АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 761/7390/15-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Піхур О.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4874/2016 Доповідач - Шиманський В.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Качана В.Я., Кравець В.А.

при секретарі - Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 лютого 2016 року у справі за позовом Ота Поуру до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК», треті особи: Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення майнової шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся у березні 2015 року.

Зазначав, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2014 року у справі № 761/25470/13-ц, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року, на його користь стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошову суму в розмірі 355250,00 доларів США. В ході примусового виконання такого рішення суду, що здійснювалось державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», стягнення з боржника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було звернуто на кошти, що знаходяться на його рахунку №78 (в доларах США) в ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» МФО 300670. На примусове виконання документу та списання коштів, державним виконавцем направлено відповідачу платіжну вимогу № 624//1 від 24.11.2014 року на суму 390775,00 долари США, яка була отримана відповідачем у той же день. Проте, 26.11.2014 року відповідач повернув платіжну вимогу без виконання. У зв'язку з поверненням платіжної вимоги про стягнення іноземної валюти без виконання, державний виконавець був змушений вдатися до більш складної та тривалої процедури звернення стягнення на кошти боржника в національній валюті, що перебувають в інших фінансових установах та подальшої закупівлі іноземної валюти. В ході подальшого виконавчого провадження з боржника було стягнуто кошти в гривні, на які державним виконавцем закуплено іноземну валюту в сумі 235382,88 доларів США. Залишок нестягнутої з боржника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошової суми становив 119867,12 доларів США. В подальшому , у зв'язку із ініціюванням Національним банком України та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, відбулось відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавче провадження було закінчено і вказана сума залишилась нестягнутою. Позивач стверджує, що відповідач повернув платіжну вимогу державного виконавця № 624//1 від 24.11.2014 року протиправно, без належних підстав, що призвело до затягування виконавчого провадження та мало наслідком неповне стягнення з боржника всієї суми заборгованості і, внаслідок таких протиправних дій з боку відповідача, йому була заподіяна шкода. Остаточно уточнивши розмір позовних вимог та посилаючись на вимоги ч.1 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 1166 ЦК України, просив стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 119867,12 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» на користь Ота Поуру кошти в розмірі 3050423грн. 66 коп., судові витрати в розмірі 3654,00 грн.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом першої інстанції зазначено, що згідно ч.1 ст.3 Закону України « Про виконавче провадження» на ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» покладається обов'язок виконання рішення суду про стягнення коштів у встановленому порядку, який є учасником виконавчого провадження.

З таким висновком суду погодитись неможливо , оскільки в ч. 3 зазначеної статті Закону України « Про виконавче провадження» вказується, що органи, установи, організації та особи, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурори, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності, суб'єкти господарювання.

Враховуючи викладене ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» не є учасником виконавчого провадження і не є органом на який покладається примусове виконання рішення.

Суд першої інстанції зазначав, що вразі дотримання відповідачем вимог законодавства та нормативно-правових актів Національного банку України, виконавче провадження відбулося би своєчасно і позивач мав можливість отримати повне фактичне виконання.

Суд повинен був мотивувати свої висновки та враховувати, що, відповідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування щкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було доведено причинний зв'язок між поверненням платіжної вимоги № 624/1 від 24 листопада 2014 року та завданою йому шкодою у сумі 119 867, 12 доларів США. Виконання банком платіжної вимоги № 624/1 від 24 листопада 2014 року не гарантувало виконання рішення суду по стягненню заборгованості з ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в повному обсязі.

Отже висновок суду про те що невиконання ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» платіжної вимоги № 624/1 від 24 листопада 2014 року обумовило невиконаним рішенням, суду в цілому, як наслідок завдання позивачу школи у сумі 119 867,12 доларів США, є лише припущенням, яке необґрунтоване.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Крім цього відповідно до постанови про зняття арешту з коштів боржника від 11 грудня 2014 року (а.с. 65) старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялий М.Г., зазначав, що згідно платіжної вимоги від 25 листопада 2014 року в рахунок погашення заборгованості стягнуто з боржника 5 885 381, 78 грн., які знаходяться на депозитному рахунку управління юстиції . Тобто згідно вказаної постанови борг із ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь позивача був стягнутий у повному обсязі.

Отже із вище зазначеного, позивачу діями відповідача шкоди не було завдано. Дії останнього ґрунтувалися на вимогах чинного законодавства України, а борг на користь Ота Поуру ще в листопаді 2014 року був стягнутий у повному обсязі, що стверджується постановою судового виконавця.

Суд першої інстанції зробив висновки з порушенням норм матеріального та процесуального права, які суперечать обставинам справи та ґрунтуються на припущеннях.

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 314 ЦПК України, рішення районного суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, вимоги апелянта знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права тощо.

Згідно ст. 88 ЦПК України з позивача на користь ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4019,40 грн.

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухвалення у справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 лютого 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту: У задоволенні позову Ота Поуру до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК», треті особи: Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення майнової шкоди - відмовити.

Стягнути з Ота Поуру ( індефікаційний номер ДРФО ) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» судовий збір у розмірі 4019, 40 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: