АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/5927/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження № /22-ц774/195/К/16 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 ( І ) Доповідач Соколан Н. О.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Соколан Н.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участю: секретаря Петренко К. І.,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Північний гірничо-збагачувальний комбінат на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Північний гірничо-збагачувальний комбінат про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров?я у звязку з професійним захворюванням, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Північний гірничо-збагачувальний комбінат (далі ПАТ ПівнГЗК), і просила стягнути з відповідача 50 000 грн. моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності у звязку із професійними захворюваннями.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто на її користь з ПАТ ПівнГЗК 35 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 457,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ ПівнГЗК, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального і процесуального права. Судом не встановлена вина відповідача у виникненні професійного захворювання; факт заподіяння моральної шкоди не встановлено, а її розмір не відповідає обставинам справи, суд не взяв до уваги, що шкідливі умови праці законодавчо дозволені, і позивач погодився працювати на роботу у таких умовах.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 тривалий час працювала на ПАТ ПівнГЗК у шкідливих умовах праці.

Висновком МСЕК від 08.10.2015 року позивачу встановлено 60% втрати проф. працездатності (а.с. 17).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 05.08.2015 року встановлено, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання позивача є тривалий час роботи ОСОБА_3 в умовах перевищення граничного рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу (а.с. 15). Зазначений акт є дійсним, його не скасовано у встановленому законом порядку, він є чинним. Тому доводи відповідача про незаконність відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров?я, внаслідок професійного захворювання на користь позивача та відсутність доказів вини відповідача є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Стаття 13 Закону України Про охорону праці передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_3 у зв'язку з її професійним захворюваннями встановлений в судовому засіданні та підтверджений наданими позивачем доказами.

Внаслідок отриманих професійних захворювань позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких вона зазнає у зв'язку із ушкодженням здоров'я, що призводить до порушення її звичайного способу життя та вимагає від неї додаткових зусиль для його організації.

Доводи апеляційної скарги про те, що при укладенні трудового договору позивачу були розяснені умови праці, попереджено про наявність шкідливих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоровя, безпідставні, оскільки ст. 13 Закону України Про охорону праці передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

Інші докази та обставини, на які посилається представник позивача в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Північний гірничо-збагачувальний комбінат- відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 грудня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: