АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/422/16 Справа № 196/531/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Гудим О. М. Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Калиновського А.Б.,

за участі секретаря - Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Трест «Дніпродорбуд» на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Трест «Дніпродорбуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПАТ «Трест «Дніпродорбуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

В обґрунтування позовних вимог, які в ході судового розгляду справи неодноразово уточнювалися, позивач посилався на те, що 16 вересня 2009 року він був прийнятий на роботу до відповідача ДЗАТ «Трест Дніпродорбуд», найменування якого було змінено на ПАТ «Трест Дніпродорбуд», водієм автотранспортних засобів 1 класу. Згідно наказу ПАТ «Трест Дніпродорбуд» від 02 липня 2013 року його було звільнено з роботи по переводу в ТОВ «Автоснабсервіс». Під час роботи у ПАТ «Трест «Дніпродорбуд» йому невчасно сплачували заробітну плату, а після звільнення заробітну плату взагалі не виплатили і станом на час звернення до суду з позовними вимогами виплата належних йому коштів відповідачем не здійснена, тому просив стягнути з відповідача на його користь 106 308 грн. 80 коп. середнього заробітку за весь час затримки, тобто за період з 03 липня 2013 року по 03 липня 2015 року включно, та 880 грн. 11 коп. заборгованості у вигляді компенсації за невикористані дні відпустки, а всього 107 188 грн. 91 коп.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Трест Дніпродорбуд» на користь ОСОБА_2 880 грн. 11 коп. - заборгованості у вигляді компенсації за невикористані дні відпустки; 106 954 грн. 40 коп. - заборгованості у формі середнього заробітку за весь час затримки, тобто за період з 03 липня 2013 року по 08 липня 2015 року включно, а всього - 107 834 грн. грн. 51 коп. Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ «Трест Дніпродорбуд» на корись ОСОБА_2 суми заборгованості по заробітній платі в розмірі 4 926 грн. 45 коп. залишено без розгляду (а.с.124, 125).

В апеляційній скарзі ПАТ «Трест Дніпродорбуд» просять рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_2 з 16 вересня 2009 року по 02 липня 2013 року працював в ДЗАТ «Трест Дніпродорбуд», найменування якого було змінено на ПАТ «Трест Дніпродорбуд», на посаді водія автотранспортних засобів першого класу (а.с.8, 9).

Згідно наказу №426-К від 02 липня 2013 року позивач був звільнений з підприємства ПАТ «Трест Дніпродорбуд» по переведу в ТОВ «Автоснабсервіс» на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України (а.с.8, 9, 15-17).

З наказу №426-К від 02 липня 2013 року про звільнення з роботи вбачається, що тривалість невикористаної відпустки позивача становить 9 днів (а.с.15-17).

З матеріалів справи вбачається, що за час роботи в ПАТ «Трест Дніпродорбуд» та станом на момент звернення до суду з позовом позивачу не була виплачена компенсація за невикористану відпустку та заборгованість у формі середнього заробітку за весь час затримки розрахунку (а.с.10, 11).

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції посилався на те, що вимоги позивача є обґрунтованими, однак, повністю з такими висновками суду погодитися неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм процесуального права, що відповідно до ст.309 ЦПК України, є підставою для зміни рішення суду.

Відповідно до п.3 ст.83 КЗпП України та п.3 ст.24 Закону України «Про відпустки» у разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію грошова компенсація за невикористані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник.

Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 працював з 16 вересня 2009 року по 02 липня 2013 року у ДЗАТ «Трест Дніпродорбуд», найменування якого було змінено на ПАТ «Трест Дніпродорбуд», на посаді водія автотранспортних засобів першого класу (а.с.8, 9).

02 липня 2013 року позивача було звільнено з підприємства ПАТ «Трест Дніпродорбуд» згідно наказу №426-К від 02 липня 2013 року по переводу в ТОВ «Автоснабсервіс» на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України (а.с.8, 9, 15-17).

Позивач, звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, посилався на те, що під час роботи у ПАТ «Трест «Дніпродорбуд» йому невчасно виплачували заробітну плату, а після звільнення заробітну плату взагалі не виплатили і станом на час звернення до суду з позовними вимогами виплата належних йому коштів відповідачем не здійснена, сума заборгованості за невикористану відпустку становить 880 грн. 11 коп. та сума заборгованості середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 03 липня 2013 року по 03 липня 2015 року становить 106 308 грн. 80 коп. (а.с. 1-3, 26-28, 38, 39).

З наказу №426-К від 02 липня 2013 року про звільнення з роботи вбачається, що тривалість невикористаної відпустки позивача становить 9 днів та виплата всіх належних позивачу сум на час його звільнення та звернення з позовом до суду, відповідачем проведена не була (а.с. 15-17, 78-80).

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача, однак, стосовно суми заборгованості у формі середнього заробітку за весь час затримки, тобто з 03 липня 2013 року по 08 липня 2015 року, в розмірі 106 954 грн. 40 коп., яка була стягнута з відповідача на користь позивача, слід зазначити наступне.

З останньої уточненої позовної заяви позивача вбачається, що сума заборгованості у формі середнього заробітку за весь час затримки, яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь, становить - 106 308 грн. 80 коп. (а.с. 38, 39).

Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Однак, суд першої інстанції на вищевказане належної уваги не звернув і безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача суму заборгованості у формі середнього заробітку за весь час затримки, тобто з 03 липня 2013 року по 08 липня 2015 року, в розмірі 106 954 грн. 40 коп., вийшовши за межі позовних вимог позивача в цій частині, а тому рішення суду в цій частині повинно бути змінено та сума заборгованості у формі середнього заробітку за весь час затримки, яка стягнута з відповідача на користь позивача має бути зменшена з 106 954 грн. 40 коп. до 106 308 грн. 80 коп.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідачем було проведено розрахунок з позивачем компенсації за невикористані дні відпустки є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач платіжним дорученням від 30 грудня 2014 року здійснив перерахунок коштів в сумі 100 000 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ «Автоснабсервіс». Призначення платежу: компенсація за невикористану відпустку працівникам, звільненим по переводу, відповідно наказу №420-К від 02 липня 2014 року, однак, позивача було звільнено по переводу в ТОВ «Автоснабсервіс» за наказом №426-К від 02 липня 2013 року (а.с. 77-80).

Крім того, з матеріалів справи вбачається позивач з ТОВ «Автоснабсервіс» звільнився 07 листопада 2013 року за згодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України, тобто до проведення відповідачем перерахування грошових коштів (а.с.8, 9).

Доказів на підтвердження виплати відповідачем позивачу коштів за невикористані ним за час роботи у відповідача 9 днів відпустки матеріали справи не місять.

Доводи апеляційної скарги стосовно пропуску позивачем строку позовної давності у даному трудовому спорі є безпідставними

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду має бути змінено в частині стягнення суми заборгованості у формі середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та стягнута сума в розмірі 106 954 грн. 40 коп. повинна бути зменшена до суми в розмірі 106 308 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Трест «Дніпродорбуд» задовольнити частково.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Трест «Дніпродорбуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі змінити, зменшивши стягнуту з Публічного акціонерного товариства «Трест «Дніпродорбуд» на користь ОСОБА_2 суму заборгованості у формі середнього заробітку за весь час затримки, тобто за період з 03 липня 2013 року по 08 липня 2015 року, з 106 954 грн. 40 коп. до 106 308 грн. 80 коп. та зменшивши загальну суму, що підлягає стягненню з 107 834 грн. 51 коп. до 107 188 грн. 91 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді