У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Абсалямової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2, зацікавлені особи: державний виконавець Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, зобовязання вчинення певних дій, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду зі скаргою, якою просить визнати дії державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачу, неправомірними; зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії з виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 2-7413/10.

Обґрунтовуючи доводи скарги, зазначає, що Дзержинським районним судом м. Харкова ухвалено рішення, яким позов ПАТ ««ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. 12.03.2015 державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», з якою банк не погоджується, т.я. державний виконавець поверхнево здійснював свої професійні обовязки, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів боржника. Крім того, з боку державного виконавця порушено строки проведення виконавчих дій, всупереч ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження».

Представник скаржника в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд скарги за його відсутністю.

Державний виконавець Московського ВДВС ХМУЮ Гресь Д,Д. в судове засідання також не звився, надавши письмові заперечення.

Боржник ОСОБА_4 надала заяву про розгляд скарги за її відсутністю.

Суд вивчивши доводи скаржника, заперечення державного виконавця, дослідивши копію матеріалів виконавчого провадження № 46575664, матеріали скарги, вважає скаргу такою, що не підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Так, встановлено, що на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.08.2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ПАТ «««ВіЕйБі Банк» суму заборгованості за кредитним договором від 03.06.2008 у розмірі 17468,63грн.

Виконавчий лист виданий 13.05.2011 та 17.02.2015 державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, із наданих матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем здійснювались певні дії, в тому числі, 17.02.2015 зроблений запит та отримано відповідь від Пенсійного фонду України, до Державної податкової служби України про джерела отримання доходів та про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, із яких вбачається про відсутність інформації про боржника.

26.02.2015 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відсудження.

В матеріалах виконавчого провадження міститься інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо боржника ОСОБА_4, а також акт державного виконавця від 09.03.2015 щодо виходу останнього за адресою боржника, в ході якого будь-якого майна боржника не встановлено.

12.03.2015 поставною державного виконавця повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до правил п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання здійснюється або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилася безрезультатними.

Далі, як встановлено в рамках виконавчого провадження, постанову про відкриття виконавчого провадження винесено 17.02.2015, постанову про повернення виконавчого документу винесено 12.03.2015, що відповідає вимогам ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження».

Отже, аналізуючи вищевикладене суд не вбачає в діях державного виконавця Гресь Д.Д. ознак порушення ЗУ «Про виконавче провадження» в частині винесення постанови від 12.03.2015 про повернення виконавчого документу стягувачу, так і в частині щодо порушення прав та інтересів останнього, при наявності правил ч.5 ст. 47 вказаного Закону, тому у суду відсутні правові підстави для скасування постанови.

Між тим, суд приймає до уваги доводи заявника про те, що з боку державного виконавця не виконано належним чином вимоги ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі-документи виконавчого провадження), що державній виконавець зобовязаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст.. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як вбачається із матеріалів справи стягувач 11.05.2016 отримав постанову від 12.03.2015, про що свідчить штамп банку.

Разом з цим, із наданих суду документів виконавчого провадження, вбачається наявність лише супровідного листа державного виконавця від 12.02.2015 № 10-30/220/ДВ-16, при цьому, відсутні будь-які відомості із журналу вихідної кореспонденції, зворотні повідомлення та поштові підтвердження того, що з боку державного виконавця своєчасно та належним чином направлено на адресу стягувача оскаржувану постанову.

Таким чином, в цієї частині доводи скарги суд вважає обґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383, 386, 387-389 ЦПК України, ст. 6, 7, 11, 12, 30, 31, 47 ЗУ «Про виконавче провадження», -

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачу, в частині, несвоєчасного надіслання стягувачу, неправомірними.

В іншої частині вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя