Провадження №2/193/216/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

13 квітня 2016 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Патинка А.Г.

при секретарі Ратушній В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що 11 жовтня 2000 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Девладівською сільською радою Софіївського району Дніпропетровської області (актовий запис № 13).

Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З жовтня 2009 року ОСОБА_1 з відповідачем не проживають разом, діти увесь час проживають з матір'ю і фактично знаходяться на повному її утриманні.

На цей час ОСОБА_1 співмешкає з іншим чоловіком від якого народила двох синів: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, в свідоцтвах про народження яких зазначено батьком ОСОБА_2 тому, що до цього часу вона офіційно перебуває з ним в шлюбі.

Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна яке є їхньою спільною власністю немає.

Між сторонами досягнуто угоду про місце проживання дітей та їх утримання. Відповідач сплачує на їх утримання аліменти по рішенню суду.

Подальше сумісне життя та збереження сім'ї позивач вважає неможливим, тому змушена звернутись до суду і просить шлюб розірвати, при постановленні рішення про розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп., які складаються із судового збору.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином увідомленою про дату та час розгляду справи в судове засідання не з"явилась, надала заяву слухати справу без її участі, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, будучи увідомленим про дату та час розгляду справи в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує.

У зв'язку із неявкою учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.197 ЦПК України).

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України підлягає задоволенню.

ОСОБА_1 суду надала: копію свідоцтва про одруження від 11 жовтня 2000 року, видане Девладівською сільською радою Софіївського району Дніпропетровської області (актовий запис № 13) (а.с. 6); копії свідоцтв про народження дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.7-11); довідка про склад сім'ї від 04 квітня 2016 року № 513 видана Девладівською сільською радою Софіївського району Дніпропетровської області (а. с. 12).

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, а шлюбні відносини припинені.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати.

Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу.

Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем заявлено суду про намір зміни свого прізвище на попереднє, яке вона змінила під час укладення та реєстрації шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність змінити прізвище позивача на «ОСОБА_1».

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 11 жовтня 2000 року Девладівською сільською радою Софіївського району Дніпропетровської області, згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 (актовий запис № 13) - розірвати.

Позивачу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня проголошення рішення.

Суддя: А.Г. Патинка