АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/3180/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Перетятько А.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» про припинення договору поруки

за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та Ференець АнниВалеріївни в інтересах публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк»

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернулись до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ КБ «Експобанк», в якому просили, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати припиненим договір поруки б/н від 05листопада 2007 року укладенийміж ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ТОВ КБ «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Експобанк». В обгрунтування своїх вимог зазначають, що 14 травня 2008 року між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Експобанк» укладено угоду до Договору кредиту № 158/АК-2007 від 05 листопада 2007 року, відповідно до якої збільшився обсяг відповідальності поручителя (ОСОБА_3), оскільки термін виплати кредиту, нарахованих процентів та комісії скоротився з 04 листопада 2014 року до 21 травня 2008 року і відповідно збільшилися суми для його погашення, згоду на збільшення обсягу своєї відповідальності ОСОБА_3 не давав. Крім того вказують, що оскільки строк виконання основного зобов'язання Угодою було встановлено 21 травня 2008 року і протягом 6 місяців кредитор не пред'явив до ОСОБА_3 вимоги про виконання договору кредиту № 158/АК-2007 від 05 листопада 2007 року, що є підставою для припинення договору поруки.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Експобанк» про припинення договору поруки - задоволено частково.

Визнано договір поруки укладений між ТОВ КБ «Експобанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 від 05 листопада 2007 року припиненим в частині до 04 червня 2014 року, в іншій частині така порука не є припиненою.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ КБ «Експобанк» на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 244 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «Експобанк» на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, та зазначає, що судом першої інстанції неправильно тлумачилась угода до договору від 14 травня 2008 року. Апелянт зазначає, що підставою припинення договору поруки є те, що відповідно до п. 1 угоди від 14 травня 2008 року збільшився обсяг відповідальності поручителя (ОСОБА_3), оскільки термін виплати кредиту, нарахованих процентів та комісії скоротився з 04 листопада 2014 року до 21 травень 2008 року і відповідно збільшилися суми для його погашення, а згоду на збільшення обсягу своєї відповідальності ОСОБА_3 не давав. Та вважає, що відповідно до ст.559 ЦК України порука припинена.

Також не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Ференець А.В. в інтересах ПАТ КБ «Експобанк» направила апеляційну скаргу в якій просить рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Посилається на те, що судом першої інстанції частково порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду частково не відповідають обставинам справи. Зокрема зазначає, що в порушення Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року суд частково визнав поруку припиненою чим обмежив право банку на забезпечення виконання зобов'язань перед ним позичальником.

Сторони у судове засідання не з'явились про день час, та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомляли. Тому, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає можливим розглядати справи за відсутності осіб, що не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Ференець А.В. в інтересах ПАТ КБ «Експобанк» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 листопада 2007 року між ОСОБА_4 та ТОВ КБ «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Експобанк» укладено договір кредиту № 158/АК-2007, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит у сумі 34 000 доларів США, а позичальник повертає банку кредит строки/терміни, що визначені графіком, але не пізніше 04 листопада 2014 року та сплачує проценти у розмірі 12% річних та комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2 % від залишку заборгованості за кредитом в останній день місяця, які позичальник сплачує щомісяця до 4 числа, що слідує за розрахунковим періодом.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ТОВ КБ «Експобанк» укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником договору кредиту № 158/АК-2007 від 05 листопада 2007 року, зокрема за повернення кредиту 34 тис. дол. США у встановлений договором кредиту термін (строк).

Пунктом 3.5 договору поруки визначено, що сторони встановлюють строк позовної давності за цим договором, яка складає 5 років.

Відповідно до пп. 4.2, 4.3 договору поруки, цей договір набирає чинності з дати його укладення і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків, порука поручителя за цим договором не припиняється зміни договору кредиту (у т.ч. у разі зміни розміру кредиту).

03 березня 2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» та ОСОБА_4 укладено угоду про внесення змін до договору кредиту і забезпечення № 158/АК-2007 від 05 листопада 2007 року, відповідно до якої проценти за користування кредитом та комісію за кредитне обслуговування позичальник сплачує до 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим періодом.

14 травня 2008 року між ОСОБА_4 та ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» укладено угоду до договору кредиту № 158/АК-2007 від 05 листопада 2007 року.

Відповідно до п.1 угоди, позичальник зобов'язується сплатити банку кредит, нараховані проценти та комісію згідно договору кредиту не пізніше 21 травня 2008 року.

Правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові у справі № 6-20цс11 від 21 травня 2012 року, згідно з якою збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Крім того, подібна позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від: 21 травня 2012 року у справі № 6-18цс11; 18 червня 2012 року у справі № 6-73цс12.

Тобто під змінами основного зобов'язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти за собою негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища.

А тому висновок суду про те, що фактично змін до умов кредитного договору №158/АК-2007 року від 05 листопада 2007 року невідбулось, колегія суддів вважає необґрунтованим.

Також колегія суддів вважає, необґрунтованим висновок суду про те, що не потрібна згода поручителя для зміни до умов кредитного договору №158/АК-2007 року від 05 листопада 2007 року з огляду на таке.

Відповідно до п.4.3 Договору поруки від 05 листопада 2007 року порука поручителя не припиняється у разі переведення боргу позичальника на іншу особу або у разі зміни договору кредиту (у тому числі розміру кредиту).

Правовою позицією, висловленою Верховним судом в постанові від 25 вересня 2013 року по справі №6-97цс13, визначено, що за змістом ч.1 ст.559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком і тягне припинення поруки.

Отже колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскільки вказаним пунктом договору поруки чітко не визначено, що порука поручителя у разі зміни договору кредиту (у тому числі розміру кредиту) в сторону збільшення, то підлягають застосуванню норми цивільного кодексу України, щодо припинення поруки.

Щодо висновку суд про часткове задоволення позовних вимог, а саме, що підлягає визнанню договір поруки, що укладений між ТОВ КБ «Експобанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 від 05 листопада 2007 року, припиненим в частині до 04 червня 2014 року, а в іншій частині така порука не є припиненою колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з положеннями ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Як зазначалося вище, сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань за щомісячним погашенням платежів.

Пунктом 3.7 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов'язаний за вимогою банку повернути кредит, сплатити належні проценти, інші платежі та штрафні санкції до закінчення цього строку.

Отже, сторони врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів.

З матеріалів справи вбачається, що 31 травня 2012 року АТ «КБ «Експобанк» направило на адресу ОСОБА_4 повідомлення, про те, що станом 31 травня 2012 року останньою порушено графік повернення кредиту та порушено строки сплати процентів за договором. Також вказано, що на підставі абз.2 п.3.7 Договору банк вимагає повернення кредиту, сплату належних процентів та інших платежів до закінчення договору, а саме в строк до 10 червня 2012 року (а.с. 74).

ПАТ КБ «Експобанк» в серпні 2014 року направило на адресу ОСОБА_3 повідомлення - вимогу у зв'язку з невиконанням взятих на себе зобов'язань ОСОБА_4 з проханням повернути протягом одного робочого дня від дня отримання цього повідомлення, заборгованість (а.с. 72).

Оскільки строк виконання основного зобов'язання договором було змінено, тобто строк користування кредитом достроково сплив у 10 червня 2012 року, тому строк у шість місяців від дня настання зміненого строку виконання основного зобов'язання закінчився 10 листопада 2012 року, натомість банк звернувся з вимогою до поручителя в серпня 2014 року та в грудні 2014 року з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості , що підтверджується ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2015 року про відкриття провадження у справі (а.с. 55).

Крім того, така правова позиція міститься у Постанові ВСУ від 17 лютого 2016 року по справі №6-2875цс15, яка у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування.

За таких обставин висновок суду про відсутність підстав для визнання поруки припиненою в повному обсязі є помилковими, а тому рішення Святошинського районного суду від 14 грудня 2015 року у справі підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_3, ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги Ференець А.В. в інтересах ПАТ КБ «Експобанк» про те, що визнання договору поруки припиненою обмежує право банку на забезпечення виконання зобов'язань позичальникомколегія суддів не приймає до уваги з огляду на те, що банк не скористався своїм правом на те аби звернутись до поручителя протягом 6 місяців з дня направлення до ОСОБА_4 вимоги про дострокове припинення зобов'язання.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на те, що позивачами сплачено судовий збіррозмірі 244, 00 грн., то дана сума підлягає стягненню з відповідача.

Крім того оскільки сума судового збору за подання вимоги немайнового характеру на час подання позову до суду становила487, 20 грн., то з відповідача необхідно стягнутина користь держави різницю між вказаною сумою та сплаченим позивачами судовим збором, що становить 243, 20 грн.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а апеляційна скаргаФеренець А.В. в інтересах ПАТ КБ «Експобанк» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Апеляційну скаргу Ференець Анни Валеріївни в інтересах публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Визнати договір поруки укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Експобанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 від 05 листопада 2007 року припиненим.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 244 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: