У Х В А Л А

30 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьпромжитлобуд-2», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Христинівка-Агро», про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьпромжитлобуд-2» до Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» про визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна,

за касаційною скаргою представника АТ «БМ Банк» Савчука Олександра Григорійовича на рішення Уманоського міськрайонного суду Черкаської області від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 квітня 2015 року

в с т а н о в и л а:

17 березня 2014 року публічне акціонерне товариство «БМ Банк» (далі - ПАТ «БМ Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьпромжитлобуд-2», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Христинівка-Агро»(далі- ТОВ «Христинівка - Арго»), про стягнення заборгованості у солідарному порядку з поручителів: ОСОБА_4 та ОСОБА_3, відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», за невиконання договору від 19 березня 2010 року № 38/3/19032010-DC відновлювальної кредитної лінії,укладений між ПАТ «БМБанк» та ТОВ «Христинівка - Арго», оскільки Боржник - ТОВ «Христинівка-Агро» не виконує зобов'язання за зазначеним договором.

Заперечуючи проти позову товариство з обмеженою відповідальністю «Уманьпромжитлобуд-2» подало зустрічний позов про визнання недійсним договору іпотеки від 19 березня 2010 року № 38/3/19032010-DC- 1, укладеного між Банком та ТОВ «Уманьпромжитлобуд-2», з тих підстав, що вони не укладали кредитний договір з Публічним акціонерним товариством «БМ Банк».

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28 квітня 2015 року, у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьпромжитлобуд-2», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Христинівка-Агро», про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьпромжитлобуд-2» до Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» про визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна, задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки від 19 березня 2010 року № 38/3/19032010-DC- 1, укладений між Публічним акціонерним товариством «БМ Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Уманьпромжитлобуд-2», посвідчений державним нотаріусом Уманської міської нотаріальної контори Копиловим В.І. за реєстровим № 1-297.

У касаційній скарзі представник АТ «БМ Банк» - Савчука О.Г. просить скасувати рішення Уманоського міськрайонного суду Черкаської області від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 квітня 2015 року, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» у повному обсязі, а товариству з обмеженою відповідальністю «Уманьпромжитлобуд-2» відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Крім того, відповідно до частини 3 зазначеної норми закону суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправомірне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судами установлено, що 19 березня 2010 року між відкритим акціонерним товариством «БМ Банк», найменування якого було змінено на ПАТ «БМ Банк», та ТОВ «Христинівка - Арго» було укладено договір № 38/3/19032010-DCвідновлювальної кредитної лінії, за умовами якого Банк надав ТОВ «Христинівка - Арго» кредит у розмірі 172 000,00 Євро зі сплатою 14 % за користування кредитом в порядку та на умовах, визначеним договором з остаточним терміном повернення не пізніше 18 березня 2011 року.

На забезпечення виконання зазначеного договору між Банком та ОСОБА_4 укладено 19 березня 2010 року укладено договір поруки № 38/190310-DC-2 відповідно до п.1.1 та п. 1.2 поручитель поручився перед кредитором за своєчасне та повне виконання Боржником - ТОВ «Христинівка - Арго» зобов'язання за договором від 19 березня 2010 року № 38/3/19032010-DC відновлювальної кредитної лінії, і, у разі порушення Боржником - ТОВ «Христинівка - Арго» зобов'язання, останній та ОСОБА_4 відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

19 березня 2010 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 38/190310-DC-3 відповідно до п.1.1 та п. 1.2 поручитель поручився перед кредитором за своєчасне та повне виконання Боржником - ТОВ «Христинівка - Арго» зобов'язання за договором від 19 березня 2010 року № 38/3/19032010-DCвідновлювальної кредитної лінії, і, у разі порушення Боржником - ТОВ «Христинівка - Арго» зобов'язання, останній та ОСОБА_3 відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

З метою забезпечення виконання зобов'язання Боржником - ТОВ «Христинівка - Арго» договору від 19 березня 2010 року № 38/3/19032010-DC відновлювальної кредитної лінії між Банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Уманьпромжитлобуд-2» було укладено договір іпотеки нерухомого майна № 38/3/19032010-DC - 1, посвідчений державним нотаріусом Уманської міської нотаріальної контори Копиловим В.І. за реєстровим № 1-297, відповідно до якого Іпотекодавець передав в іпотеку Банку нерухоме майно - нежитлові будівлі і споруди, загальною площею 6 354,0 кв м та земельну ділянку загальною площею 4, 5992 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для виробничих потреб (виготовлення будівельних матеріалів). За умовами зазначеного договору іпотеки у разі невиконання зобов'язання в цілому чи тієї або іншої її частини, а також у інших випадках, передбачених договором, Іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а також вимагати до сплати основної суми боргу, комісійні винагороди.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованість за договір № 38/3/19032010-DCвідновлювальної кредитної лінії, укладеного між відкритим акціонерним товариством «БМ Банк», найменування якого було змінено на ПАТ «БМ Банк», та ТОВ «Христинівка - Арго», в сумі 3 932 446,28 грн суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідальність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як поручителів за договорами поруки від 19 березня 2010 року № 38/3/190310-DC-2 та № 38/3/190310-DC - 3 передбачена за договором відновлювальної кредитної лінії від 19 березня 2010 року № 38/3/190310-DC, а не за договором відновлювальної кредитної лінії від 19 березня 2010 року № 38/3/19032010-DC.

З таким висновком суду апеляційного суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій не перевірив належним чином чи є договір іпотеки № 38/3/190310 -ДС від 19 березня 2010 року, укладений між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, договором на забезпечення виконання договору № 38/3/19032010 - ДС від 19 березня 2010 року відновлювальної кредитної лінії, укладеним між банком та ТОВ «Христинівська - Агро», хоча при цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що в договорі іпотеки була допущена технічна помилка при визначенні сторін кредитного договору.

Крім того, суди не звернули увагу на ту обставину, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3, кожен окремо, взяли на себе зобов'язання по виконанню договору відновлювальної кредитної лінії від 19 березня 2010 року № 38/3/19032010-DC.

Норма закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбаченого іншого. У випадках укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобов'язання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд пред'явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобов'язання, не вправі пред'явити вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Приймаючи позов Банку до товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьпромжитлобуд-2», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Христинівка-Агро», про стягнення заборгованості за кредитним договором; та зустрічний позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьпромжитлобуд-2» до Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» про визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна суди попередніх інстанцій не зважили на вимоги статті 16 ЦПК України, згідно з якими не допускається об'єднання в одне провадження вимоги, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства.

Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Отже у справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій помилково прийняли до розгляду позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьпромжитлобуд-2» до публічного акціонерного товариства «БМ Банк» про визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна та товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьпромжитлобуд-2», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Христинівка-Агро», про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 01 липня 2015 року № 6-745цс15.

За таких обставин оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд, оскільки судами попередніх інстанцій судові рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника АТ «БМ Банк» Савчука Олександра Григорійовича задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 квітня 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

О.В. Попович