Справа №618/896/15-ц
Провадження №2/618/19/16
18 березня 2016 року Дворічанський районний суд Харківської області в складі головуючого судді Рябоконь Є.А., з участю секретаря Кучеренко О.І., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в cмт. Дворічна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач по справі 03 січня 2013 року купив у нього телицю та не розрахувався за неї, залишивши розписку про повернення грошей в березні 2013 року в сумі 3000 грн., але до цього часу гроші не повернув. Під час судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, вважав, що відповідач всупереч вимог ст. 509 ЦК України порушив зі свого боку зобов»язання по сплаті 3000 грн. за куплену у позивача телицю, в зв»язку з чим просив стягнути з відповідача за невиконаним зобов»язанням вказану суму боргу з урахуванням передбаченого ст. 625 ЦК України індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, що становить всього 5740,57 грн.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 до суду повторно не зявився, не повідомивши про причини неявки. Він про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, згідно вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, викликаючись в суд через оголошення, про що свідчить публікація оголошення судді про його виклик в газеті «Слобідський край» від 9 лютого 2016 року за № 17, причину своєї неявки до суду відповідач не повідомив. Відповідно до положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідача, він вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно розписки від 03.01.2013 року, написаної власноручно ОСОБА_2, останній придбав у ОСОБА_1 телицю, вартістю 3000 грн., та зобов»язався повернути вказані кошти позивачу в березні 2013 року.
Відповідач своє зобов»язання до цього часу не виконав, вказані кошти ОСОБА_1 не повернув.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили факт передачі 3.01.2013 року ОСОБА_1 телиці ОСОБА_2 та факт неповернення ним до цього часу грошей позивачу за вказану телицю.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:
1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;
2) зміна умов зобов'язання;
3) сплата неустойки;
4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач 3.01.2013 р. передав ОСОБА_2 телицю, вартістю 3000 грн., однак відповідач прострочив виконання свого грошового зобовязання в березні місяці 2013 р., як зазначав у власноручно написаній розписці, і до цього часу 3000 грн. ОСОБА_1 не повернув, в зв»язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача крім основної суми заборгованості й проценти, індекс інфляції, що разом складає 5740,57 грн.:
2013 рік 3000 х 100,5% х 3% = 3105,60 грн.
2014 рік - 3105,60 х 124,9% х 3% = 3995,25 грн.
2015 рік - 3995,25 х 139,5% х 3% = 5740,57 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно п. 5 ч. 5 ст. 122 ЦПК України, відповідачу було запропоновано у встановлений строк подати письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються. У встановлений судом строк відповідачем не було подано ніяких заперечень проти позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог.
Відповідачем, всупереч вимог ст. ст. 10, 11, 57, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог не надано.
Суд бере до уваги як належні і допустимі докази розписку і розрахунок заборгованості по процентам та індексу інфляції, надані позивачем, які нічим не спростовуються.
За таких обставин, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, допитаних в судовому засіданні, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та ухвалює рішення про задоволення позову.
На підставі ст. 88 ч. 1 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 487 грн. 20 коп. судового збору та 452,40 грн. витрат, пов»язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
На підставі ст. ст. 11, 509, 526, 530, 610, 611, 625 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд
ОСОБА_5 Івановича до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5740 (п»ять тисяч сімсот сорок) грн. 57 коп. в рахунок виконання зобов»язання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487,20 грн. 00 коп. судового зборута 452,40 грн. витрат, пов»язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Суддя Рябоконь Є.А.