справа № 216/6667/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2016 року. Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді - Биканова І.Р.

за участю секретаря - Рашник С.В.

розглянувши в порядку ст.197 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Виконком Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу, про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, приватний нотаріус ОСОБА_3, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири укладеного під впливом обману, -

В С Т А Н О В И В:

29.08.2013 р. та уточнено 28.04.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Виконком Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу, про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову вказує, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 22.03.2011 р., зареєстрованої в реєстрі за № 1609 та КП ДОР «Криворізьке БТІ», про що в реєстровій книзі № 51П-155 зроблено відповідний запис № 155. Однак, в даній квартирі залишається зареєстрованою та продовжує проживати колишня її власниця ОСОБА_2, через що він позбавлений можливості користуватися належним йому на праві приватної власності житлом і змушений звернутися до суду, оскільки відповідач порушує його житлові права. Просить суд усунути йому перешкоди у здійсненні права власності спірною квартирою, шляхом виселення та зняття з реєстрації з вказаної квартири ОСОБА_2

05.12.2013 р. та уточнено 28.08.2014 р., 06.04.2015 р., 29.03.2016 р., 01.04.2016 р. ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, треті особи Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу, приватний нотаріус ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу вчиненого під впливом обману.

В обґрунтування вказує, що вона хворіє цукровим діабетом, гіпертонічною хворобою ІІ ступеня, дифузійним кардіосклерозом, без сторонньої допомоги ледве пересувається по квартирі. Приблизно осінню 2010 р. познайомилася з ОСОБА_4, той почав її відвідувати, надавати духовну підтримку, оскільки є прихожанином церкви «Вефіль», іноді приносив продукти харчування, церковну літературу. Згодом разом з ОСОБА_4 почала приходити його мати ОСОБА_5, яка розповідала, що вони, як люди від церкви, виконують заповіді Божі та будуть надавати допомогу і в подальшому. Вона довірилася ОСОБА_4, фактично, будучи одинокою людиною, оцінювала його візити як турботу та запропонувала оформити договір або інший документ за яким би він пообіцяв турбуватися про неї в майбутньому, забезпечувати продуктами, одягом, лікуванням, сплачувати за квартиру, зробити ремонт в квартирі. Натомість після її смерті її власна квартира залишиться відповідачу, і лише у випадку виконання умов по догляду. На її умову ОСОБА_4 погодився, однак пристально розпитував про наявність спадкоємців та право власності на майно, а через деякий час, посилаючись на те, що він порадився з нотаріусом і юристами сказав їй, що усі рекомендували йому укласти правочин для закріплення взаємних прав та обовязків. У звязку зі станом здоровя вона порекомендувала ОСОБА_4 зайнятись правовим забезпеченням правовідносин (збором необхідних документів, отриманням довідок, консультації та викликом нотаріуса, якому він довірятиме). 02.03.2011р. між нею та ОСОБА_1, було укладено правочин, обєктом якого являється квартира АДРЕСА_2. У звязку з тим, що вона не могла самостійно пересуватись, нотаріус приїжджала до неї, за місцем проживання на спірну квартиру. Після укладання договору, ОСОБА_4 пославшись на необхідність владнання формальностей по реєстрації договору, забрав її екземпляр, який по теперішній час їй не повернув, та все рідше став навідуватись, посилаючись на велику зайнятість. Її вимоги, а згодом благання, щодо придбання ліків ігнорувалися. Згодом відповідач зовсім перестав приходити, а його мати ОСОБА_5 деякий час опікувалась нею, а потім теж перестала її відвідувати. Дійсні наміри, мету та спосіб заволодіння чужим майном без створення обовязків для себе, а саме для ОСОБА_4, вона зрозуміла згодом, той не збирався надавати їй допомогу, а всі дії його здійснені на заволодіння її квартири шляхом зловживання довірою та обманом. Просить суд задовольнити її позов в повному обсязі.

Позивач за первісним позовом в судове засідання 03.06.2016 р. не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, на попередніх судових засіданнях свій позов підтримав в повному обсязі, пояснив, що він продав спірну квартиру ОСОБА_2, в її присутності та за її згодою було складено договір купівлі-продажу, гроші за квартиру він передав в момент укладення договору в квартирі, в присутності нотаріуса. За умовами договору ОСОБА_2 мала виїхати з квартири, однак до сьогоднішнього дня там проживає. Йому нічого невідомо про рішення церкви. Зустрічний позов не визнає.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_6 в судове засідання 03.06.2016 р. не зявилася надала суду заяву про розгляду справи в її відсутність, на попередніх судових засіданнях первісний позов підтримала, посилаючись на його обґрунтованість та достатність доказів, заперечувала проти зустрічного позову, просила суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на наявність рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області, а також недоведеність позовних вимог, необґрунтованість обставин та доводів.

Відповідач за первісним позовом в судове засідання не зявилася, про час, день та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_7 в судове засідання 03.06.2016 р. не зявився надав суду заяву про розгляду справи в його відсутність, на попередніх судових засіданнях заперечував проти первісного позову, вказуючи, що ОСОБА_2 в 2010 р. познайомилася з ОСОБА_1 та його матірю ОСОБА_5, всі вони входили до однієї церкви, яка має свій статут, пастер в них ОСОБА_8, ОСОБА_1 часто з матірю почали приїздити до ОСОБА_2, купували продукти харчування, прибирали в квартирі. Через деякий час ОСОБА_2 вирішила оформити з ОСОБА_1 договір довічного утримання, будь-яких родичів вона немає, та будучи юридично необізнаною підписала договір в присутності нотаріуса та ОСОБА_5, не знаючи корисливих намірів позивача за первісним позовом. Просить суд задовольнити зустрічну позовну заяву, а в задоволенні первісного позову відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_9 в судове засідання 03.06.2016 р. не зявився надав суду заяву про розгляду справи в його відсутність, на попередніх судових засіданнях підтримав в повному обсязі зустрічний позов ОСОБА_2, просив суд його задовольнити, посилаючись на його обґрунтованість, достатність доказів та правове врегулювання. В задоволенні первісного позову просив суд відмовити.

Представник третьої особи за первісним позовом Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу ОСОБА_10 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, залишає вирішення питання по суті спору на розсуд суду.

Представник третьої особи за зустрічним позовом Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу ОСОБА_11 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, залишає вирішення питання по суті спору на розсуд суду.

Третя особа за зустрічним позовом приватний нотаріус ОСОБА_3 до суду не зявилася, надала суду заперечення, вказує, що 22.03.2011 р. до неї звернулася ОСОБА_2 з попередньо узгодженим проханням посвідчити договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3. ОСОБА_2 підтвердила, що за вказану квартиру буде отримувати від ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 39 136 грн. відповідно до загальної вартості нерухомого майна, визначеної у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП ДОР «Криворізьке БТІ», яке їй було надано ОСОБА_2 Згідно діючого нотаріального законодавства, станом на 22.03.2011 р., під час посвідчення договору купівлі-продажу сторони не повинні надавати нотаріусу звіт про експертну оцінку квартири, крім того, сторони не мали один до одного ніяких претензій матеріального характеру з приводу розрахунків за продану квартиру, продавець ОСОБА_2 підтвердила, що за продану квартиру буде одержувати від покупця ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 39 136 грн. На момент посвідчення договору ОСОБА_2 була дієздатною, повністю розуміла юридичні наслідки укладення договору купівлі-продажу, мала намір укласти саме такий договір, а не інший. Просить суд відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічна позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

22.03.2011 р. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, загальною площею 44,9 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат, житловою площею 27,5 кв.м., та розташована на 3-му поверсі девяти поверхового житлового будинку. Сторонами правочину виступали зі сторони продавця ОСОБА_2, зі сторони покупця ОСОБА_1 Право власності на квартиру зареєстровано КП ДОР «Криворізьке БТІ», на імя ОСОБА_1, про що в реєстровій книзі № 51 П - 155 зроблено відповідний запис за № 155 а.с.7-10, т.1.

Як зазначено в тексті правочину, останній підписаний сторонами, дієздатність та належність права власності перевірено. Посилання на розяснення змісту правочину відсутні та судом не встановлені.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом прийнято до уваги, що правочин є юридичним фактом, оскільки внаслідок його вчинення виникають, змінюються або припиняються цивільні права та обовязки; це вольова дія субєктів цивільного права, що характеризує внутрішнє субєктивне бажання особи; правочин породжує правовий наслідок.

Згідно ст.ст. 202, 203 ч.ч.1, 3 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Правочином є дія особи, спрямована на зміну, або припинення цивільних прав і обовязків.

Судом встановлено, що правочин у формі договору купівлі-продажу не відповідав внутрішній волі відповідача та суперечив закону з наступних підстав.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснив, що знає сторони. Дійсно йому відомо про бажання ОСОБА_2 переоформити квартиру на імя ОСОБА_1 з тією умовою, щоб останній доглядав за нею. В певний момент до відповідача переїхала проживати ОСОБА_5, згодом дізнався, що між ними виникли певні суперечності в поглядах. За наслідками суперечностей будь-яка увага до особи ОСОБА_2 зі сторони родини ОСОБА_1 зникла і згодом, як йому відомо, ОСОБА_1 подав позов про виселення. Дізнавшись про все це, він мав розмову з ОСОБА_1 в ході якої просив повернути квартиру ОСОБА_2

Як встановлено судом, 08.11.2013 р. зібранням церковної ради церкви ХВЕП «Вефиль» постановлено ОСОБА_1 відкликати позов та повернути право власності на квартиру ОСОБА_2, що підтверджується випискою з протоколу № 51.

Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_12 суду пояснила, що ОСОБА_1 знає, оскільки останній звертався до нього за правовою допомогою, в ході надання якої він дізнався, що ОСОБА_1 придбав квартиру, однак станом на той час колишній власник вимагала повернення у первісний стан. Спір ОСОБА_1 охарактеризовував як той факт, що первісно вони домовлялись про довічне утримання, але оформили договір купівлі-продажу. Зі слів ОСОБА_1 останній грошові кошти не передавав, однак при виникненні критичної ситуації він та його матір говорили про те, що ніби будуть доглядати за колишнім власником квартири. Згодом в них зіпсувалися відносини, тому що відбувалося дальше він не знає.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що давно знайома з ОСОБА_2, зі слів останньої дізналася, що ОСОБА_1 забрав в неї квартиру, вмовив підписати договір в березні 2011 р., після чого вона намагалася звязатися з ОСОБА_1 щоб якось на нього вплинути аби той повернув квартиру, однак ОСОБА_1 не реагував. ОСОБА_2 в даний час сама сплачує комунальні послуги. На зборах в церкві пастир виніс рішення про зобовязання ОСОБА_1 повернути квартиру ОСОБА_2

З огляду на вказані докази, отриманих на підставі показів свідків, вбачається відсутність у однієї зі сторін правочину наміру на укладення договору купівлі-продажу.

Водночас, при розгляді спору по суті суд приймає до уваги те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.02.2013 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, застосування наслідків недійсності, скасовано рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого рогу від 03.12.2012 р. та відмовлено у задоволені вимог позивача а.с.62-64, т.1.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оцінюючи у сукупності надані суду докази в частині доводів відповідача за первісним позовом щодо отримання грошових коштів, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснював, що грошові кошти за квартиру він передав ОСОБА_2 в момент укладення договору в квартирі, в присутності нотаріуса. Зміст заперечень проти зустрічних позовних вимог, наданих приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, свідчить про розрахунок між сторонами правовідносин після укладення договору («…Продавець ОСОБА_2 підтвердила, що за продану квартиру буде одержувати від Покупця ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 39136,00 гривень…- а.с.157, т.1). Натомість рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.02.2013 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, застосування наслідків недійсності встановлено факт розрахунку між сторонами, що підтверджується заявою продавця, тобто ОСОБА_2, посвідченої нотаріально.

На підставі вказаного вбачаються розбіжності в показаннях ОСОБА_1 та приватного нотаріуса ОСОБА_3, однак факт розрахунку між покупцем та продавцем, встановлений рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області, яке набрало законної сили та доведенню не підлягає.

Законом України «Про нотаріат» передбачено, що «Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може зявитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями.

Стаття 5 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріус зобовязаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а також інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Відповідно до «Звіту про оцінку» квартири АДРЕСА_4 її вартість на момент укладання договору купівлі-продажу 02.03.2011 р. складала 177 033 грн. а.с.92-103, т.1.

Відповідно до пункту 3 договору купівлі-продажу вартість склала 39 136 грн., що понад ніж у четверо менше за реальну та ринкову вартість квартири.

Таким чином, суд вважає, що приватним нотаріусом, не в повній мірі розяснено зміст укладеного правочину, не доведено до відома його наслідки. Окрім того, не оцінено, що визначена ціна договору протирічить моральним засадам суспільства з огляду на відсутність у особи похилого віку іншого житла та близьких родичів.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Будь-яка дія має вольовий аспект, тобто імперативно сформовану

позицію на виникнення, зміну чи припинення прав.

Одним з видів дефектів волі є стан, при якому людина внаслідок функціональних особливостей (вік, стан здоровя, тривалість взаємовідносин сторін).

Правочин, укладений у такому стані, не відображає справжньої волі особи щодо встановлення, припинення тощо цивільних прав і обовязків.

Як наголошує практика Верховного суду України (постанови Верховного Суду України від 19.03.2014 р. № 6-9цс14; від 18.06.2014 р. № 6-69цс14; від 27.04.2016 р. №6-372цс16) судам при визнанні правочину недійсним варто враховувати наступні обставини, а саме: щодо неправильного сприйняття фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору та розяснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоровя та потреба у звязку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення.

ОСОБА_2 як особа похилого віку, яка за станом здоровя потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги, погоджувалась на передачу нерухомого майна у власність лише за умови довічного утримання, укладаючи спірний договір будучи під дією обману помилилась щодо правової природи правочину, прав та обовязків, які виникнуть після його укладення між нею і відповідачем.

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням), такий правочин визнається судом недійсним.

На підставі зібраних та оцінених у сукупності доказів, встановлених обставин, суд приходить до висновку про вчинення даного оспорюваного правочину під впливом обману. Так, позивач за первісним позовом заздалегідь будучи знайомим з відповідачем за первісним позовом, оцінивши всі ризики правочину, врахував обєктивні дані, а саме: похилий вік, відсутність реальної допомоги та близьких родичів, усунувши перешкоди до укладення правочину, вважаючи, що здійснив всі необхідні дії, уклав з відповідачем за первісним позовом договір застосувавши неправильне сприйняття іншою стороною обєктивну характеристику природи вчиненого, породжуваних прав та обовязків.

У відповідності до абз. 2 ч.1 ст.216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, у разі та за наслідками визнання правочину недійсним правовідносини, які виникли на їх підставі, припинилися, адже за загальними наслідками, передбаченими у ч.1 ст. 216 ЦК України, сторони недійсного правочину повертаються у первісний стан.

Згідно з пунктами 7.6 та 7.7 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у разі одержання рішення суду про визнання нотаріально посвідченого договору недійсним, нотаріус проставляє про це відмітку на примірнику договору (він зберігається в матеріалах нотаріальної справи), долучивши до нього копію рішення суду, а також проставляє відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій і, якщо можливо, на усіх інших примірниках договору. Правовстановлюючий документ повертається відчужувачу майна.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Сума понесених судових витрат ОСОБА_2 складає 742,60 грн. судового збору, що підтверджується квитанціями а.с.35,43,49,79, та підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 202, 203, 215, 216, 229, 230, 655, 656 ЦК України, ст.ст. 10, 27, 31, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Виконком Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу, про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, приватний нотаріус ОСОБА_3, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири укладеного під впливом обман задовольнити.

Визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5, укладеного 22.03.2011 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_14, реєстр № 1609.

Зобовязати приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 правовстановлюючий документ дублікат, виданий Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради 10.03.2011 р., свідоцтво про право власності на житло № Ц 528, видане Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому 23.03.1994 р., а також свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_15 04.10.2004 р., за р.№ 2-3190.

Зобовязати приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 здійснити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 на імя ОСОБА_2 на підставі правовстановлюючих документів: дубліката, виданого Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради 10.03.2011 р., свідоцтва про право власності на житло № Ц 528, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому 23.03.1994 р., а також свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_15 04.10.2004 р., за р.№ 2-3190.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати повязані з розглядом справи у розмірі 742,60 грн.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: