АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2241/16 Головуючий І інстанції: Клименко О.І.
Справа № 2024/6238/12 Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Пономаренко Ю.А., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданої в особі її представника ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_3, зацікавлена особа: ОСОБА_1 про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 17 червня 1972 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, з 2005 року сторони припинили шлюбні відносини.

За час проживання у шлюбі він побудував (реконструював) будинок, який був зареєстрований за ОСОБА_3, внаслідок чого відбулося збільшення площі будинку до 100 кв. м. Просив шлюб розірвати та провести розподіл спільно нажитого в шлюбі майна.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17.02.2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені частково. Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 17 червня 1972 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 249. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 залишено прізвище "Хамхідько", ОСОБА_3 залишено прізвище "Хамхідько". Визнано житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: м. Харків, вул. Ткаченківська, 10-Б, спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Ткаченківська, 10-Б, в порядку розподілу спільного майна подружжя. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 23 квітня 2014 року за результатами розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідно до ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 06 серпня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 було відхилено, рішння Ленінського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 квітня 2014 року було залишено без змін.

13 жовтня 2015 року відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про перегляд рішення суду від 17.02.2014 року за нововиявленими обставинами в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до неї про розірвання шлюбу.

Як на підставу для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами посилалася на те, що у вересні 2015 року їй стало відомо, що діями її чоловіка керувала його сестра ОСОБА_1, у нього наміру на розірвання шлюбу не було. Саме ОСОБА_1 особисто писала позовну заяву, обговорювала на той час питання про поділ майна подружжя.

А в ході розгляду справи про розірвання шлюбу та поділ майна, суд не обговорював саме причини розпаду сімї. При розгляді справи вона заперечувала проти розірвання шлюбу. Однак, рішення суду від 17.02.2014 року в даній частині не оскаржувала так як відчувала внутрішню образу на ОСОБА_4 через те, що він взагалі подав дану позовну вимогу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2015 року заяву ОСОБА_3 задоволено, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2014 року скасовано, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про розірвання шлюбу відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1, будучи особою, яка не приймала участі у справі, не була учасником процесу, подала апеляційну скаргу з посиланням на те, що оскаржуваним рішенням порушуються її права як спадкоємця після смерті брата ОСОБА_4, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні вимоги заявника щодо скасування рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2014 року в частині розірвання шлюбу за нововиявленими обставинами відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до розяснень, що містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» №4 від 30 березня 2012 року , у випадку коли після перегляду судом судового рішення в апеляційному або касаційному порядку воно було залишено без змін, його перегляд у звязку з нововиявленими обставинами здійснюється судом першої інстанції, який ухвалив це рішення (ч. 16 абз. 3 Постанови).

Відповідно до вимог частини другої статті 365 ЦПК України за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами, суд приймає нове судове рішення або ухвалою залишає її без задоволення (п. 17 абз. 5 Постанови).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції від 17 лютого 2014 року в частині позовних вимог про розірвання шлюбу суд дійшов висновку, що при розгляді справи ОСОБА_4 особистого наміру на розірвання шлюбу не мав, а діяв під впливом інших осіб, що суд і визнає істотною обставиною, яка могла вплинути на висновок суду і яка не була відома ОСОБА_3 на час розгляду справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, суд виходив із того, що короткочасний розлад сімї або необґрунтоване бажання одного з подружжя не можуть бути достатньою обставиною для розірвання шлюбу.

Погодитися з висновком суду не можна, оскільки дійшов він його з порушенням норм процесуального права, без належного зясування дійсних обставин справи, прав та обовязків сторін.

Частиною 1 ст. 304 ЦПК України передбачено, що справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Наявні матеріали справи свідчать про те, що сторони перебували у шлюбі з 17 червня 1972 року (а.с.5,14 т. 1).

З позовом про розірвання шлюбу і поділ спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_4 звернувся до суду 09 серпня 2012 року (а.с.2, 15-17) справа №2024/6238/12.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Позивач у справі ОСОБА_4 30 квітня 2015 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №7053 від 02 травня 2015 року (а.с.9).

Вказаним обставинам суд не дав належної оцінки, ухвалив рішення по суті позовних вимог.

Ч. 1 ст. 310 ЦПК України передбачається, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених ст. ст. 205 і 207 цього Кодексу.

Отже, ст. 310 ЦПК України, яка відсилає до положень ст. 205 ЦПК України, застосовується з підстав, які спеціально передбачені в главі І «Апеляційне провадження» ЦПК України.

Аналіз цих процесуальних норм дає підстави для висновку, що відповідно до ст. 310 ЦПК України, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 205 ЦПК України, на підставі яких суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо ці правовідносини не допускають правонаступництва, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню в частині скасування рішення суду першої інстанції.

Вирішення питання апеляційним судом щодо відмови у задоволенні вимоги заявника про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2014 року в частині позову про розірвання шлюбу не передбачається вимогами діючого цивільного процесуального права.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» №4 від 30 березня 2012 року рішення, ухвала чи судовий наказ, прийняті за результатами нового розгляду справи після скасування судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами, можуть бути переглянуті в апеляційному або касаційному порядку на загальних підставах.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, як це передбачається положеннями ч. 1 ст. 303 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. п. 6 ст. 205, 303, 304, п. 4 ст. 307, ч. 1 ст. 310, ст. 313, 314, 315, 317, ч. 1 ст. 310 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -