У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання дій незаконними, стягнення заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з березня 2011 року він працює у публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - ПАТ «НАК «Нафтогаз України») на посаді головного фахівця відділу планування та формування управлінської звітності апарату Компанії Управління економіки та планування Департаменту економічного планування та бюджетних розрахунків. 12 березня 2015 року позивача вперше не було допущено до робочого місця, про що він неодноразово повідомляв листами Голову правління товариства. Перепустка позивача, яка дозволяла прохід до приміщення відповідача за адресою: вул. Б. Хмельницького, 6 у м. Києві була заблокована. В подальшому позивач дізнався, що за розпорядженням відповідача його робоче місце було переміщено за адресою: вул. Гонти, 3а у м. Київ. Зазначає, що його безпосередньо керівником товариства про зміну адресу робочого місця повідомлено не було, у розпорядженні, виданому керівництвом товариства, його прізвище не зазначено. Вважає такі дії відповідача тиском на нього з метою незаконного звільнення з посади. За таких обставин, ОСОБА_4 просив задовольнити позов, визнати такі дії відповідача незаконними, стягнути заробітну плату та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки зміна режиму доступу позивача на робоче місце шляхом блокування виданої на його ім'я перепустки здійснена на підставі розпорядження ПАТ «НАК «Нафтогаз України» від 14 лютого 2015 року № 8-р «Про тимчасове підпорядкування працівників ліквідованого структурного підрозділу», яке позивачем не оспорюється. У матеріалах справи відсутні відомості про дотримання позивачем норм ст. 139 КЗпП України щодо виконання розпорядження від 14 лютого 2015 року № 8-р з дотриманням Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

В.А.Черненко