Справа № 2/756/732/16
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Васалатія К. А.

при секретарі Івченко В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3 особа - ОСОБА_6, служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником ? частки приватизованої 1-кімнатної АДРЕСА_1 на підставі «Свідоцтва про право власності» від 13.04.1999 р. Разом із позивачем зареєстровані її неповнолітні діти: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2

Як вказує позивач, співвласником іншої ? частки вищевказаної квартири є мати позивача - ОСОБА_7 - 3 особа по справі. У 2007 р. відповідач № 1 ОСОБА_4 - батько позивача та ОСОБА_5 - відповідач № 2 продали свою 3-хкімнатну АДРЕСА_2. При цьому у грудні 2007 р. мати позивача - 3 особа по справі ОСОБА_7 за гроші відповідачів придбала на своє ім'я житловий будинок за адресою АДРЕСА_3.

Як вказує позивач, ОСОБА_7 разом із відповідачами, вмовили позивача надати згоду на реєстрацію та тимчасове проживання відповідачів № 1 та № 2 у спірній кв. АДРЕСА_1 За усною домовленістю, відповідач № 1 ОСОБА_4 та відповідач № 2 ОСОБА_5 зобов'язались добровільно знятися з реєстрації та виселитись із спірної квартирі одразу після того, як придбають собі житло, але не пізніше грудня 2012 р. У подальшому позивач почала вимагати від відповідачів добровільного виселення із квартири, але відповідачі почали створювати їй перешкоди у проживанні. При цьому відповідач ОСОБА_4 постійно зловживає спиртними напоями, а брат позивача - ОСОБА_5 вживає наркотичні засоби, а у вересні 2014 р. відповідачі викрали особисті речі позивача та правові документи на квартиру.

На даний час відповідачі відмовляються добровільно знятися з реєстрації та виселитись з кв. АДРЕСА_1 Тому просить суд виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із кв. АДРЕСА_1

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному об'ємі.

Відповідач № 1 ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений.

Відповідач № 2 ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнав у повному об'ємі вказавши, що жодних перешкод у користуванні власністю ні він ні його батьки, позивачу не створюють.

3 особа - ОСОБА_7 у судове засідання також не з'явилась.

Представник 3 особи - служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації також у судове засідання не з'явився.

Суд, заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, з'ясував наступне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як було встановлено у судовому засіданні, з 13.04.1999 р. позвиач є власником ? частки приватизованої 1-кімнатної АДРЕСА_1. Разом із позивачем зареєстровані її неповнолітні діти: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав , передбачених законом.

Відповідно до ст. 10 ЖК Української РСР громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

Як з'ясовано судом, співвласником іншої ? частки вищевказаної квартири є мати позивача ОСОБА_7 - 3 особа по справі. У 2007 р. відповідач № 1 ОСОБА_4 - батько позивача та ОСОБА_5 - відповідач № 2 продали свою 3-хкімнатну АДРЕСА_2. При цьому у грудні 2007 р. мати позивача ОСОБА_7 за гроші відповідачів придбала на своє ім'я житловий будинок за адресою АДРЕСА_3.

У відповідності до ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Як з'ясував суд, 3 особа по справі - ОСОБА_7 вмовила позивача надати згоду на реєстрацію та тимчасове проживання обох відповідачів у кв. АДРЕСА_1 із зобов'язанням добровільно знятись із реєстрації та виселитись із спірної квартирі одразу після того, як придбають собі житло, але не пізніше грудня 2012 р.

У відповідності до ст. 157 ЖК Української РСР членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з вимогами ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Як з'ясовано судом, на даний час між сторонами існують неприязнені стосунки, так як відповідачі не надають позивачу із дітьми користуватись її майном, зловживають спиртними напоями та викрадають речі.

У відповідності до ст. 109 ЖК Української PCP виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає доведеним неправомірність дій відповідачів щодо кв. АДРЕСА_1 та виселяє їх із даної квартири.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог, суд на підставі ст. 88 ч. 1 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 10, ст. 67, ст. 68, ст. 116, ст. 156. ст. 157 ЖК Української PCP, п. 44 Примірного положення про гуртожитки затвердженого Постановою Рада Міністрів Української PCP від 03.06.1986 р., № 208 ст. 383, 391 ЦК України, ст. 10 ст. 58-60, ст. 212-215, ст. 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, яка діє інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити.

Виселити ОСОБА_4 (і.к. НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (і.к. НОМЕР_2) із кв. АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Судовий збір у сумі 243,60 грн. стягнути солідарно із ОСОБА_4 (і.к. НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (і.к. НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_3).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з отримання копії рішення.

Суддя К.А. Васалатій