У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства Банк «Морський» до ОСОБА_3, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт Бізнес Групп» про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,

за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства Банк «Морський» на рішення апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Банк «Морський» (далі - Банк) звернувся до суду із зазначеним позовом, на підставі статей 554, 553, 543, ч. 1 статті 575 ЦК України, частини 1 статті 7, частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку», просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 2221013-КЮ від 25 жовтня 2013 року у розмірі 6 571 218 грн 86 коп., яка виникла станом на 30 квітня 2014 року, з яких:

- позичкова заборгованість - 3 100 000,00 грн;

- заборгованість за відсотках - 238 287,19 грн;

- пеня - 42 457,82 грн;

- штраф - 50 000,00 грн;

- 3% річних - 41 270,49 грн.

У грудні 2014 року позивач збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2221013-КЮ від 25 жовтня 2013 року, станом на 01 липня 2014 року, у розмірі 6 679 175,00 грн, з яких:

- 6 199 203,36 грн - основний борг;

- 479 971,64 грн - несплачені відсотки, що підтверджено відповідним розрахунком, доданим до матеріалів справи.

У рахунок заборгованості за кредитним договором № 2221013-КЮ від 25 жовтня 2013 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 292,6 кв м, житловою площею 164,3 кв м, яка є власністю ОСОБА_3, шляхом надання права продажу зазначеного предмета іпотеки ПАТ «Банк «морський» за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на час продажу, з укладенням договорів купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, із отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інших документів, необхідних для продажу та оформлення об'єкта нерухомості, а також з наданням ПАТ «Банк «Морський» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу нерухомого майна.

В обґрунтування позову посилався на те, що 25 жовтня 2013 між Банком та ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Групп» був укладений кредитний договір №2221013-КЮ, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 3 200 000 грн., зі сплатою 23 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 24 жовтня 2014 року. Додатковою угодою №1 від 07 лютого 2014 року кредитний ліміт був збільшений до 6 200 000 грн.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання за зазначеним кредитним договором, 07 лютого 2014 року Банк уклав з ОСОБА_3 договір поруки №2221013/п-1, відповідно до умов якого остання поручилась перед Банком за виконання ТОВ «Ріал Істейт БізнесГрупп» своїх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №2221013-КЮ від 25 жовтня 2013 року Банк уклав з ОСОБА_3 іпотечний договір, згідно з яким остання в якості забезпечення виконання позичальником основного зобов'язання за договором кредиту передала в іпотеку банка нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2, загальною пл. 292, 6 кв. м., житловою площею 164, 3 кв. м., що належить їй на праві приватної власності.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Групп» зобов'язань за вищевказаним договором кредиту утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 01 липня 2014 року складає 6 679 175 грн., та складається з: суми заборгованості за кредитом за період з 25 жовтня 2013 року по 01 липня 2014 року у розмірі

6 199 203, 36 грн.; суми заборгованості за відсотками за період з 25 жовтня 2013 року по 01 липня 2014 року у розмірі 479 971, 64 грн.

Посилаючись на наведене, Банк просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 6 679 175 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Приморського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2014 року позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Групп» за кредитним договором №2221013-КЮ від

25 жовтня 2013 року, яка станом на 01 липня 2014 року складає

6 679 175 грн. та складається з: суми заборгованості за кредитом за період з 25 жовтня 2013 року по 01 липня 2014 року у розмірі

6 199 203 грн. 36 коп.; суми заборгованості за відсотками за період з

25 жовтня 2013 року по 01 липня 2014 року у розмірі 479 971 грн. 64 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру 8 по

вул. Ясній, 10 у м. Одесі, загальною площею 292, 6 кв. м., яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ Банк «Морський» від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 березня

2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ Банк «Морський», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідноз ч. 2 ст.338 цього ж Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливиливстановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2013 року між «Ріал Істейт Бізнес Групп» був укладений кредитний договір №2221013-КЮ, відповідно до якого Банк зобов'язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 3 200 000 грн., зі сплатою 23 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше

24 жовтня 2014 року.

Додатковою угодою №1 від 07 лютого 2014 року кредитний ліміт був збільшений до 6 200 000 грн.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 07 лютого 2014 року між ПАТ Банк «Морський» та

ОСОБА_3 укладено договір поруки №2221013/п-1, відповідно до якого відповідачка поручилась перед Банком за виконання ТОВ «Ріал Істейт БізнесГрупп» своїх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором.

Крім того, у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №2221013-КЮ від 25 жовтня 2013 року між ПАТ Банк «Морський» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, запис в реєстрі №672 від 25 жовтня 2013 року, згідно з яким остання передала в іпотеку позивачу, у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов'язання за договором кредиту, наступне нерухоме майно: квартиру

№ АДРЕСА_1, загальною пл. 292, 6 кв. м, що належить відповідачці на праві приватної власності.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Групп» зобов'язань за щодо повернення кредиту утворилась заборгованість, яка станом на 01 липня 2014 року складає 6 679 175 грн., та складається з: суми заборгованості за кредитом за період з

25 жовтня 2013 року по 01 липня 2014 року у розмірі 6 199203, 36 грн.; суми заборгованості за відсотками за період з 25 жовтня 2013 року по

01 липня 2014 року у розмірі 479 971, 64 грн.

03 квітня 2014 року претензія щодо погашення заборгованості була направлена ТОВ «Ріал Естейт бізнес Груп» (а.с.28), а 07 квітня 2014 року претензія щодо погашення заборгованості була направлена поручителю ОСОБА_3 (а.с.27). Претензії містять повідомлення про те, що у випадку невиконання умов кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості буде розпочато процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки боржники у добровільному порядку кредитний договір не виконують, у липні 2014 року Банк звернувся до суду з указаним позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що іпотечний договір припинений на підставі договору про переведення боргу від 1 березня 2014 року, укладеного між ПАТ «Банк «Морський», ТОВ «Ріал Істейт Бізнес Групп» та ТОВ «Ріал Експерт», а 30 квітня 2014 року зареєстровано припинення договору поруки.

Проте такі висновку суперечать нормам матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами,встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Згідно зі ст. 313 цього ж Кодексу апеляційний суд ухвалює рішення та постановляє ухвалу за правилами статті 19 і глави 7 розділу IIIцього Кодексу з винятками і доповненнями, зазначеними у статтях 314-316 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 316 ЦПК України, рішення апеляційного суду складається з: 1) вступної частини, 2) описової частини із зазначенням:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

узагальнених доводів та заперечень інших осіб, які беруть участь у справі;

3) мотивувальної частини із зазначенням:

мотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення;

встановлених судом першої інстанції та не оспорених обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин;

чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався;

4) резолютивної частини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК України, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Відповідно до пунктів 11, 12 зазначеної постанови Пленум Верховного Суду України зазначив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України).

Разом з тим, рішення апеляційного суду не відповідає наведеним вимогам.

Обґрунтовуючи підстави для відмови у позові, а саме посилаючись на договір про переведення боргу, апеляційний суд залишив поза увагою, що витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому вказано, що підставою припинення обтяження за договором іпотеки є договір про переведення боргу від 1 березня 2014 року, є ксерокопією, що завірена адвокатом(а.с.123 -124), інші докази укладення такого договору у справі відсутні, при цьому клопотання про витребування цього договору у відповідача позивач заявляв 3 березня 2015 року, але в судовому засіданні воно було відхилено (а.с.134).

Оскільки порушення апеляційним судом допущені порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, колегія суддів вважає, з цих підстав рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд.

Крім того, при повторному перегляді справи апеляційному суду необхідно взяти до уваги правову позицію, викладене у в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-1561цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

А саме, положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», у розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку».

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства Банк «Морський» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2015 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О.Остапчук

О.В.Попович

В.О.Савченко