У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 03 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України та Богунського РВ УМВС України в Житомирській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 26 серпня 2009 року відносно нього було порушено кримінальну справу за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України. Цього ж дня, йому пред'явлено обвинувачення та обрано міру запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд. В період з 09 лютого 2010 року по 06 жовтня 2010 року утримувався під вартою, яку постановою Богунського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2010 року змінено на підписку про невиїзд. 31 травня 2013 року кримінальне провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якої загинула ОСОБА_4, було закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення. Позивач зазначив, що внаслідок незаконного перебування під слідством, незаконного затримання та застосування до нього запобіжного заходу - тримання під вартою та підписки про невиїзд він зазнав моральної шкоди, яку оцінив у розмірі 100 тис. грн. Позивач просив стягнути з Державної казначейської служби України на його користь моральну шкоду у розмірі 100 тис. грн.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 03 лютого 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 62 010 грн.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно застосувавши положення ст. 1176 ЦК України, ст. ст. 1, 2, 4, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України», врахувавши роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», на підставі наявних у справі доказів, які оцінені згідно із ст. ст. 10, 60 ЦПК України, здійснивши правильний розрахунок моральної шкоди, обґрунтовано виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 03 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України та Богунського РВ УМВС України в Житомирській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов