари ножем в область тіла, в результаті чого спричинив: проникаюче поранення грудної клітини зліва, в проекції 6-го міжреберря по середній ключичній лінії з пошкодженням верхньої долі лівої легені, передньобокової поверхні лівого шлуночка серця, з крововиливом в плевральну порожнину, з розвитком підшкірної емфіземи в проекції рани; рану в лівій підвздошній області, раневий канал якої проникає у черевну порожнину з пошкодженням париетальної брюшини з крововиливом крові в порожнину малого тазу, які згідно висновку судово-медичної експертизи №2501 від 06.06.2014 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні в момент заподіяння; рана непроникаючого характеру грудної клітини в проекції 10-го міжреберря по коло хребтовій лінії кваліфікується як легке тілесне пошкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров'я.
Вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18.03.2015 р. у кримінальному проваджені № 1-кп/333/16/15, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121, ст. 317 КК України та призначено йому покарання у виді пяти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов'язки, передбачені ст. 76 КК України.

20 квітня 2015 року вищевказаний вирок суду набув законної сили.

У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, обставини справи щодо заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя та здоровя в момент заподіяння та факту заподіяння шкоди позивачу саме з вини відповідача, в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню під час розгляду справи, предметом якої є цивільно-правові наслідки дій відповідача.

Як вбачається з обставин, викладених позивачем у позовній заяві, які повністю підтверджуються матеріалами справи, неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які позивач зазнав у звязку з ушкодженням його здоровя, заподіяного з вини відповідача, а також у душевних стражданнях, моральних переживаннях, які позивач зазнав в звязку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього, в приниженні його честі і гідності.

Вищезазначене підтверджується випискою з ОСОБА_3 огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення позивачу інвалідності третьої групи з протипоказанням фізичних навантажень, можливість займатись лише легкою працею (а.с.6), консультативним висновком (а.с.7), випискою з медичної карти стаціонарного хворого (а.с.8), виписним епікризом, (а.с.9), консультативними висновками спеціалістів (а.с. 10-12).

Як вбачається з позовної заяви, спричинення позивачу моральних та фізичних страждань відповідачем позначило негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності.

В момент заподіяння позивачу тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя та здоровя в момент заподіяння, відповідачем, позивач переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху за своє здоров'я та життя.

В подальшому, позивач був вимушений проходити лікування, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури. Впродовж всього періоду лікування, почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення, а в подальшому інвалідність).

Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив, позбавлення працевлаштування, оскільки, відповідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією, позивачу встановлена третя група інвалідності з протипоказанням фізичних навантажень, можливість займатись лише легкою працею.

Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання позивачем життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

Крім того, відповідач, на неодноразові звернення позивача, добровільно не відшкодував йому моральну шкоду, завдану заподіянням останньому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя та здоровя в момент заподіяння, уникає зустрічей, ігнорує пропозиції позивача та всіляко відмовляється врегулювати дане питання у позасудовому порядку.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Дослідивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що злочинними діями відповідача ОСОБА_3, в результаті вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях позивача через завдані йому відповідачем тяжкі тілесні ушкодження, а також у негативних змінах у його житті, які полягають у моральних стражданнях, душевних переживаннях, негативних переживаннях та спогадах про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, тривозі, емоційних та тілесних реакції при згадуванні; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, зниженні настрою, нервозності, дратівливості, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності.

В момент заподіяння позивачу тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя та здоровя в момент заподіяння, відповідачем, позивач переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху за своє здоров'я та життя.

В подальшому, позивач вимушений проходити лікування, пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення, а в подальшому інвалідність).

Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив, позбавлення працевлаштування через інвалідність, з протипоказанням фізичних навантажень, можливість займатись лише легкою працею.

У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями), що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, внаслідок суспільно-небезпечних дій відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачу у сумі 50 000 грн. та яку суд визначив з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 61 ЦПК України, ст.ст. 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Заочно рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя А.І. Боровікова