АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 551/784/15-ц Номер провадження 22-ц/786/451/16Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Буленка О.О., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_6

на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 17 грудня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, Шишацької державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_8, про встановлення нікчемності заповіту,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_7 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6 Шишацької державної нотаріальної контори про визнання заповіту померлого 13 квітня 2015 року ОСОБА_9, який складений на користь ОСОБА_6, ОСОБА_10 та 26 лютого 2015 року посвідчений поза межами нотаріальної контори державним нотаріусом Шишацької державної нотаріальної контори, недійсним. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_7 послалася на те, що складений її померлим чоловіком ОСОБА_9 заповіт на користь подружжя ОСОБА_10, а в подальшому посвідчений державним нотаріусом Шишацької державної нотаріальної контори ОСОБА_11, з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо його форми й посвідчення, оскільки заповідач через незадовільний стан здоровя не мав можливості самостійно прочитати заповіт і написати у ньому відповідний запис.

11.12.2015 року позивач ОСОБА_7 подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій уточнила позовні вимоги, а саме просила суд встановити заповіт ОСОБА_9, складений на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_6, посвідчений 26 лютого 2015 року державним нотаріусом ОСОБА_12 Шишацької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 84 нікчемним (а.с. 27 т. 2).

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 17 грудня 2015 року позов ОСОБА_7 задоволено.

Встановлено нікчемність заповіту від 26 лютого 2015 року, який посвідчений державним нотаріусом Шишацької державної нотаріальної контори ОСОБА_12, зареєстрований в реєстрі за № 84, від імені ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця селища Шишаки, вул. Гагаріна, 11 Полтавської області, на користь ОСОБА_10, ОСОБА_6.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору, в розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обгрунтування апеляційної скарги відповідач посилалася на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 13 квітня 2015 року в селищі Шишаки Полтавської області помер ОСОБА_9, про що відділом державної реєстрацій актів цивільного стану Шишацького районного управління юстиції у Полтавській області складено відповідний актовий запис за № 28 та видано свідоцтво про смерть серії І КЕ № 291223 (а. с. 8 т. 1).

ОСОБА_9 з 18 листопада 1970 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, дошлюбне прізвище якої «Заїка », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ ЯК № 0418035, виданим Шишацькою селищною радою Шишацького району Полтавської області (а. с. 52 т. 1).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 квітня 2015 року, померлому ОСОБА_9 на праві приватної власності належав вцілому житловий будинок з господарськими будівлями, що по вул. Гагаріна, 11 в селищі Шишаки Полтавської області (а. с. 11, 12 т. 1).

26 лютого 2015 року ОСОБА_9 шляхом складання заповіту за місцем свого постійного проживання селище Шишаки, вул. Гагаріна, 11 Полтавської області заповідав все, належне йому, майно в рівних частках ОСОБА_10 та ОСОБА_6 Вказаний заповіт посвідчений державним нотаріусом Шишацької державної нотаріальної контори ОСОБА_12 та зареєстрований в реєстрі за № 84 (а. с. 9, т. 1).

Згідно повідомлення головного лікаря Шишацької центральної районної лікарні, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець селища Шишаки, вул. Гагаріна, 11 Полтавської області, перебував на диспансерному обліку в лікарів психіатра, окуліста, терапевта, у звязку з чим постійно приймав амбулаторне лікування.

26 лютого 2015 року ОСОБА_9 був оглянутий за місцем свого проживання сімейним лікарем ОСОБА_13 з призначенням амбулаторного лікування. З огляду на незадовільний стан здоровя, ОСОБА_9 потребував постійного стороннього догляду ( а. с. 94, т. 1 ).

Згідно повідомлення директора Шишацького районного територіального центру з соціального обслуговування та надання соціальних послуг, ОСОБА_9 з 01 січня 2010 року по 13 квітня 2015 року включно соціальним робітником відділення надавалася вдома соціальна допомога, що підтверджується й укладанням з останнім відповідних договорів / а. с. 68 86, т. 1 /.

Відповідно до листа начальника головного територіального управління юстиції в Полтавській області, ОСОБА_12 30 березня 2015 року була звільнена з посади завідуючої Шишацької державної нотаріальної контори ( а. с. 36, т. 2 ).

Після 30 березня 2015 року до заповіту, складеного від імені ОСОБА_9, завідуючою Шишацькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_12 були внесені зміни у відсутність заповідача та інших осіб, а також без зазначення дати внесення цих змін.

За змістом копія заповіту, який першочергово доданий позивачем до матеріалів позовної заяви, за своїм викладом та текстом суттєво відрізняється від запису у копії заповіту, який міститься в примірнику, що зберігається в нотаріальній конторі та був витребуваний судом для огляду (а.с. 9 т.1, а.с. 22 т.2).

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що оскаржуваний заповіт вчинений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, тому не породжує будь-яких прав та обов»язків, відтак є нікчемним, а саме вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст. 1247 ЦК України, відповідно до якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами, визначеними в статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. За правилами ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», згідно із статтями 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Відповідно до ст. 1257 ЦК України, підставами нікчемності заповіту, тобто недійсності відповідно до закону, є складання заповіту особою, яка не мала на це права, або складання з порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», згідно із статтями 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. На підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. При цьому, нікчемність заповіту, встановлена в рішенні суду, має наслідком позбавлення права спадкування за заповітом осіб, визначених розпорядженням заповідача в якості спадкоємців за заповітом, незалежно від того, чи пред'являлися позовні вимоги про застосування наслідків нікчемності заповіту. Однією з підстав нікчемності заповіту, який особисто має бути підписаний заповідачем, є порушення вимог щодо його форми та посвідчення. Таким чином, внесені завідуючою Шишацькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_12 зміни після 30 березня 2015 року до заповіту є нелегітимними, оскільки зроблені особою, що втратила повноваження нотаріуса, у відсутність заповідача та інших осіб, а також без зазначення дати внесення відповідних змін, що є грубим порушенням Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України N 20/5 від 03 березня 2004 року.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, заявляючи вимогу про визнання заповіту недійсним, посилалася на порушенням вимог чинного законодавства щодо його форми й посвідчення, оскільки заповідач через незадовільний стан здоровя не мав можливості самостійно прочитати заповіт і написати у ньому відповідний запис.

У подальшому позивач уточнила позовні вимоги та просила суд встановити заповіт нікчемним з тих самих підстав (а.с. 27 т. 2).

Згідно ч.2 ст. 31 ЦПК України крім прав та обов»язків, визначених у ст. 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач пред»явити зустрічний позов.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). У відповідача суд з'ясовує суть заперечення проти позову та характер такого заперечення (процесуальний чи матеріально-правовий). З урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню (предмет доказування; стаття 179 ЦПК ( 1618-15 )). Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правої норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Позивач скористалася процесуальним правом та уточнила позовні вимоги, при цьому не змінювала фактичні обставини справи, якими обгрунтовувала позов, та його підстави, тому доводи представника відповідача в цій частині про неможливість уточнення позовних вимог не заслуговують на увагу.

Згідно ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов»язковим для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов»язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-308цс16 статтею 215 ЦК України проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (статті 219, 220, 224 ЦК України тощо), та на оспорювані, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (статті 222, 223, 225 ЦК України тощо). Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та при наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути предявлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність в силу закону у звязку з її оспоренням та не визнанням іншими особами.

Доводи представника відповідача про те, що суд неправомірно прийшов до висновку про встановлення нікчемності заповіту з вказаних вище підстав не заслуговують на увагу.

Як правильно місцевий суд звернув свою увагу, в матеріалах справи міститься два примірника заповіту ОСОБА_9 від 26.02.2015 року , посвідченого в 13 год.30 хв. державним нотаріусом Шишацької державної нотаріальної контори ОСОБА_12, а саме на а.с.9 т.1 міститься копія заповіту, який надала позивач в якості додатку до позовної заяви, та на а.с. 22-23 т.2 міститься копія заповіту, який наданий на запит місцевого суду, та знаходиться у спадковій справі Шишацької державної нотаріальної контори.

Як вбачається із змісту цих заповітів, вони суттєвого різняться один від одного, хоча складені в одному місці селище Шишаки Полтавської області, в один час о 13 год.30 хв. 26.02.2015 року. На першій сторінці копій заповіту у графі підпис спадкодавця у різний спосіб виконаний напис «мною заповіт прочитано в голос та підписано особисто» та по різному виконаний підпис «Малик Іван Григорович». На звороті копії заповіту на а.с. 9 т. 1 відсутні виправлення, внесені державним нотаріусом пізніше, проте в цій копії зазаначено «заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_14». На звороті копії заповіту на а.с.23 т.2 маються наступні виправлення, а саме слова «Чепігою Олександром Дмитровичем» закреслені та вказано «Малик Іваном Григоровичем», дописані слова «За станом здоров»я заповідача заповіт посвідчено на дому», далі «Закреслене не читати, читати «Малик Іваном Григоровичем», нотаріус, підпис. Дата внесення виправлень відсутня. Слід зауважити, що у разі, якби заповіт був прочитаний безпосередньо при його складанні, то відразу б була виявлена описка щодо неправильного зазначення прізвища заповідача «Чепіги» та була б ця описка виправлена, а тому вбачається, що заповіт не був прочитаний уголос.

Згідно п. 23 Інструкції …, дописки і виправлення можуть бути зроблені тільки під час вчинення нотаріальної дії. Усі виправлення мають бути зроблені так, щоб усе помилкове написане, а потім закреслене можна було прочитати. Дописки чи виправлення, зроблені в тексті правочину, повинні бути застережені нотаріусом, підписані особами, які вчиняють нотаріальну дію, із зазначенням дати внесених виправлень чи дописок та скріплені підписом та печаткою нотаріуса. Нотаріус не дотримався в цій частині вимог Інструкції…

Дослідивши копії заповіту, місцевий суд прийшов до правильного висновку про порушення державним нотаріусом вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України N 20/5 від 03.03.2004р., у редакції, яка діяла на час посвідчення заповіту.

Такий заповіт, як правильно встановив місцевий суд, не породжує будь-яких прав та обов»язків, відтак є нікчемним, оскільки він посвідчений з порушенням щодо форми заповіту та порядку його посвідчення.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що заповіт складено на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_6, проте, позов пред»явлено позивачем лише до ОСОБА_6 ОСОБА_10 визначений позивачем як третя особа. Позивач самостійно обирає спосіб захисту порушеного права.

Згідно п. 12 вище вказаної постанови Пленуму Верховного суду України, при пред'явленні позову до частини відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов'язаний вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Лише у випадку неможливості розгляду справи без участі співвідповідача чи співвідповідачів у зв'язку з характером спірних правовідносин (наприклад, при розгляді справ про захист гідності, честі та ділової репутації за участю засобів масової інформації) суд залучає його чи їх до участі у справі зі своєї ініціативи (статті 32, 33 ЦПК ( 1618-15 ))).

У даному випадку участь у справі ОСОБА_10 в якості третьої особи не впливає на законність та обгрунтованість судового рішення, яким встановлено нікчемність заповіту, заповіт є одностороннім правочином. Третя особа ОСОБА_10 не заявляє про порушення його прав, в ході судового розгляду він отримав позовну заяву з додатками, подав місцевому суду заяву про розгляд справи у його відсутність (т.1 а.с. 158), тому доводи представника відповідача ОСОБА_6 і цій частині не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І : /підписи/

Згідно: суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1