Справа №473/3023/15-ц 12.01.2016 12.01.2016 12.01.2016
Провадження №22-ц/784/164/16
Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія 59 Доповідач апеляційного суду - ОСОБА_2
Рішення

Іменем України

12 січня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

за участю представника відповідача ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 листопада 2015 року у справі за

позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про примусове списання коштів з банківського рахунку,

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 та публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») про примусове списання коштів з банківського рахунку.

В обгрунтування позову позивач вказував, що 1 серпня 2015 року між ним та ОСОБА_5 в нотаріальній формі укладено договір дарування валютних цінностей, за умовами якого вона подарувала йому 6 400 дол. США, що еквівалентно 135 168 грн. станом на 3 серпня 2015 року за офіційним курсом Нацбанку України. Зазначені кошти зберігаються на її поточному рахунку № 1839 у доларах США, відкритому у ПАТ «Дельта Банк» 12 квітня 2013 року згідно із договором банківського рахунку фізичної особи.

Позивач зазначав, що ПАТ «Дельта Банк» протиправно відмовило у задоволенні його, як і ОСОБА_5, заяви про перерахунок цих коштів на його поточний рахунок № 5061, відкритий у цьому ж банку, посилаючись на запровадження Тимчасової адміністрації та обмеження встановлені ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Посилаючись на викладене, порушення його права власності, позивач просив зобовязати ПАТ «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у цьому банку, перерахувати грошові кошти в сумі 171 891,93 грн. (за офіційним курсом НБУ станом на 3 березня 2015 року: 100 дол. США = 2 685, 8114 грн., тобто по курсу на момент введення Тимчасової адміністрації) з поточного рахунку ОСОБА_5 на його поточний рахунок № 5061, відкритий у цьому ж банку.

Заперечуючи проти позову, представник банку посилався на дотримання ним вимог чинного законодавства та безпідставність заявлених позовних вимог.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 листопада 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Зобовязано ПАТ «Дельта Банк» списати з рахунку № 1839, відкритого на імя ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 171 891,93 грн. та перерахувати їх на поточний рахунок № 5061 ОСОБА_4, відкритий у цьому ж банку.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що його права як власника майна порушені та підлягають захисту у спосіб, визначений позивачем.

Між тим, з таким висновком суду колегія не погоджується.

Як вбачається із матеріалів справи, 1 серпня 2015 року між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір дарування валютних цінностей, посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_6 (а.с. 4).

За умовами цього договору, ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_4 прийняв від неї в дар 6 400 дол. США, що еквівалентно 135 168 грн. станом на 3 серпня 2015 року за офіційним курсом Нацбанку України. Як зазначено в договорі, зазначені кошти зберігаються на поточному рахунку № 1839 у доларах США, відкритому ОСОБА_7 у ПАТ «Дельта Банк» 12 квітня 2013 року згідно із договором банківського рахунку фізичної особи за № 005-14520-120413.

Після укладення договору дарування як ОСОБА_4, так і ОСОБА_5, звернулися до ПАТ «Дельта Банк» із окремими заявами (а ОСОБА_5 також і з платіжним дорученням) про перерахування 171 891,93 грн. з поточного рахунку ОСОБА_5 на поточний рахунок № 5061 ОСОБА_4, відкритий у цьому ж банку. Суму грошових коштів зазначали, виходячи із офіційного курсу НБУ станом на 3 березня 2015 року: 100 дол. США = 2 685, 8114 грн., тобто на момент введення Тимчасової адміністрації у банку.

ПАТ «Дельта Банк» відмовився здійснити вказану операцію, посилаючись на законодавчі обмеження у звязку із запровадженням з 3 березня 2015 року у банку Тимчасової адміністрації.

Як підтверджується витягом зі списку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з банківського рахунку № 1839, відкритому 12 квітня 2013 року ОСОБА_5 у ПАТ «Дельта Банк», призначена до виплати сума перерахована у національній валюті й становить 178 761,57грн. та станом на 17 червня 2015 року обліковується на банківському рахунку у «ПриватБанку» (а.с. 22).

Отже, станом на час укладення договору дарування 1 серпня 2015 року, належні ОСОБА_5 6 400 дол. США були перераховані в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Нацбанком України, на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації. До того ж, станом на час ухвалення оскаржуваного рішення розпочато ліквідаційну процедуру у банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення операцій за рахунком.

Банк зобовязаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту (ч. 1 ст. 1068 ЦК України).

Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунках, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом ( ст. 1074 ЦК України).

Таким чином, випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами можуть бути передбачені спеціальним законом, яким є ОСОБА_2 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Матеріалами справи підтверджується, що в період з 3 березня по 2 жовтня 2015 року включно у ПАТ «Дельта Банк» була запроваджена Тимчасова адміністрація та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації на підставі постанови Правління Нацбанку України від 2 березня 2015 року № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», а також рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 2 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» та № 147 від 3 серпня 2015 року щодо продовження її строку (а.с. 25-27).

З 5 жовтня 2015 року по 4 жовтня 2017 року включно розпочата процедура ліквідації вказаного банку на підставі постанови Правління Нацбанку України від 2 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»», а також рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 2 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора у банку ОСОБА_8 (а.с. 86).

Пунктом 16 ст. 2 Закону України Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. За змістом п. 1 ч. 5 ст. 36 цього ж Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що кредитор банку це юридична або фізична особа, яка має документальне підтвердження вимоги до боржника щодо його майнових зобовязань.

Статтею 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» також визначено, що кредитор - це юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобовязань.

Таким чином, позивач (як кредитор) на підставі договору дарування валютних цінностей звернувся до банку (як боржника) з вимогою здійснити перерахування грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_5 на свій рахунок у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, проте виконання зазначеної операції банком обмежувалося положеннями п.1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка поширюється на спірні правовідносини.

Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог окремих кредиторів банку поза межами процедури ліквідації банку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 3-217 гс/15, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України підлягає застосуванню судом.

За такого, суд першої інстанції не мав законних підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене та у звязку з невірним застосування судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржуване рішення підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про примусове списання коштів з банківського рахунку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 334,95 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: