Номер провадження: 22-ц/785/604/16
Головуючий у першій інстанції Нікітіна С.Й.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Панасенкова В.О.,

при секретарі - Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,

встановила:

Позивачі ОСОБА_4 звернулися до суду і просять стягнути з ОСОБА_5 на свою користь суму матеріальної шкоди, завданої залиттям їх квартири в розмірі 7210,00 гривень, 6090,00 гривень моральної шкоди та стягнути судові витрати в сумі 473,00 грн.

При цьому позивачі посилаються на те, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1.

12.02.2013 року в їх квартирі стався залив, який спричинений діями відповідача, власника квартири №27.

В результаті заливу, позивачам, на їх думку, спричинено матеріальну шкоду в сумі 7210,00 гривень.

Крім того, позивачам було спричинено моральні страждання пов'язані з заливом, які вони оцінюють в 6090,00 гривень та просять суд стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 підтримали позов, просили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 заперечував проти задоволення позову ОСОБА_4, посилаючись на необґрунтованість.

Представник третьої особи до суду не з'явився, викликаний, про поважність причин не явки суду не повідомлено.

Рішенням суду позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задоволено частково. Було стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири в розмірі 5710,00 гривень, 5000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди та судові витрати в сумі 473,00 грн.

На вказане рішення суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким в позові відмовити в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Позивачі ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1.

12.02.2013 року в їх квартирі стався залив, який спричинений діями відповідача, власника квартири №27.

Відповідно до ст. 22 ЦК України: особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166: майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Встановлюючи належну до відшкодування суму матеріальних збитків, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ця сума повинна бути встановлена на підставі наявних в матеріалах справи доказів, а саме акту ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92, дефектного акту та кошторису ремонтних робіт відповідно до якого ця сума складає 5710,00 гривень (а.с.9-11).

Відповідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Морально шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При вирішенні питання щодо стягнення на користь ОСОБА_4 моральної шкоди, суд обґрунтовано виходив з того, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження моральні страждання та переживання позивачів за своє майно.

Також, судом правильно прийнято до уваги, що позивачі на протязі тривалого часу були обмежені в можливості користуватися в повному обсязі належним їм житлом, не отримали відшкодування за його пошкодження, що призвело до витрат часу, коштів.

Крім цього, колегія суддів також приймає до уваги доводи представника позивача з цього приводу, який пояснив, що відповідач вже неодноразово заливала квартиру позивачів, постійно з неповажних причин не з'являлася в судові засідання, що приводило до відкладення розгляду справи на значний термін. Представник апелянта не спростував вказані обставини.

Виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, враховуючи вищевикладені обставини, що призвели до спричинення матеріального збитку і моральної шкоди, дії, що заподіяли моральну шкоду та їх конкретний вираз, наявність причинного зв'язку між діями особи, що заподіяла шкоду та заподіяною шкодою, керуючись вимогами Конституції України, Постанови Пленуму Верховного суду № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95р., п. 3, 7 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", ст. 23 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції дійшов до правильного до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 по відшкодуванню моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 5000,00 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до правильного висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довела обставини, на які посилалася як на підставу своєї апеляційної скарги.

Посилання апелянта та її представника на те, що акт ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92, дефектний акт та кошторис ремонтних робіт відповідно до якого сума збитків складає 5710,00 гривень, не можуть бути прийняті до уваги, так як є надуманими та голослівними, відповідач не надала суду жодного належного та допустимого доказу з цього приводу, після роз'яснень положення ч.4 ст.10 ЦПК України, клопотання про призначення відповідної експертизи не заявляла.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи, більш того, такі доводи спростовуються судовою практикою судів касаційної інстанції, яка була надана учасниками процесу в ході апеляційного розгляду справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков