АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 1958 /2016 р. Головуючий у 1 інстанції - Парамонов М.Л.
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ПАТ «Фідобанк»

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 липня 2015 р.

в справі за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 липня 2015 р. відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Фідобанк» просить скасувати це рішення іпостановити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а також, стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» судового збору в розмірі 3 654 грн., посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 03.07.2008 р. між ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №014/1975/2/19255, згідно якого ОСОБА_1 отримав від банку кредит у розмірі 180000,00 дол.США, строком користування кредитними коштами до 02.07.2028 р., зі сплатою 12,5% річних (а.с.12-19).

Згідно п.2.1 кредитного договору, цільове призначення кредиту - для придбання трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

03.07.2008 р. для забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором №014/1975/2/19255 між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №014/1975/2/19255, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 03.07.2008 р. за реєстровим №1293 (а.с.21-26).

Згідно п.1.2 Договору іпотеки - предметом іпотеки є нерухоме майно - трикімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 104,1 кв. м, житловою площею 52,60 кв. м, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.07.2008 р.;

згідноп.1.3 Договору іпотеки сторони визначили заставну вартість предмета іпотеки (квартири) сумою 1279318,00 грн.

Як зазначав позивач, на момент укладення договору іпотеки в порядку ст.65 СК України ОСОБА_3 (дружина позичальника) надала письмову згоду на передачу квартири №47 в іпотеку. При цьому, в п.2.1.4 та 2.1.5 договору іпотеки зазначено: предмет іпотеки не знаходиться у спільній частковій власності, не є часткою, паєм; згода іншого з подружжя на укладення цього договору викладена окремою заявою, яка залишається на зберігання у справі нотаріуса (а.с.22).

До того ж, з наданої позивачем копії заяви (його дружини) ОСОБА_3 від 03.07.2008 р., вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 (позичальником - іпотекодавцем) з 14.02.2008 р.; заявниця у даній нотаріально посвідченій заяві зазначила: «надаю згоду своєму чоловіку ОСОБА_1 купити за кошти, належні нам на праві спільної сумісної власності та передати в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.27).

Аналогічне положення міститься також у п.1.10 договору купівлі-продажу квартири №47 від 03.07.2008 р., укладеного між продавцем - ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_1 (а.с.28-30).

Крім того, позивачем до матеріалів справи додано копію акту державного виконавця №594/22 від 29.04.2014 р. (а.с.42); з пояснень представника позивача (банку) суду першої інстанції вбачається, що сума 1533002,94 грн. (як зазначено в акті) була стягнута з ОСОБА_1 як заборгованість за кредитним договором №014/1975/2/19255 від 03.07.2008 р. рішенням третейського суду за позовом ПАТ «Ерсте Банк», якого у відповідача немає (до матеріалів справи зазначене рішення позивачем не надано); кінцеві результати виконання зазначеного рішення в матеріалах даної справи також відсутні.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/1975/2/19255 від 03.07.2008 р., станом на 20.11.2014 р. ОСОБА_1 (позичальник) має заборгованість перед позивачем (іпотекодержателем) в розмірі 196417,96 дол.США, що за курсом НБУ станом на 20.11.2014 р. становить 2 985 574,60 грн., яка складається із заборгованості: по тілу кредиту 155 502,42 дол.США та за відсотками - 40 915,54 доларів США (а.с.9-11).

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору.

Згідно ч.1 ст.598 ЦК України зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст.526, 623 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу; боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитедавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.7, п.3 ст.2 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення па предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст.41 ЗУ «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надсилалась вимога щодо усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов»язання за кредитним договором позичальникові ОСОБА_1 07.12.2010 р. (а.с.32-34).

Із даним позовом до суду позивач звернувся 17.12.2014 р.

Беручи до уваги встановлені обставини справи, а саме : що рішенням третейського суду за позовом ПАТ «Ерсте Банк» від 3.07.2008 р. з відповідача стягнуто 1533002,94 грн., що підтверджується копією акту державного виконавця №594/22 від 29.04.2014 р.(а.с.42); відсутність даних щодо виконання (чи невиконання) цього рішення та його чинності, відсутністю належного розрахунку заборгованості, т.я. сума заборгованості вже була стягнута з відповідача, проте, за розрахунком позивача знову до суми заборгованості включено, зокрема, заборгованість по тілу кредиту; що вказана квартира куплена за спільні з дружиною кошти, - суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що позивачем не доведено в судовому засіданні належними та достатніми допустимими доказами вимогу щодо наявності розміру заборгованості за кредитним договором у відповідача - згідно розрахунку позивача у даній справі; а тому,відповідно, не доведено позивачем вимогу щодо визнання за ПАТ «Фідобанк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 тому, правильно вважав, що задоволенні позову має бути відмовлено повністю.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Фідобанк» - відхилити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 липня 2015 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :