Справа № 274/5226/15-ц
Провадження № 2/0274/325/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2016 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Щербака Д.С., за участю секретаря Поступайло Х.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання права власності на самочинно реконструйовану квартиру,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з зазначеним позовом до відповідача Бердичівської міської ради, в якому просять суд визнати за ними право власності на реконструйовану квартиру за №3 у буд. №5 по вул. Миру в м. Бердичеві Житомирської області (далі квартира).

Свої вимоги мотивує тим, що вони є співвласниками зазначеної квартири. З метою покращення житлових умов колишня співвласниця житла ОСОБА_5, яка померла 30.12.2014 року, на початку 2014р. вирішила облаштувати балкон та перепланувати квартиру. Проти вказаних змін вони не заперечували. У грудні 2014 р. будівництво балкону та перепланування квартири було завершено. Проте, зареєструвати декларацію про початок будівельних робіт виявилось неможливим в силу закону, що, в свою чергу, становить перешкоду у прийнятті реконструйованого та добудованого обєкта в експлуатацію та оформлення на нього права власності належним чином.

Позивачі в судове засідання не зявилися. Подали суду письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в якому позовні вимоги підтримали та не заперечували щодо ухвалення заочного рішення у разі неявки належним чином повідомленого відповідача.

Представник відповідач на підставі довіреності в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив суд розглянути позов в межах чинного законодавства.

В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачів та представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.3 і 4 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Виходячи зі змісту ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.04.1993р., виданого відділом житлово-комунального господарства міськвиконкому Бердичівської міської ради ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було передано у власність квартиру за №3 у будинку №5 по вулиці Миру у м. Бердичеві Житомирської області. Набуте право власності зареєстровано в КП «Бердичівське МБТІ».

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 11.08.2015р., 07.09.1996р. ОСОБА_6 уклала шлюб із ОСОБА_8, прізвище після державної реєстрації шлюбу «Пуздряк».

30 квітня 2014р. відділом ДРАЦС по місту Бердичеву РС Бердичівського МРУЮ у Житомирській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_9, актовий запис №165, прізвище після державної реєстрації шлюбу «Кравець».

30.12.2014р. померла ОСОБА_5, свідоцтво про смерть, видане відділом ДРАЦС по місту Бердичеву РС Бердичівського МРУЮ у Житомирській області 31.12.2014р. Після смерті ОСОБА_5 її син ОСОБА_1 спадщину прийняв та 11.07.2015р. отримав свідоцтво про право власності за законом на 1/5 частину квартири за №3 в буд.№5 по вул. Миру в м. Бердичеві. У звязку з цим частки позивачів у зазначеній квартирі є наступними: ОСОБА_1 2/5 частини, ОСОБА_2 1/5 частина, ОСОБА_3 1/5 частина, ОСОБА_4 1/5 частина.

Згідно технічного паспорту станом на 1993р. квартира розташована на першому поверсі пятиповерхового будинку та складається з наступних приміщень: житлової кімнати, площею 16,5 кв.м., житлової кімнати, площею 10,8 кв.м., кухні, площею 5,9 кв.м., вбиральні, площею 2,8 кв.м., коридору, площею 6,5 кв.м., кладової, площею 2,1 кв.м. На початку 2014р. ОСОБА_5 вирішила облаштувати балкон та перепланувати квартиру, на що позивачі надали свою згоду. У грудні 2014р. будівництво балкону та перепланування квартири завершено: частково демонтовано перегородку між кімнатою (№4) та коридором (№1), в результаті чого площа останнього збільшилась до 10,0 кв.м., демонтовано перегородку між кімнатою (№5) та кладовою (№6), внаслідок чого збільшено житлову площу вказаної кімнати до 11,7 кв.м., двері між коридором (№1) та кухнею (№3) замінено на арку. Вказані перепланування здійснено без втручання у несучі конструкції. Згідно технічного паспорту станом на липень 2015р. балкон побудовано самочинно.

Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно зі ст.152 ЖК УРСР виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно з п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Подати декларацію про початок будівельних робіт позивачі позбавлені можливості, оскільки для цього потрібні відомості про підстави перебування земельної ділянки під прибудовою (балконом) на праві власності або користування.

Згідно з п.а) ч.2 ст.83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Відповідно до п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України та п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» розпорядження земельними ділянками в межах населених пунктів здійснюється міською радою.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 здійснила добудову балкону до квартири, зайнявши частину прибудинкової території.

Відповідно до пп.14.1.205 ст.14 Податкового кодексу України прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі і споруди, та необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Суд, виходячи з аналізу вище вказаних норм, дійшов висновку, що право постійного користування прибудинковою територією і право власності на неї не може належати певному власнику квартири у багатоквартирному будинку.

Крім того, укласти договір оренди позивачі також не мають можливості, так як в силу ст.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» , ч.1 ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», предметом договору оренди землі може бути лише окремо сформована земельна ділянка. В даному випадку виділення земельної ділянки є неможливим, так як це прибудинкова територія. З огляду на викладене позивачі не можуть оформити права на ділянку під балконом.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п.2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №461, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

В декларації, форма якої визначена у додатку № 1 до вказаного Порядку, зазначається інформація про дозвільні документи (повідомлення про початок виконання будівельних робіт, декларація про початок виконання будівельних робіт, інші документи у разі їх наявності), про проекту документацію та інше. Як наслідок, відсутність документів, що передують проведенню реконструкції та здійснення добудови (в даному випадку, декларації про початок будівельних робіт), обумовлюють неможливість введення в експлуатацію вищевказаних обєктів відповідно до вказаного Порядку.

Тому, зареєструвати декларацію про початок будівельних робіт є неможливим. Дані обставини перешкоджають прийняти реконструйований та добудований обєкт в експлуатацію та оформити на нього права власності належним чином.

Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України та ч.ч.1, 3 ст.42 Земельного кодексу України, позивачі являються користувачами земельної ділянки, на якій споруджено прибудову (балкон) та яка є частиною прибудинкової території.

Керуючись статтями 3, 6, 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212-215, 223, 294, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/5 частки реконструйованої квартири за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: житлової кімнати, площею 13,3 кв.м., житлової кімнати, площею 11,7 кв.м., кухні, площею 6,1 кв.м., санвузла 3,9 кв.м., коридору, площею 10,0 кв.м., балкону, площею 8,5 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частку реконструйованої квартири за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: житлової кімнати, площею 13,3 кв.м., житлової кімнати, площею 11,7 кв.м., кухні, площею 6,1 кв.м., санвузла 3,9 кв.м., коридору, площею 10,0 кв.м., балкону, площею 8,5 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частку реконструйованої квартири за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: житлової кімнати, площею 13,3 кв.м., житлової кімнати, площею 11,7 кв.м., кухні, площею 6,1 кв.м., санвузла 3,9 кв.м., коридору, площею 10,0 кв.м., балкону, площею 8,5 кв.м.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/5 частку реконструйованої квартири за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: житлової кімнати, площею 13,3 кв.м., житлової кімнати, площею 11,7 кв.м., кухні, площею 6,1 кв.м., санвузла 3,9 кв.м., коридору, площею 10,0 кв.м., балкону, площею 8,5 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення. Особам, які брали участь у справі, але не були присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Щербак