У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/1526/16

№ 6/183/222/16

05 квітня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 29 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла вищевказана заява.

В обґрунтування заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 29 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, стягнуто з боржника на його користь заборгованість за договором № SAMDN5730 від 27 грудня 2012 року, який містив застереження про розгляд спірних правовідносин саме в Постійно діючому Третейському суді при Асоціації «Дніпровський банківський Союз». Рішення третейського суду боржником і досі не виконано, в компетентний суд не оскаржено, що і стало приводом звернення до суду з заявою про видачу виконавчого листа.

В судове засідання сторони не зявились, відповідно до ч.1 ст.389-9 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає судовому розгляду заяви, тому суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність сторін та відповідно до ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали заяви про видачу виконавчого листа суд вважає, що заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст.389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: справа, у якій прийнято рішення третейського суду не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди.

Згідно з п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» (ч.1 ст. 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом №2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Верховний Суд України в постанові від 11 листопада 2015 року по справі № 6-1716цс15 зазначив, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими суб'єктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, як вбачається зі змісту поданої суду засвідченої копії третейської угоди, викладеної в п.1.1.7.30 Умов і правил надання банківських послуг, які є складовою частиною долученої до матеріалів справи копії договору від 01 жовтня 2012 року, вбачається, що сторони дійшли згоди про те, що всі спори, розходження чи вимоги, які виникають з даного Договору і інших договорів між сторонами чи в зв`язку з ними, в тому числі і ті, що стосуються їх виконання, порушення, припинення чи визнання дійсними, підлягають вирішенню в одному з вказаних судів (за вибором сторони, що ініціює звернення в суд): постійно діючим третейським судом при Асоціації «Дніпропетровський банківський союз» (49000, м.Дніпропетровськ, пр.К.Маркса, 60/62; спір розглядається одноособово призначеним Головою Третейського суду суддею); постійно діючим третейським судом при Асоціації Юридичні компанії України (49000, м.Дніпропетровськ, пр.ім. Газети «Правда», б.29, оф.413; спір розглядається одноособово призначеним Головою Третейського суду суддею); суд загальної юрисдикції.

Водночас, з поданого суду рішення Третейського суду вбачається розгляд позову третейським суддею Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський банківський союз».

Крім того, означеним Третейським судом розглянуто справу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором SAMDN5730 від 27 грудня 2012 року, в той час, як суду надано копію третейської угоди, досягнутої сторонами по договору від 01 жовтня 2012 року б/н.

Таким чином, оскільки рішення третейського суду, на примусове виконання якого подана заява про видачу виконавчого листа, ухвалено після внесення змін до Закону України «Про третейські суди», рішення ухвалено Третейським судом, не передбаченим третейською угодою, а боржник є споживачем послуг банку і спір виник щодо стягнення з нього заборгованості за кредитом, то третейському суду в силу положень п.14 ч.1 ст.6 цього Закону така справа не підвідомча, тому в задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.210, 389-10, 389-11 ЦПК України, суд -

ухвалив:

в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 29 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала суду про відмову у видачі виконавчого листа може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку протягом п'ятнадцяти днів з дня її постановлення судом.

Ухвала суду про відмову у видачі виконавчого листа, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Після набрання законної сили ухвалою про відмову у видачі виконавчого листа спір між сторонами може бути вирішений судом у загальному порядку.

Суддя Д.О. Парфьонов