Справа № 667/1589/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді: Радченко Г.А.

при секретарі: Рушелюк О.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Херсона цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього онука ОСОБА_2 до Управління освіти Херсонської міської ради, директора загальноосвітньої школи № 8 ОСОБА_3, вчителя загальноосвітньої шкоди № 8 ОСОБА_4, Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 про захист прав дитини, шляхом відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Управління освіти Херсонської міської ради, директора загальноосвітньої школи № 8 ОСОБА_3, вчителя загальноосвітньої шкоди № 8 ОСОБА_4, в якому просила захистити порушене право ОСОБА_2 шляхом відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

В обґрунтування позову посилалася на те, що підставою для звернення до суду є порушення права ОСОБА_2 на освіту, визначене ст. 28 Конвенції про права дитини. Так, зазначене право порушене: 1. Грубим поводженням під час навчального процесу вчителем української мови та літератури ОСОБА_4, яка відкрито під час уроків надає принизливу оцінку розумовим здібностям ОСОБА_2, підбурює інших учнів на створення конфліктних ситуацій з ОСОБА_2, занижує оцінювання навчального процесу, грубо поводиться у спілкуванні з ОСОБА_2 2. Директором загальноосвітньої школи ОСОБА_3, який відмовився прийняти відповідні заходи для усунення методів шкільної дисципліни, що принижують повагу та людську гідність дитини. Навпаки підтримав неналежне поводження з дитиною вчителем ОСОБА_4 та змушував мати ОСОБА_2 перевести його в іншу школу. 3. Управлінням освіти Херсонської міської ради шляхом незабезпечення школи № 8 керівником з належним педагогічним досвідом та відповідною кваліфікацією. Не здійсненням належного контролю за навчальним процесом у школі № 8, внаслідок чого стало можливим поводження з учнем, що принижує його гідність.

Ухвалою суду від 27.04.2015 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 8.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила, зазначила, що так як неможливо визначити частку кожного відповідача при вчиненні порушення права дитини, то їх відповідальність має бути солідарною. Додатково пояснила, що школою не раціонально складено розклад занять, який має два уроки української мови та урок української літератури у пятницю, що створює велике навантаження на учнів, зокрема її онука, та не відповідає санітарним вимогам.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що вона викладає українську мову та літературу в школі № 8, зокрема і у класі онука позивачки. До ОСОБА_2 вона має добре ставлення і ніколи його не ображала. ОСОБА_3 хлопчик веде себе на уроках неадекватно, плескає в долоні, тупотить ногами, піднімає і опускає парту, так, що вона гримає на весь клас, ці дії призводять до зриву уроків. Коли він не робить домашнє завдання і вона зясовує причини цього він відповідає, що не хоче цього робити. У звязку із вказаними обставинами вона зверталася до класного керівника та шкільного психолога, однак вдіяти їй нічого не вдалося. Ставлення до хлопця у неї таке саме як і до інших учнів, коли він заслуговує на це, то вона ставить йому гарні оцінки, але бувають і одиниці.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов також не визнав, пояснив, що він ґрунтується лише на поясненнях та скаргах дитини, а сама позивачка жодного разу не була у школі. У нього є аудіо запис поведінки онука позивачки, на якому останній піднімає та опускає парту так, щоб вона гримала на весь клас, що призводить до порушення дисципліни та зриву уроків. Крім того, на уроках ОСОБА_2 не працює, грає у мобільний телефон, на вимоги учителів не хоче надавати і не надає щоденник. Вчитель ОСОБА_4 зверталася зі скаргами на ОСОБА_2 до його класного керівника, а класний керівник викликав до школи мати хлопчика, проте вона не прийшла.

Представник відповідача Управління освіти Херсонської міської ради в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснив, що ОСОБА_2 у позові зазначає, що вчитель ОСОБА_4 розмовляла з ОСОБА_2 підвищеним та зневажливим тоном, допускала вислови, що принижують гідність. Однак при цьому не вказуючи звідки це стало відомо, дату та місце, які саме вислови застосовувалися та докази, які це підтверджують. Вважав, що вказані твердження позивача ґрунтуються на особистих доводах та міркуваннях. Крім того, висловлювання позивача, що матір ні разу не повідомили про наявність конфліктних відносин не відповідає дійсності. Класний керівник ОСОБА_5 неодноразово звертався до матері ОСОБА_2 з приводу порушення дисципліни та викликав її до школи, однак мати не зявлялася. На сторінках класного журналу 5 класу з предметів «Українська мова» та «Українська література» кількість пропущених уроків учня ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначених на сторінці «Облік відвідування (пропусків занять)» цього журналу, що в свою чергу спростовує твердження позивача про навмисне виставлення відмітки «відсутність» учителем ОСОБА_4 Крім того, відповідно до журналу обліку звернень та заяв громадян школи № 8 на імя директора скарг щодо дій вчителя ОСОБА_4 не надходило. У звязку з цим, вважав твердження позивача, що мати ОСОБА_2 зверталася до директора школи з приводу свого сина, як таке, що не відповідає дійсності. Посилання позивача на те, що ОСОБА_2 завдано моральної шкоди не підтверджено доказами. Крім того, практичним психологом методичного кабінету при управлінні освіти Херсонської міської ради ОСОБА_6 20.03.2015 року проведено анкетування учнів 5-го класу Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 ХМР. Відповідно до результатів анкетування учитель ОСОБА_4 створює умови для успішного засвоєння програмного матеріалу всіма учнями, враховує вікові та індивідуально психологічні особливості пятикласників, вимогливо ставиться до учнів та справедливо оцінює результати навчальної діяльності. Враховуючи означене вважав доводи позивача щодо некоректної поведінки та не толерантного ставлення до учнів 5 класу із боку вчителя ОСОБА_4 є безпідставними та права ОСОБА_2 не порушуються.

Представник відповідача ЗОШ №8 в судовому засіданні позовні вимоги також не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Пояснив, що позивачка ОСОБА_1 жодного разу не зявлялася в школі, ніколи не цікавилася ні у керівництва школи, ні у педагогічних працівників чи класного керівника про стан навчання та виконання обовязків учнем ОСОБА_2 в школі та на заняттях. Його мама ОСОБА_7 за весь час навчання всього двічі була присутня в школі. Вимоги та звинувачення в позовній заяві базуються на припущеннях, надуманості та переказі деяких зацікавлених осіб недостовірних даних. Посилання позивача, що матір ні разу не повідомили про наявність конфліктних відносин не відповідає дійсності. Від батьків інших учнів неодноразово надходили скарги на недопустимість поведінки на уроках учня ІНФОРМАЦІЯ_2, який заважав їхнім дітям нормальному процесу навчання. Класний керівник ОСОБА_5 неодноразово звертався до матері ОСОБА_2 з приводу порушення дисципліни та викликав її до школи, однак мати не зявлялася.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань...ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодуввання, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною 4 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода, зокрема, полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини…

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень…

Судом встановлено, що згідно позовної заяви та матеріалів справи ОСОБА_2 є учнем загальноосвітньої школи № 8 та у 2014-2015 навчальних роках навчався у 5 класі вказаного освітнього закладу.

Українську мову та літературу у вказаний період часу ОСОБА_2 викладала вчитель ОСОБА_4, а директором школи був ОСОБА_3

В підтвердження позовних вимог позивачкою надано табель за 2014-2015 навчальні роки на імя ОСОБА_2, який має підтвердити заниження вчителем оцінок з української мови та літератури. Оглядом табелю встановлено, що дитина має невисокі оцінки з української мови (5 балів), української літератури (4 бали), світової літератури (4 бали), іноземної мови англійська (5 балів), іспанської мови (4 бали).

В підтвердження своїх пояснень щодо того, що навпаки вчитель з математики має підхід до її неповнолітнього онука позивачем надані диплом, виданий ОСОБА_2 як учаснику ІІ етапу Турніру юних математиків та учаснику міжнародного математичного конкурсу «Кенгуру-2015», де він показав добрий результат, про що свідчить відповідний сертифікат. Також в матеріалах справи містяться подяки на імя ОСОБА_2 за успіхи у навчанні та активну участь у житті класу та на імя його матері за активну участь у житті класу та школи.

Згідно довідки КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О Тропіних» ОСОБА_2 спостерігається лікарями дитячої поліклініки № 2 КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» з народження та 12.03.2015 року консультований неврологом з діагнозом: Синдром вегетативної дисфункції, астено-невротичний синдром.

Згідно повідомлення з Головного управління держсанепідслужби у Херсонській області від 02.12.2015 року до початку навчального 2014/2015 року начальнику управління освіти Херсонської міської ради та керівникам загальноосвітніх закладів міста Херсонським міськрайонним управлінням Головного управління Держсанепідслужби у Херсонській області були направлені листи з пропозиціями щодо підготовки закладів до початку навчального року, у тому числі щодо необхідності погодження з держсанепідслужбою міста Херсон режиму роботи та розкладу уроків на 2014-2015 навчальний рік. 18.09.2014 року до Херсонського міськрайонного управління надійшла заява від керівника Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 щодо погодження режиму роботи та розкладів уроків на 2014-2015 навчальний рік. Під час розгляду було встановлено, що розклад складено не раціонально та без урахування санітарних вимог, викладених у ДСанПіН 5.5.2.008-01 «Влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу». У звязку з цим, Херсонським міськрайонним управлінням режим роботи та розклад уроків не були погоджені, про що директору школи була надана відповідь з пропозицією по їх доопрацюванню в термін до 23.10.2015 року. Повторна заява щодо погодження режиму роботи та розкладу уроків на 2014-2015 навчальний рік не надходила.

Свідок ОСОБА_8, допитана за клопотанням позивача, суду пояснила, що вона працює вчителем математики у школі № 8 та її учнем є ОСОБА_2. Це другий учень в історії її практики, який не любить писати. Максим хоче бути кращим за всіх, добре знає навчальний матеріал. На уроці хлопчик може писати, а може і не писати, ображатися, тупотіти ногами. Про конфлікти між ОСОБА_2 та вчителем ОСОБА_4 їй нічого не відомо.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що вона є мамою ОСОБА_2. Вона приймає активну участь у житті школи, організовує шкільні свята. Спочатку у ОСОБА_2 у школі все було добре, проте, коли викладати українську мову до школи прийшла ОСОБА_4, Максим не захотів ходити до школи. В обґрунтування своєї поведінки син їй пояснив, що ОСОБА_4 кричить, ображає учнів, стучить книгою по столу. Через це у ОСОБА_2 систематично болить голова, приходиться лікуватися у невропатолога. Вона зверталася з приводу поведінки вчительки до директора, проте він відповів, що за такі гроші ніхто працювати не хоче і вчительку він не звільнятиме. При зверненні до завуча з приводу дій ОСОБА_4, завуч відповіла їй, що проблема ні у вчителі, а у її сині. Вона питала і учнів як до них ставиться ОСОБА_4, а діти відповіли, що вона називає їх стадом баранів. Також вона стояла під дверима та слухала як проходить урок та чула, що ОСОБА_4 кричить на учнів та стукає по столу. Особисто до вчительки вона не зверталася, оскільки мала побоювання, що остання звільниться і її зроблять у цьому винною.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2, в присутності психолога пояснив, що йому не подобається українська мова, оскільки, коли учні погано себе поводять, вчителька кричить та стукає книгою, а ще ображає учнів стадом баранів. На уроці у нього виникає відчуття страху. Від страху він на уроці сидів у шафі. Боїться він лише вчителя ОСОБА_4. У школі він дружить з ОСОБА_5, а з дівчатками ні. Сидить він сам, коли хтось сидить разом із ним йому не комфортно. Часто після уроків української мови у нього болить голова. До лікаря він не ходить та ліки не приймає. Вчителя української мови він пригощав цукерками задля того, щоб вона стала добрішою. Коли він штовхає парту йому стає легше.

В підтвердження позову Чернишовою суду також надано диск із аудіозаписом уроків української мови, зроблений учнем ОСОБА_2

При прослуховуванні аудіо запису уроку української мови, судом не було встановлено образливих висловів вчителя ОСОБА_4 на адресу учнів, в тому числі безпосередньо на адресу ОСОБА_2. Із запису можна чути, що на уроці діти голосно звертаються до вчителя, вчитель намагається встановити порядок та тишу.

Для зясування правильності методики проведення уроку вчителем Позюбановою судом була допитана в якості свідка вчитель-методист ОСОБА_9, яка пояснила, що вона є вчителем вищої категорії, вчителем-методистом. Після прослуховування звукозапису, зробленого на уроці вчителя ОСОБА_4, зазначила, що урок проведений згідно відповідної методики, а атмосфера уроку відповідає його завданню, а саме спільному обговоренню помилок, допущених учнями. Згідно методичних рекомендацій на уроці має бути атмосфера демократичності, невимушеності, що і вбачається зі звукозапису. Так, згідно загальних рекомендацій успішність самореалізації підлітків тісно повязана із мікрокліматом в учнівському колективі. Важливо, щоб вчителі-предметники створювали ситуації, які б дозволили учневі проявляти ініціативу, мати право на помилку, на власну думку, брати участь у спільній діяльності, працювати в умовах альтернативи, вибору, створювати демократичну, не авторитарну атмосферу навчання.

Відповідно до Загальних методичних рекомендацій щодо організації навчально-виховного процесу у пятих класах загальноосвітніх навчальних закладів, що є Додатком 1 до листа Міністерства освіти і науки України від 24.05.2013 №1/9-368 перехід з початкової школи в середню пов'язаний із зростанням навантаження на психіку учня. Психологічні й психофізіологічні дослідження свідчать, що на початку навчання у пятому класі школярі переживають період адаптації до нових умов навчання, багато у чому подібний до того, що був характерний для початку навчання у першому класі. Вплив цих змін особливо посилюються на випускників шкіл І ступеня, які на навчання до 5-го класу переходять до іншої школи, іноді, навіть, в іншому населеному пункті. Різка зміна умов навчання, розмаїтість й якісне ускладнення вимог, що пропонуються школяру різними вчителями, і навіть зміна позиції «старшого» у початковій школі на «молодшого» у середній все це є досить серйозним випробуванням для психіки дитини.

Також свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що на даний час вона є виконуючим обовязки директора школи, де навчається ОСОБА_2, а до цього працювала заступником директора вказаної школи з навчально-виховної роботи. У звязку із зайняттям вказаної посади вона відвідувала уроки, які проводилися в школі, згідно із затвердженим графіком. У 2015 році вона була присутня на уроці української мови, який проводила вчитель ОСОБА_4. На уроці був присутній і ОСОБА_2. Зауважень до вчителя, як у заступника директора з навчально-виховної роботи, у неї не було. На всіх уроках, які вона відвідувала, а не лише на уроці української мови, ОСОБА_2 привертав до себе увагу тим, що взагалі не був підготовлений до уроку, не мав зошита, грався мобільним телефоном, на зауваження вчителів та її зауваження не реагував. Тобто, його поведінка не відповідає поведінці учня у школі. На зауваження він реагує погано, може стукати партою, стати на стілець та стояти. Своєю поведінкою ОСОБА_2 відволікає інших учнів від уроку. Вчитель іспанської мови запрошувала її на урок, оскільки ОСОБА_2 погано себе поводив. У цьому році вчитель географії зверталася до неї з доповідною запискою про поведінку ОСОБА_2. З ним працює шкільний психолог. У минулому році на її запрошення мати хлопця відвідувала школу один раз, однак їй здається, що ОСОБА_2 не взяла до уваги зауваження щодо поведінки сина. Також мати ОСОБА_2 запрошував і шкільний психолог, однак вона відмовилася приходити. Сама мама ніколи не скаржилася, що до ОСОБА_2 хтось з вчителів погано ставиться, коли вона (свідок) дізналася про позов, що розглядається у суді для неї це було відкриття. Їй відомо, що мати ОСОБА_2 дзвонила іншим батькам та просила їй прийти до суду та дати пояснення щодо непрофесійного поводження на уроках вчителя ОСОБА_4, зазначаючи, що у разі задоволення позову 3000 грн., які будуть стягнуті з відповідачів вона віддасть у фонд класу. Батьки на це не погодилися, оскільки діти скаржаться їм на поведінку ОСОБА_2, особливо дівчата. У неї є письмові звернення учнів у звязку із поганою поведінкою ОСОБА_2. Після прослуховування звукозапису, зробленого на уроці вчителя ОСОБА_4, зазначила, що у неї не має зауваження до такого порядку проведення уроку. Що стосується дисципліни дітей, то вона враховує, що це урок у 5 класі, тобто у дітей, які тільки-но перейшли з молодшої школи до школи середньої ланки і мають адаптаційний період.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що є вчителем та класним керівником ОСОБА_2. Від викликав мати хлопчика до школи, оскільки на ОСОБА_2 надходили скарги від вчителів. Так, вчитель ОСОБА_4 скаржилася, що ОСОБА_2 на уроці кидає парту, сидить у шафі. Він мав розмову з хлопчиком з цього приводу, однак останній відповів, що не знає навіщо він це робить. Буває він (свідок) залишає учнів після уроків на чергування, проте ОСОБА_2 чергувати відмовляється, вибиває двері ногою та йде геть. ОСОБА_2 скаржився йому, що вчителька української мови упереджено до нього ставиться, ставить погані оцінки. Діти з ним не спілкуються, навіть скаржаться на нього. Скаржаться і батьки дітей. Максим бє однокласників.

При повторному допиті пояснив, що на даний час ОСОБА_2 продовжує себе погано поводити. З цього приводу він викликав до школи його маму, однак вона не зявилася, звязувалася з ним лише по телефону. Крім того, він проводив виховні години та класні збори для обговорення поведінки ОСОБА_2, але останній на них не приходив. Також з приводу поведінки хлопчика він звертався до шкільного психолога, який викликав до школи маму ОСОБА_2, однак вона також не приходила. На даний час поведінка ОСОБА_2 призводить до зриву уроків, зокрема 04.02.2016 року він вибивав двері ногами. Діти на нього реагують погано та дружити з ним не бажають.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є вчителем музичного та образотворчого мистецтва в школі, де навчається ОСОБА_2. На уроках ОСОБА_2 не виявляє бажання працювати, він не співає, а грається мобільним телефоном, чіпляється до інших дітей. Малювати він також ніколи не бажав, за рік може намалювати лише 2-3 роботи. Коли вона робить йому зауваження, то він починає дратуватися, бє руками по парті. Вона зверталася до класного керівника з приводу поведінки ОСОБА_2, говорила, що не поставить йому атестацію.

Допитана в судовому засіданні в присутності батька неповнолітня ОСОБА_12 пояснила, що вона є однокласницею ОСОБА_2. ОСОБА_4 була її вчителем української мови та у них нормальні стосунки. Вчителька однаково ставилася до всіх учнів. Максим зривав уроки, які проводила ОСОБА_4, у звязку з чим його викликали до класного керівника і після бесіди з ним ОСОБА_2 просив пробачення у всього класу. Максим тягав її за волосся, ображав, скидав її книжки з парти, проте вона не реагувала, а поскаржилася батькові, який з цього приводу мав розмову з ОСОБА_2. Спочатку діти з класу дружили з ОСОБА_2, проте він всіх ображав. Коли до класу приходила вчителька ОСОБА_2 ховався в шафі та казав, що не бажає вчитися. ОСОБА_4 ніколи не ображала учнів.

Як вбачається з акту перевірки фактів, що викладені у позовній заяві ОСОБА_1, який складений комісією у складі працівників Управління освіти ХМР від 20.03.2015 року, вказаною комісією було здійснено перевірку ЗОШ № 8. В результаті перевірки виявлено таке. Зі слів вчителя української мови та літератури ОСОБА_4 учень 5 класу ОСОБА_2 має розумовий розвиток відповідно віку. У навчальному процесі не виявляє старанності, системності, працює тільки за бажанням, домашнє завдання виконує рідко, відмовляється вчити на пам'ять матеріал, не намагається виправити оцінки, поведінка на уроках залежить від настрою. На уроці може гратися телефоном, кричати, пересувати парту та стільці, стукати ногами. На зауваження реагує бурхливо. Проявляє ознаки невихованості у вигляді брутальних жартів. Вчитель неодноразово зверталась до класного керівника з приводу поведінки учня. Зі слів класного керівника 5-го класу ОСОБА_5 матір учня ІНФОРМАЦІЯ_3, куди вона не зявлялася. На сторінках класного журналу з предметів укр. мови та літератури облік відвідувань учнем ОСОБА_2 уроків співпадає з обліком загального відвідування. Відповідно до журналу реєстрації вхідної документації скарг щодо дій вчителя ОСОБА_4 та адміністрації школи від матері учня ОСОБА_13 не надходило. При співбесіді з класом виявлено, що діти доброзичливі, дружні, позитивно відносяться до школи, класного керівника, з повагою сприймають педагогів, однокласників.

Крім того, при дослідженні інформації щодо результатів анкетування учнів 5-го класу Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 судом встановлено, що педагог української мови та літератури створює умови для успішного засвоєння програмного матеріалу всіма учнями, враховує вікові та індивідуально-психологічні особливості пятикласників, вимогливо ставиться до учнів та справедливо оцінює результати навчальної діяльності, але потрібно більше уваги приділяти слабо встигаючим учням. Впроваджуючи індивідуальні та групові форми роботи на уроці.

Оскільки до акту від 20.03.2015 не долучалися матеріали перевірки судом було допитано свідка ОСОБА_6, яка входила до складу зазначеної комісії, та яка пояснила, що вона є практичним психологом методичного кабінету при управлінні освіти. Вона анкетувала учнів 5-го класу та підписувала акт від 20.03.2015 року. Анкетування було викликано позовом бабусі ОСОБА_13, що зараз розглядається. Вона зясовувала у дітей, чи висловлювали вчителі якісь образи на їх адресу, чи комфортно їм на уроках. Діти вказували, що образ в їх бік не було, а на уроках їм досить комфортно. Максим також приймав участь в анкетуванні, однак, що він відповідав їй невідомо, оскільки анкетування було анонімним.

Здійснення систематичного контролю за дотриманням чинного законодавства у школі № 8 спеціалістами управління освіти вбачається у записах контрольно-візитаційної книги Херсонської ОСОБА_14 ступенів № 8. У 2014-2015 навчальному році ЗОШ №8 відвідали:

-13.11.2014 році ОСОБА_15 методист методичного кабінету при управлінні освіти ХМР;

-17.02.2015 року ОСОБА_16 головний спеціаліст відділу загальноосвітніх начальних закладів управління освіти ХМР;

-20.03.2015 року ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 головні спеціалісти управління освіти ХМР та ОСОБА_6 практичний психолог методичного кабінету при управлінні освіти ХМР;

-29.03.2015 року ОСОБА_20 головний спеціаліст управління освіти ХМР;

-23.04.2015 року ОСОБА_18 головний спеціаліст управління освіти ХМР;

-22.05.2015 року ОСОБА_21 методист методичного кабінету при управлінні освіти ХМР.

Відповідно до записів Журналу обліку тимчасової відсутності працівників управління освіти у 2014-2015 навчальному році ЗОШ № 8 відвідали:

-21.08.2014 року ОСОБА_22 начальник відділу загальноосвітніх навчальних закладів управління освіти ХМР;

-21.08.2014 року ОСОБА_23 начальник відділу кадрів управління освіти ХМР;

-25.09.2014 року ОСОБА_20 головний спеціаліст управління освіти ХМР;

-09.12.2014 року ОСОБА_24 головний спеціаліст управління освіти ХМР;

-23.03.22015 року ОСОБА_17 спеціаліст управління освіти ХМР.

Відповідно до журналу реєстрації в управлінні освіти звернень громадян за 2014 рік (номер згідно з номенклатурою справ 01-30), у 2014 році до управління не надійшло жодної скарги від громадян стосовно організації навчально-виховного процесу в ЗОШ № 8. Тому позапланові перевірки закладу у 2014 році управлінням освіти не проводились.

У 2014-2015 навчальному році до управління освіти не надходили скарги від громадян стосовно порушень прав та інтересів ОСОБА_2 під час навчально-виховного процесу у школі № 8.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що твердження позивача, що управлінням освіти не здійснено належного контролю за навчальним процесом у ЗОШ № 8 та не забезпечено заклад керівником з належним педагогічним досвідом та відповідною кваліфікацією, внаслідок чого стало можливим образливе поводження з ОСОБА_2, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Так, відповідно до п. 31 та 32 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 р. N778 (далі - Положення про ЗНЗ) навчально-виховний процес у закладі незалежно від його підпорядкування, типу і форми власності здійснюється відповідно до робочих навчальних планів, складених на основі типових навчальних планів, затверджених МОН. Робочі навчальні плани державного і комунального закладу затверджуються відповідним органом управління освітою.

Відповідно до п. 95 Положення про ЗНЗ, керівник закладу: здійснює керівництво педагогічним колективом, забезпечує раціональний добір і розстановку кадрів; організовує навчально-виховний процес; забезпечує контроль за виконанням навчальних планів і програм, якістю знань, умінь та навичок учнів; відповідає за якість і ефективність роботи педагогічного колективу; створює необхідні умови для проведення виховної роботи; забезпечує реалізацію права учнів на захист від будь-яких форм фізичного або психічного насильства.

Згідно з п. 2.1. посадової інструкції директора загальноосвітнього навчального закладу №8 ОСОБА_3 одним з основних напрямів діяльності директора є організація освітньої (навчально-виховної) роботи закладу.

Відповідно до п. 5.2.1 директор несе відповідальність за рівень кваліфікації працівників закладу, реалізацію освітніх програм у відповідності з навчальним планом і графіком навчального процесу, дотримання прав і свобод дітей і працівників у встановленому законодавством порядку.

Отже, керівник закладу контролює навчально-виховний процес в закладі.

Повноваження управління освіти закріплені в ст. 32 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні". Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Повноваження управління освіти конкретизовані у Положенні про управління освіти Херсонської міської ради, що затверджене рішенням Херсонської міської ради №1773 від 31.03.2015 року (далі - Положення).

Відповідно до п. 3.1.4., 3.2.1. та 3.2.7. Положення, управління освіти здійснює в межах компетенції державне інспектування навчальних закладів, незалежно від типів і форм власності, що належать до сфери управління органів місцевого самоврядування, забезпечує гласність його результатів, контролює дотримання навчальними закладами усіх типів і форм власності законодавства у сфері освіти, державних вимог щодо змісту, рівня і обсягу освітніх послуг відповідно до рівня і профілю навчання, контролює дотримання чинного законодавства дошкільними, загальноосвітніми та позашкільними навчальними закладами міста при здійснення статутної діяльності, їх керівниками - при виконанні посадових обов'язків.

Як встановлено судом, протягом 2014/2015 навчального року управлінням освіти виконувались повноваження, визначені чинним законодавством, а саме проводився належний контроль за дотриманням чинного законодавства у ЗНЗ №8 та інспектування закладу, що підтверджується наданими суду доказами. Крім того, у 2014/2015 навчальному році до управління освіти не надходили скарги від громадян стосовно порушень прав та інтересів ОСОБА_2 під час навчально-виховного процесу.

Що стосується компетентності відповідача ОСОБА_3, як директора школи, то суд враховує таке.

Управління освіти відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України „Про освіту" призначає керівників навчальних закладів, що є комунальною власністю міста Херсон.

Відповідно до п. 92 Положення про ЗНЗ керівником закладу може бути: громадянин України, який має вищу педагогічну освіту на рівні спеціаліста або магістра, стаж педагогічної роботи не менш як три роки, успішно пройшов атестацію керівних кадрів навчальних закладів у порядку, встановленому МОН.

ОСОБА_3 працював вчителем історії у Херсонському центрі освіти молоді та дорослих Херсонської міської ради з 07.09.2010 року, згідно наказу управління освіти про призначення №1314-К від 07.09.2010 року. З 02.09.2013 року ОСОБА_3 переведено з посади вчителя історії Херсонського центру освіти молоді та дорослих Херсонської міської ради на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи цього ж закладу згідно наказу управління освіти №1548-К від 02.09.2013 року. З 21 серпня 2014 року ОСОБА_3 призначений на посаду директора Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №8 Херсонської міської ради на умовах контракту згідно наказу управління освіти №1048-К від 14.08.2014 року.

Таким чином, ОСОБА_3 має педагогічний досвід у закладах, що підпорядковані управлінню освіти, з 07.09.2010 року. На посаду директора школи №8 ОСОБА_3 призначений 21 серпня 2014 року, тобто в наявності більше 3 років стажу педагогічної роботи, а отже п. 92 Положення про ЗНЗ не порушено.

Що стосується тверджень позивача, що винні дії/бездіяльність ОСОБА_4, ОСОБА_3 та управління освіти призвели до стресового стану ОСОБА_2, учня ІНФОРМАЦІЯ_4, то суд приходить до висновку, що доказів, що до такого стану дитини призвели саме відповідачі немає.

Для роз"яснення наявного у неповнолітнього ОСОБА_2 діагнозу, підтвердженого довідкою лікарської установи судом була допитана свідок ОСОБА_25, яка пояснила, що вона є лікарем та деякий час була дільничним у ОСОБА_2. На даний час вона є завідувачем у лікарні. Пояснила, що синдром вегетативної дисфункції, астено-невротичний синдром, який спостерігається у ОСОБА_2, не є захворюванням, а є саме синдромом, який може бути викликаний важким перебігом вагітності у матері, родовою травмою, великою кількістю негативної інформації, малорухомим образом життя. Проявляється цей синдром у швидкій втомлюваності, дратівливості, плаксивості, головних болях. У ОСОБА_2 була родова травма, до року він спостерігався неврологом. Одним із проявів синдрому є страх дитини перед чимось. Астено-невротичний синдром є синдромом хронічної втоми, який характерний тим, що дитина дратівлива, має мінливий настрій, будь-які зовнішні подразники можуть викликати нервове збудження.

Таким чином, судом встановлено, що стресовий стан ОСОБА_2 міг бути викликаний фізичними (перехідний вік, гормональні коливання) та психологічними (набуті захворювання нервової системи) особливостями. До стресового стану ОСОБА_2 могли призвести безліч підстав: захоплення хлопця комп'ютерними іграми, непорозуміння з однолітками, перехід у середню школу та нове середовище, проблеми і непорозуміння у родині та інше.

Згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України N4 від 31.03.95 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довів в судовому засіданні протизаконність дій/бездіяльності відповідачів, причинний зв'язок між шкодою і діяннями усіх відповідачів, що є підставою для відмови від позову.

При оцінці доказів суд не може прийняти як беззаперечні докази покази в якості свідків неповнолітнього ОСОБА_2 та його матері, оскільки вони є особами заінтересованими в результатах розгляду справи, бо їх покази спростовуються сукупністью інших вищезазначених доказів, що були надані суду.

Окрім того, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо солідарного стягнення моральної шкоди з усіх трьох відповідачів, а також стягнення шкоди безпосередньою з працівників школи, під час виконання ними своїх службових обов"язків, не відповідають вимогам закону, а саме ст. 1190 та ст. 1172 ЦК України відповідно.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 61, 88, 174,212-215 ЦПК України, ст. 23, 1167, 1172 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього онука ОСОБА_2 до Управління освіти Херсонської міської ради, директора загальноосвітньої школи № 8 ОСОБА_3, вчителя загальноосвітньої шкоди № 8 ОСОБА_4, Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 про захист прав дитини, шляхом відшкодування моральної шкоди відмовити за необґрунтованістю.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: