Справа № 372/3597/15-ц Головуючий у І інстанції Потабенко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/2137/16 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 26 23.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

23 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Гуль В.В., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

встановила :

у серпні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Обухівського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.10.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав, а відповідач отримав кредит в сумі 1 000 грн.

Згідно укладеного договору, відповідач взяв на себе зобов'язання погасити зазначений кредит, та відсотки за користування кредитом у встановлені строки. Банк діючи у відповідності до вимог ст.ст.526,1054 ЦК України виконав свої зобов'язання видавши відповідачу ОСОБА_2, кредит в сумі 1 000 грн.

Відповідач отримавши кошти за даним договором кредиту свої зобов'язання по своєчасному поверненню кредиту та відсотків за користування кредитом не виконує, порушуючи вимоги ст.525,526,1054 ЦК України. Тому позивач просить у зв'язку з не виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, стягнути суму неповернутого кредиту, та понесені ним судові витрати.

Позивач просив суд стягнути з відповідача 17 977 грн. 63 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких загальна заборгованість за кредитом в сумі 4988 грн. 20 коп., заборгованість по відсоткам 11657 грн. 16 коп., штраф 500 грн., 00 коп., штраф (процентна складова) 832 грн., 27 коп., та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 08 грудня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його необґрунтованість та таке, що ухвалене із суттєвими порушеннями закону, просив скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позивачу відмовити у позові.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилався.

Апелянт, стверджує, що документи які були долучені не мали істотного значення для суду першої інстанції, але це не відповідало обставинам справи, так як проценти розраховуються із залишку заборгованості та оскільки розмір заборгованості постійно зменшувався, розмір процентів за користування кредитними коштами не міг бути розрахований з первісної суми заборгованості по кредиту.

Також, зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу на підставі доказів лише одної із сторін, а саме позивача. Докази відповідача суд першої інстанції не розглянув, що є грубим порушенням принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Крім того, суд першої інстанції прийняв рішення, яке ґрунтується на припущеннях (належні розрахунки, відмова у дослідженні доказів відповідача, застосування умов і правил надання банківських послуг, які не можуть бути застосовані).

Апелянт, вважає, що суд не встановив обставини справи. Вважав доведеними обставини, які не підтверджені належними та допустимими доказами. Невірно встановив обставини коли визначив поточний борг по договору як прострочену заборгованість. Не переконався, що розрахунки із заборгованості відповідають дійсності на дату прийняття рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.10.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, був укладений кредитний договір б/н, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, згідно якого банк надав, а відповідач отримав кредит в сумі 1 000 грн.

Відповідач як позичальник за даним договором взяв на себе зобов'язання повернути кредит та відсотки за користування кредитом. Одночасно з цим відповідач брав на себе зобов'язання своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, та повертати сам кредит.

ОСОБА_2 як позичальник за даним договором взяв на себе зобов'язання повернути кредит та відсотки за користування кредитом. Одночасно з цим відповідач брав на себе зобов'язання своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, та повертати сам кредит.

Відповідач не здійснює погашення кредиту та не сплачує нараховані відсотки, та систематично порушує виконання умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 31.10.2015 року виникла сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором яка складає - 7 907 грн. 39 коп..

Також судом першої інстанції встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27.01.2014 року позов ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості задоволено повністю та стягнуто заборгованість в розмірі 16 176 грн., 01 коп., станом на 31.10.2013 року.

Довідкою №831 від 16.10.2015 року підтверджується той факт, що відповідач працює на ТОВ «М-Квадро» і з його заробітної плати утримується заборгованість по виконавчому листу, виданому на підставі вказаного рішення суду. Залишок заборгованості складає на 01.10.2015 року 8 090 грн., 65 коп.

Кредитний договір від 30.10.2007 року укладений між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2, станом на 31.10.2015 року сторонами не розірвано, а тому суд вважає обґрунтованим позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк», оскільки даний позов відповідає вимогам ст.1054 ЦК України.

Факт укладення договору кредиту, та отриманням відповідачем кредиту підтверджується самим кредитним договором від 30.10.2007 року, який укладений відповідно до ст.1055 ЦК України.

Факт не виконання відповідачем своїх зобов'язань у повному обсягу, а саме не повернення заборгованості по кредиту в сумі 7 907 грн., 39 коп., підтверджується наданим позивачем розрахунком.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги позивача є доведеними і такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача повинно бути стягнуто саме суму заборгованості за кредитним договором 7907 грн. 39 коп., з яких заборгованість по відсоткам за період 31.10.2013 року по 31.10.21015 року в сумі 7292 грн., 75 коп., штраф 250 грн., 00 коп., штраф (процентна складова) в сумі 364 грн. 64 коп., що є заборгованістю станом на 31.10.2015 року, оскільки договір до цього часу не розірваний і позивачем правомірно нараховано штрафні санкції та відсотки.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

У відповідності зі ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свої зобов'язання, а кредитор прийняти виконання зобов'язань. У відповідності зі ст.530 ЦК України, зобов'язання має бути виконане у встановлений термін його виконання. У відповідності зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконання або неналежне виконання. У відповідності зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, в тому числі оплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно з положеннями ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з положеннями ч.2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог цивільного законодавства.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді