У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., ГончараВ.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області, Центрального районного відділу Миколаївського міського управління УМВС України в Миколаївській області, Ленінського районного відділу Миколаївського міського управління УМВС України в Миколаївській області, прокуратури Центрального району м. Миколаєва, прокуратури Ленінського району м. Миколаєва про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями та бездіяльністю органів досудового слідства та прокуратури під час кримінального провадження, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 15 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 14 січня 2013 року він звернувся до Центрального районного відділу Миколаївського міського управління УМВС України в Миколаївській області із заявою про відкриття кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, зокрема, внесення завідомо неправдивих відомостей службовими особами державного підприємства «Науково-виробничого комплексу газотурбобудування «Зоря-Машпроект» до офіційного документу, а саме, довідки про його стаж роботи та характер наукової діяльності в період роботи з 1972 року. Кримінальне провадження № 0000190 неодноразово закривалося у зв'язку з відсутністю складу злочину, проте, кожного разу постановою слідчого судді постанови слідчого райвідділу скасовувалися як неправомірні. Слідчими досудових органів не було вжито всіх необхідних дій щодо перевірки фактів, викладених в його заяві. Внаслідок неправомірних дій органів досудового слідства, він не може звернутися до органів Пенсійного фонду України чи адміністративного суду щодо визнання свого права на пенсійне забезпечення за спеціальним законом та позбавлений можливості довести, що має право на наукову пенсію і отримати належне пенсійне забезпечення, гарантоване Конституцією України. Посилаючись на те, що він зазнав душевних страждань, йому, як людині похилого віку, важко витримувати свавілля слідчих органів і прокуратури, що призводить до відчуття беззахисності та безправності, він знаходиться в пригніченому стані, втратив спокій, просив суд стягнути з Державної казначейської служби України на його користь 3 000 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 15 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову або направити справу на новий розгляд, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи та давши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, обґрунтовано виходив із безпідставності позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 15 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
В.П. Гончар Д.О. Остапчук