Справа № 445/1012/15 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/783/1072/16 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: представників ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, представника ПП «Будмонтаж-1»- Кравчука П.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства "Будмонтаж-1" про зобов'язання укласти основний договір, стягнути суму відшкодування та моральну шкоду,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся із зазначеним позовом у якому просив:

зобов'язати Приватне підприємство "Будмонтаж-1" на умовах установлених попереднім договором укласти з ним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1;

стягнути з Приватного підприємства "Будмонтаж-1" за порушення зобов'язання суму відшкодування у розмірі 78 800 гривень;

стягнути з Приватного підприємства "Будмонтаж-1" 10 000 гривень моральної шкоди;

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного підприємства «Будмонтаж-1» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 78 800,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із Приватного підприємства «Будмонтаж-1» на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 121,80 грн.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилється на те, що він сумлінно виконав своє зобов'язання за попереднім договором, зокрема перерахував суму забезпечувального платежу у розмірі 65000 гривень. Однак, відповідач всупереч своїм зобов'язання не виконав своїх зобов'язань у встановлений попереднім договором термін (не пізніше 30 вересня 2014 року), не ввів квартиру в експлуатацію (такий введений в експлуатацію лише у квітні 2015 року), та не передав спірної квартири у власність.

Більше того, відповідач 29 квітня 2015 року направив на адресу позивача пропозицію про укладення договору купівлі-продажу не по 4700 грн. за 1 м.кв., як було зазначено у попередньому договорі від 19 грудня 2013 року, а вже по 8500 грн. за 1 м.кв., при тому ігнорує п.13 попереднього договору де зазначено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається чи одностороння заміна його умов не допускається.

Моральна шкода підлягає відшкодуванню на підставі п.4 ст.611 ЦК України.

Просить рішення Золочівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, представника ПП «Будмонтаж-1»- Кравчука П.І. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно установлено судом першої інстанції 19 грудня 2013 року між ПП «Будмонтаж-1» та ОСОБА_2 було укладено попередній договір, відповідно до умов якого сторони правочину зобов'язувались у майбутньому, у строк не пізніше 30 вересня 2014 року укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Пунктом 4 зазначеного договору було передбачено, що ціна нерухомого майна на момент укладення основного договору становитиме 198 810 грн. (вартість одного кв.м становить 4700 грн.), з яких сума розміром 65 000 гривень сплачується ОСОБА_2, в якості забезпечувального платежу на час підписання цього попереднього договору.

Додатково ОСОБА_2 30 квітня 2014 року сплачено частину забезпечувального платежу в розмірі 13 800 грн.

Відтак, ОСОБА_2 на виконання умов попереднього договору від 19 грудня 2013 року сплачено ПП «Будмонтаж-1» 78800 гривень (а.с.13).

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до вимог ст. 657 цього Кодексу договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Отже, Попередній договір купівлі-продажу спірної квартири укладено у формі, встановленій для договору купівлі-продажу квартири. А саме: письмовій з нотаріальним посвідченням.

Відповідно до ч.3 ст. 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Як зазначено у п. 13 Попереднього договору від 19 грудня 2013 року, якщо за місяць після спливу терміну, передбаченого п.1 цього Договору, не буде укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення, зобов'язання за цим договором припиняється.

Після 30 вересня 2014 року жодна із сторін, не направила другій стороні пропозицію про укладення основного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, а відтак, зобов'язання, встановлене попереднім договором припинилося.

29 квітня 2015 року відповідач надіслав ОСОБА_2 пропозицію (оферту) стосовно укладення договору купівлі-продажу квартири, у якому зазначив, що вартість 1 кв.м, за якою підприємство пропонує покупцям придбати однокімнатні квартири у даному будинку становлять 8500 кв.м у зв'язку із подорощанням вартості будівельних робіт.

Згідно обмірів технічного бюро інвентаризації площа квартири АДРЕСА_1 становить 43,1 кв.м.

Отже, оцінка квартири складає 366 350 гривень (43,1 кв.м. х 8500).

Підприємство пропонувало врахувати отриманий забезпечувальний платіж у сумі 78800 гривень шляхом продажу відповідної кількості квадратних метрів, а саме: 16,766 кв.м. за вартістю 4700 гривень за 1 кв.м. Решту 26,334 кв.м пропонували придбати за вартістю 8500 грн. за кв.м. (а.с.10-12)

Від вказаної пропозиції позивач відмовився.

Як зазначено у ст.635 ЦК України порушення сторонами своїх зобов'язань, що ґрунтуються на попередньому договорі, може тягти наслідки, передбачені законом або договором. Зокрема, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору на підставі попереднього договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням основного договору, а не до спонукання укладення договору. Отже, примушення до виконання зобов'язання, що ґрунтується на попередньому договорі (укласти договір) цивільним законодавством не передбачено.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано зобов'язав відповідача повернути забезпечувальний платіж в розмірі 65 000 гривень та додатково сплатити забезпечувальний платіж у розмірі 13 800 гривень, а разом 78 800 гривень, оскільки не укладення договору купівлі-продажу відбулося саме з вини Відповідача, адже будинок, у якому знаходиться спірна квартира введений в експлуатацію лише у квітні 2015 року, що підтверджується Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації.

Відмовляючи у стягненні моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що така не може буди відшкодована, оскільки позивачем не зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

В попередньому договорі відсутня норма про можливість відшкодування моральної шкоди за порушення сторонами договірних зобов'язань, тому така не може бути стягнута на підставі п.4 ст.611 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.