У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Буринської міської ради Сумської області, ОСОБА_5, треті особи: відділ Держземагентства у Буринському районі Сумської області, Буринське районне виробниче відділення Сумської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про визнання рішення частково недійсним та визнання державного акту недійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення її меж, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 2 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 28 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_7 вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, земельної ділянки для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку і господарських споруд площею 0,04208 га та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,16575 га, кадастровий номер НОМЕР_1. Будинок по АДРЕСА_2, у якому проживає ОСОБА_5, стоїть на межі з її будинком і через це у них постійно виникає спір з приводу суміжного землекористування.

Вважала, що межа, що відображена у технічному плані БТІ на будинок відповідачки та у її державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, вказана неправильно, оскільки суперечить межі її земельної ділянки, зазначеній у державному акті спадкодавця ОСОБА_7, згідно з яким межа проходить по забору і стіні будинку ОСОБА_5

Оскільки у відділі Держземагентства у Буринському районі та у Буринському районному виробничому відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчує право власності на земельну ділянку ОСОБА_5, відсутня, просила визнати частково недійсним рішення Буринської міської ради Сумської області від 21 січня 2005 року та недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 15 березня 2005 року, виданий на ім'я ОСОБА_5

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з указаним вище зустрічним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку № АДРЕСА_2 та власником земельних ділянок, загальною площею 0,1534 га, з цільовим призначенням для особистого селянського господарства та індивідуального житлового будівництва, що знаходяться за вказаною адресою, на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку від 15 березня 2005 року, серії НОМЕР_4. У той же час ОСОБА_6, яка є власником житлового будинку № АДРЕСА_1, який знаходиться на суміжній земельній ділянці, самовільно зайняла частину її земельної ділянки, спорудивши на ній паркани, які прилягають до її будинку, що позбавляє її права користуватися своєю частиною земельної ділянки. Просила задовольнити позов.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 2 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_6 не чинити перешкод у здійсненні права власності земельною ділянкою, площею 0,545 га, яка розташована по АДРЕСА_2, шляхом приведення земельної межі між будинками № АДРЕСА_1 у відповідність до меж і розмірів, встановлених в державному акті про право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_5 від 3 січня 2003 року, виданого на ім'я ОСОБА_7 та демонтування паркану, який розміщений на земельній ділянці ОСОБА_5, яка належить їй на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2 від 15 березня 2005 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 28 жовтня 2015 року рішення Путивльського районного суду Сумської області від 2 вересня 2015 року в частині задоволення зустрічного позову та судових витрат скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено. У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги та змінити рішення апеляційного суду в частині мотивування відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України, згідно з якою висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 та зустрічного позову ОСОБА_5

Відсутні підстави для визнання рішення Буринської міської ради від 21 січня 2005 року недійсним, оскільки міська рада діяла у межах своїх повноважень, на підставі вимог земельного законодавства видала державний акт ОСОБА_5

З висновку судової земельно-технічної експертизи від 21 травня 2015 року № 162 убачається, що межі суміжних землекористувачів відповідно до їх правовстановлюючих документів не перетинаються і у разі використання земельних ділянок відповідно до встановлених державними актами меж обох землекористувачів, фактично буде відсутній спір.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 2 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

В.А.Черненко