ухвала

іменем україни

20 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Іваненко Ю.Г., Закропивного О.В., Карпенко С.О., Кадєтової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості та за зустрічними позовами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору частково недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 на ухвалу апеляційного суду Сумської області від 29 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до відповідачів та просило суд ухвалити рішення, яким стягнути заборгованість за кредитним договором від 03 березня 2008 року № 1678-МК у сумі 23 101,15 дол. США.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду із зустрічними позовами та просили суд визнати кредитний договір частково недійсним.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 13 січня 2016 року стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 4 398,50 доларів США відсотків за користування кредитними коштами, 116 333 грн 79 коп. (що становить 5 000 дол. США) пені.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7 в дольовому порядку на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» по 7 263 грн 88 коп. з кожного сплаченого судового збору.

Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_6 до ПАТ комерційного банку «ПриватБанк» про часткове визнання кредитного договору недійсним за безпідставністю позовних вимог.

Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_7 до ПАТ комерційного банку «ПриватБанк» про часткове визнання кредитного договору недійсним за безпідставністю позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду з апеляційними скаргами.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 05 лютого 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 січня 2016 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема сплати судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 29 лютого 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 січня 2016 року визнано неподаними та повернуто особам, які їх подали.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять скасувати ухвалу апеляційного суду Сумської області від 29 лютого 2016 року, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Визнаючи неподаними та повертаючи апеляційні скарги, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не виконали недоліків, зазначених в ухвалі судді апеляційного суду Сумської області від 05 лютого 2016 року.

Однак погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачі звернулися до суду з апеляційними скаргами на рішення місцевого суду, у яких було зазначено про звільненні від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 05 лютого 2016 року вказано на те, що вони оскаржили рішення суду в повному обсязі (як первісний позов так і зустрічний), а тому як відповідачі не звільнені від сплати судового збору та апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишені без руху для сплати судового збору.

У лютому 2016 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду Сумської області від 05 лютого 2016 року відповідачами подано уточнені апеляційні скарги та надані заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про звільнення від сплати судового збору.

Разом з тим, апеляційний суд не розглянув вказані клопотання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про звільнення від сплати судового збору та повернув апеляційні скарги на підставі ст. ст. 121,297 ЦПК України.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, висновок суду апеляційної інстанції про невиконання відповідачами вимог ухвали апеляційного суду Сумської області від 05 лютого 2016 року та повернення апеляційних скарг ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без вирішення питання про звільнення їх від сплати судового збору є передчасним, суперечить змісту статті 292 ЦПК України та перешкоджає подальшому провадженню в справі щодо існуючого спору.

З урахуванням викладеного ухвалу суду апеляційної інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню із направленням справи до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Сумської області від 29 лютого 2016 року скасувати, справу передати до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий Ю.Г. Іваненко
Судді: О.В. Закропивний О.В. Кадєтова С.О. Карпенко І.М. Фаловська