Справа № 569/8859/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 року Рівненський міський суд

в особі головуючого

судді Кухарця В.М.

при секретарі судового засідання Герасимчук М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит про захист прав споживача, повернення коштів по депозитному вкладу з відсотками за користування та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, звернувшись в червні 2015 року до суду з позовною заявою, а в грудні 2015 року та в березні 2016 року - із заявами про уточнення (зменшення) розміру позовних вимог, просить:

зобовязати ПАТ Банк Фінанси та Кредит виплатити йому відсотки за користування його вкладом за прострочений термін з 16 березня 2015 року по 17 вересня 2015 року (186 днів) при ставці 22% в сумі 13565 грн.;

зобовязати ПАТ Банк Фінанси та Кредит виплатити йому 3% річних в розмірі 1850 грн.;

зобовязати ПАТ Банк Фінанси та Кредит виплатити йому інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобовязань за договором Стандарт №300131/97836/7-14 від 14 серпня 2014 року в розмірі 36554 грн.;

стягнути з ПАТ Банк Фінанси та Кредит на свою користь моральну шкоду в розмірі 30000 грн. згідно законодавства України, а всього - 81969 грн.

В судове засідання позивач не зявився, подавши у порядку ч.2 ст.158 ЦПК України письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, де також вказав, що свої вимоги підтримує та з підстав, наведених у позовній заяві, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіславши до суду письмове заперечення проти позову, де з підстав, наведених у вказаному запереченні, просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову повністю.

Зясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1058, ч.1 ст.1059, ч.ч.1, 2, 3 ст.1060, абз.1 ч.1 ст.1061 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу на вимогу банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Як вбачається з поданих позивачем, надісланих представником відповідача та досліджених судом письмових доказів (а.с.5 - 9, 32 - 36), 14 серпня 2014 року між сторонами було укладено Договір-заяву №300313/97836/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) Стандарт на 7 міс. в національній валюті, за умовами якого банк - ПАТ Банк Фінанси та Кредит прийняв від вкладника ОСОБА_1 вклад в сумі 121 000 грн., 10 000 грн. з яких надійшло в банк 14 серпня 2014 року, а 111 000 грн. - 05 вересня 2014 року, зобов'язавшись в строк до 14 березня 2015 року повернути вкладникові вказану грошову суму та проценти на неї за ставкою 22% річних.

Проте, взятого на себе за вищевказаним договором зобов'язання відповідач не виконав, а саме - вклад та нараховані на нього проценти позивачу своєчасно не повернув, натомість, у звязку із запровадженням в публічному акціонерному товаристві Банк Фінанси та Кредит тимчасової адміністрації на строк три місяці: з 18 вересня по 17 грудня 2015 року включно, у подальшому продовженої на строк два роки: з 18 грудня 2015 року по 17 грудня 2017 року включно, 27 листопада 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу ОСОБА_1 було виплачено 121 000 грн. його депозиту.

Як передбачено пунктами 3, 5 частини 5 статті 36 Закону України 23 лютого 2012 року №4452-VI Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Виходячи з наведеного, не підлягають до задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача 22 процентів річних в сумі 13565 грн. за період з 16.03.2015 р. по 17.09.2015 р., індексу інфляції в сумі 36554 грн. за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку, а також трьох процентів річних від простроченої суми, в розмірі 1850 грн., як встановленої статтею 625 ЦК України відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Що стосується стягнення моральної шкоди, яку позивач оцінює в 30 000 грн., то в цій частині у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Так, Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 5 постанови №4 від 31.03.1995 р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розяснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, належить з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Однак, в суді не знайшов свого підтвердження жодним із процесуальних джерел доказів, встановлених ч.2 ст.57 ЦПК України, факт заподіяння позивачу неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, тому у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити за її недоведеністю.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити, за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог, у задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит про захист прав споживача, повернення коштів по депозитному вкладу з відсотками за користування та відшкодування моральної шкоди.

Судових витрат, понесених відповідачем, у справі немає.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Головуючий: