Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/534/15-ц
Провадження № 2/376/8/2016
УХВАЛА

"24" травня 2016 р. Сквирський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - Клочко В.М.,

при секретарі судових засідань - Шумак Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог : Сквирська міська рада Київської області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Київській області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, земельною ділянкою, відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди,-

в с т а н о в и в:

Під час судового розгляду справи відповідач користуючись своїми процесуальними правами заявив клопотання про відвід головуючого судді ОСОБА_4 з тих мотивів те, що на дії судді ОСОБА_4 ним особисто була подана скарга до Вищої Кваліфікаційної комісії суддів України, що в свою чергу може свідчити про його упередженість при прийняті рішення, суддя ОСОБА_4 упереджено ставиться до розгляду справи тощо..

Заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що заявлене клопотання про відвід судді є безпідставними і суд вважає, що вказане клопотання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у цивільних справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви. Виходячи з цього цілком очевидно, що ефективність даного інституту пов'язана із застосуванням як національного законодавства, так і європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 20 Цивільно-процесуального кодексу України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання;

2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

3) він є членом сім'їабо близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлюваччи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторониабо інших осіб, які беруть участь у справі;

4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді; 5) було порушено порядок визначення суддідля розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 111 цього Кодексу.

2. До складу судуне можуть входити особи, які є членами сім'їабо близькими родичами між собою.

Згідно зі ст. 17 Закону "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 N 3477-IVсуди застосовують при розгляді справ Конвенціюта практику Суду як джерело права.

Стаття 6 ЄСПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов'язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Так, у справі "П'єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами .

У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

Суб'єктивними обставинами, за наявності яких можна зробити висновок про невідповідність суду вимогам неупередженості є, наприклад, висловлювання голови суду по суті правової проблеми у засобах масової інформації до свого головування у судовому органі, покликаному вирішити справу ("Сандер проти Сполученого Королівства"); не реагування судді на расистські висловлювання присяжних ("Ремлі проти Франції") тощо. Так, у рішенні у справі "Бушемі проти Італії" було визнано порушення суб'єктивного критерію неупередженості суддів, адже голова суду, в якому мала розглядатися справа, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі. З огляду на це ЄСПЛ наголосив на тому, що судді при виконанні ними службових обов'язків мають бути стриманими, щоб гарантувати репутацію безстороннього судочинства.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу. .

Крім наведених об'єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо ("П'єрсак проти Бельгії"); суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант ("Прокол проти Люксембургу"); наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі ("Дактарас проти Литви"); участь судді у прийнятті законодавчих або під-законних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення ("Макгоннелл проти Сполученого Королівства") тощо. Так, у справі "Деміколі проти Мальти" було визнано порушення об'єктивного критерію неупередженості суду, адже до складу Палати представників Мальти, яка розглядала справу заявника, входили два члени, що раніше піддавалися критиці у статті заявника, яка мала відношення до справи, а тому фактично мали особисту заінтересованість у справі. .

Приймаючи до уваги вище викладене та те, що відповідачем не було зазначено об'єктивних та суб'єктивних причин для відводу головуючого судді ОСОБА_4, а також те, що в діях головуючого судді ОСОБА_4 не має підстав для відводу передбаченого ст. 20 Цивільно-процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 18, 20, 210 Цивільно-процесуального кодексу України

У Х В А Л И В:

Відхилити клопотання відповідача ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4.

Суддя: В. М. Клочко