АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 678/320/15-ц
Провадження № 22-ц/792/390/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Юзюка О.М.,

суддів: Ярмолюка О.І., Власенка О.В.,

при секретарі: Шевчук Ю.Г.,

з участю: сторін, прокурора,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №22-ц/792/390/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з означеним позовом і вказувала, що 17 вересня 1995 року між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_5. З грудня 2011 року ОСОБА_2 проживає окремо і з того часу участі у веденні домашнього господарства не брав, коштів на утримання доньки не надав, зловживав спиртними напоями, вчиняв з нею сварки, проявляв неповагу до неї та дитини, застосовував насильство, у зв'язку з цим вона була вимушена звертатись до правоохоронних органів. Рішенням суду від 16 березня 2012 року шлюб між ними розірвано. Згідно рішення суду від 20.04.2012 року ОСОБА_2 повинен сплачувати на утримання доньки 1/4 заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.09.2015 року складає 4930,20 грн. За час окремого проживання ОСОБА_2 не приймав участі у вихованні дитини, не цікавивсь її життям, здоров'ям, навчанням. Вона, як мати, не забороняє йому та дитині спілкуватись один з одним, бажає цього, однак під час зустрічей з донькою він неодноразово говорив дитині про те, що не є її батьком, не буде її виховувати та сплачувати на неї аліменти.

______________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Ходоровський І.Б. Категорія № 48, 52

Доповідач - Юзюк О.М.

Ці його слова обурюють дитину, спричиняють їй значні моральні страждання. Дитина вважала, що батько її покинув і сама вирішила, що він не може бути записаний її батьком у свідоцтві про народження. Звернувшись до органу опіки та піклування був отриманий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, при цьому він власноручно написав пояснення, що не заперечує проти цього.

Рішенням Летичівського районного суду від 24 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважала, що при ухваленні рішення судом були неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду обставинам справи не відповідають.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В силу ст. ст. 10, 60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками та наркоманами.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно дослідив докази по справі та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Для такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав правові підстави відсутні.

Не спростованим є мотив того, що відповідач до 15 років виховував і утримував дитину.

Наявність утвореної в 2014 році заборгованості по аліментах не є достатнім для задоволення позову, при тому, що матеріальне становище ОСОБА_2 незадовільне, так як постійної роботи він не має.

Із змісту постанови про відмову в порушенні кримінальної справи (а. с. 62) від 10.03.2012 року видно лише, що ОСОБА_1 обвинувачувала ОСОБА_2 в образах і погрозах щодо неї, а він вказане заперечив.

Правильно враховано судом й ту обставину, що оспорювання в судовому порядку походження дитини не дає підстав для задоволення позову, що між батьком і матір'ю дитини існують конфліктні відносини й непорозуміння, дитина, після розірвання шлюбу, залишилась проживати з матір'ю. Фактів винної поведінки ОСОБА_2 та нехтування ним своїми батьківськими обов'язками не доведено.

Скарга не містить достатніх мотивів для скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Летичівського районного суду від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.М. Юзюк