Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/288/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Белінська І. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

23.02.2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

ОСОБА_2 головуючої,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

при секретареві Постоєнко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на нерухоме майно за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 червня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2007 року ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями .

В обґрунтування позову посилалася на те, що 15.05.2007 року придбала у відповідача житловий будинок №21 по вул.Промислова, в селищі Димитрове, м.Олександрії Кіровоградської області, однак у зв?язку з неможливістю оформлення договору купівлі-продажу у нотаріальній конторі, договір укладено у письмовому вигляді без нотаріального посвідчення. Вказувала на те, що стала фактичним власником житлового будинку, а спір між сторонами з приводу будинку відсутній.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 червня 2007 року позов задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення через порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що договору купівлі-продажу з позивачем не укладав та не подавав заяву про розгляд справи без його участі, на яку суд посилався у своєму рішенні як на доказ визнання позову відповідачем. Вказує на те, що дізнався про рішення суду від державного виконавця лише в листопаді 2015 року, коли намагався продати будинок.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями №21 по вул.Промислова, в селищі Димитрове, м.Олександрії, Кіровоградської області від 15.05.2007 року відповідає вимогам цивільного законодавства, сторони виконали усі вимоги, що ставляться до угоди, спір про продане майно відсутній, проте, оскільки інша сторона ухиляється від нотаріальної реєстрації угоди, є підстави для визнання угоди дійсною.

Проте, з такими висновками погодитися не можна, оскільки порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 657 ЦК України ( у редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України ( у редакції, чинній на час ухвалення рішення) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Судом встановлено, що 15 травня 2007 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у простій письмовій формі оформили договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, відповідно до якого позивачка придбала житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селищі Димитрове, м.Олександрія, Кіровоградської області по вул. Промислова 21, житловою площею 28,9 кв.м.,загальною площею 56,0 кв.м., до якого належать надвірні будівлі: «Б» - сарай, «В» - літня кухня, «Г-Ф» - фундамент, «І» - відмстка, «Д» - водопровід та самочинно збудовані «Ж» - сарай, «Е» - сарай для вугілля.

Згідно із ч. 2 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, такий правочин є нікчемним. У випадках, встановлених Цивільним кодексом України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ст. 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимог про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається

Таким чином, закон надає суду право визнавати дійсним договір, який через недодержання сторонами вимог закону про його нотаріальне посвідчення є нікчемним.

Правила ст. 220 ЦК України щодо можливості визнання договору купівлі-продажу дійсним не поширюється на договори купівлі-продажу, предметом яких є земельна ділянка, єдиний майновий комплекс, житловий будинок (квартира) або інше нерухоме, оскільки такий правочин підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Це пов'язано із тим, що момент вчинення такого правочину, відповідно до положень ст. ст. 210, 640 ЦК України пов'язувався з державною реєстрацією, тому правочин є неукладеним і таким, що не породжує для сторін прав та обов'язків.

У звязку з цим, не будучи укладеним, договір не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ст. 220 ЦК України.

Пунктами 5,6 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 671,яким на час розгляду справи було урегульовано порядок державної реєстрації правочинів, передбачалося, що державній реєстрації підлягають договори купівлі-продажу, міни земельної ділянки або іншого нерухомого майна; державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Державного реєстру правочинів одночасно з його нотаріальним посвідченням.

Проте, суд першої інстанції, вирішуючи справу, на зазначені положення закону уваги не звернув, неправильно застосував норму матеріального права.

Договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, оформлений ОСОБА_6 та ОСОБА_5 15 травня 2007 року у простій письмовій формі в силу положень ст.ст. 640, 657, 210 ЦК України не був укладеним, тому не може бути визнаний дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, а відповідно відсутні й правові підстави для визнання права власності на нерухоме майно, що є предметом вказаного правочину.

Крім того, задовольняючи позов, суд першої інстанції безпідставно вказав на те, що відповідач визнав позов, оскільки відповідна заява ОСОБА_6 у матеріалах справи відсутня. Суд не повідомив відповідача про час і місце судового засідання, не роз»яснив йому наслідки визнання позову ухвалив рішення у попередньому судовому засіданні без участі сторін, чим порушив вимоги ч..1-4 ст.130 ЦПК України.

Неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права судом першої інстанції, є підставами для скасування рішення першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення відповідно до вимог ч.1 ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,313-314,316 ЦПК України колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 червня 2007 року скасувати, ухвалити нове рішення.

ОСОБА_5 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним, визнання права власності на житловий будинок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів з дня набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: