печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

"10" березня 2016 р. Печерський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді: Литвиновій І. В., при секретарі: Іванові Г. Д., розглянувши у судовому засіданні заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт», ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

21.12.2015 відкрито провадження у вказаній цивільній справі. До суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, та заборони будь-яким третім особам, у тому числі Державній виконавчій службі України, вчиняти будь-які дії щодо передачі права користування вказаною квартирою або проникнення у квартиру, проводити ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування, здавати в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, укладати договори застави (іпотеки) або іншим способом передавати третім особам у платне або безоплатне користування, вселятися, реєструватися особам та знімати з реєстрації осіб, що зареєстровані.

У заяві про забезпечення позову вказано, що на даний час існують імовірні ризики щодо вчинення неправомірних дій по відношенню до спірної квартири АДРЕСА_1, яка є предметом забезпечення кредитного договору № 014/0043/82/61804 від 01.08.2006, шляхом укладення іпотечного договору від 01.08.2006 позивачем та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та у подальшому було укладено між відповідачами договори відступлення права вимоги за вказаними кредитним та іпотечним договорами, що не було відомо позивачеві.

Обґрунтовуючи подану заяву, представник позивача вказав, що перехід права власності на належну позивачеві квартиру відбувся незаконно, що призвело до порушення прав довірителя та підлягають захисту у судовому порядку з наведених у позовній заяві підстав.

Зважаючи на те, що власником квартири є позивач, то члени її сім'ї, а саме: чоловік - ОСОБА_6, донька - ОСОБА_7 та малолітній онук - ОСОБА_8, не обмежені у праві користування квартирою, яка є предметом Іпотечного договору.

Разом з тим, всупереч гарантованих прав на користування жилим приміщенням, передбачених ЖК України, доньку та онука позивача було незаконно знято з реєстрації, як таких, що втратили право користування житловим приміщенням, за заявою нового власника, що підтверджується листом за підписом Директора КП «ЖКС «Порто-Франківський» В.А. Страшного від 12.02.2016 за вих. № 337/1.

Таким чином, незважаючи на те, що перехід права власності ОСОБА_5 на квартиру, належну позивачу, оспорюється в судовому порядку, особами, які вважать себе власниками Квартири, вчиняються дії, які порушують законні права позивача на володіння квартирою та права членів сім'ї позивача на користування квартирою.

У заяві про забезпечення позову вказано, що у провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 522/3118/15 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_5, Реєстраційної служби ОМУЮ про визнання договору недійсним, витребування майна, зобов'язання вчинення певних дій, за результатами розгляду якої 13.03.2015 ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, а саме: визнано недійсним, укладений 01.08.2006 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_1, Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рудницькою Ю. О. за реєстровим №1442, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку Банку нерухоме майно - однокімнатну квартиру А196, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 39,4 квадратних метрів; витребувано з володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 однокімнатну квартиру №6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 39,4 квадратних метрів; визнано за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну квартиру №6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 39,4 квадратних метрів; зобов'язано Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну квартиру №б, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 39,4 квадратних метрів.

Так, 28.10.2015, за наслідками розгляду справи судом апеляційної інстанції колегія суддів постановила рішення, яким вирішила апеляційні скарги відповідачів задовольнити, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2015 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в повному обсязі.

Разом з тим, вищевказаним рішенням Апеляційного суду Одеської області від 28.10.2015 крапка у даній справі не поставлена, оскільки, позивачем подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка наразі ще не розглянута.

Таким чином, з викладеного вбачається, що на даний час ОСОБА_5 не є безспірним власником Квартири, оскільки, тривають судові спори щодо визнання Іпотечного договору недійсним; витребування на користь позивача та визнання права власності за позивачем квартири, однак, особами, які незаконно володіють правом власності на квартиру, належну позивачу, вчиняються протиправні дії щодо користування та володіння цією квартирою.

Оскільки, спірна квартира на даний час перебуває у власності ОСОБА_5, остання має достатній обсяг правомочностей та можливість розпорядитися даним нерухомим майном, зокрема відчужити його на користь третіх осіб та ініціювати виселення позивача з чоловіком, що проживають в квартирі на даний момент; донька та онук позивача за ініціативою ОСОБА_5 вже були нещодавно зняті з реєстраційного обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є припущення заявника про те, що існують ризики щодо вчинення неправомірних дій по відношенню до спірної квартири позивача. Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд вважає достатнім застосувати арешт щодо спірного об'єкту нерухомого майна, що і передбачає заборону вчиняти дії, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позовних вимог у разі постановлення такого.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на об'єкт нерухомого майна - однокімнатну квартиру № 6, загальною площею 39,4 кв. м., у будинку АДРЕСА_1, заборонивши будь-які дії будь-яких осіб, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно (квартиру № 6, загальною площею 39,4 кв. м., у будинку АДРЕСА_1).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала про забезпечення позову може бути пред'явлена до виконання протягом одного року.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів та після її виконання - відповідачам до відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. В. Литвинова