Справа №173/1802/16-ц
Провадження №2/173/912/2016
22.11.2016 м.Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Шевченко О.Ю.,
при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,
за участю позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Верхньодніпровського районного відділу Головного Управління ДМС у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3, Верхньодніпровського районного відділу Головного Управління ДМС у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 В 2012 році за згодою позивачів в цій квартирі був зареєстрований ОСОБА_3, який проживав в квартирі до квітня 2015 року. Після припинення сімейних відносин з ним він залишив квартиру та виїхав. Його фактичне місце проживання не відоме. Реєстрація відповідача у квартирі обмежує є права позивачів, як власників житла, в тому числі у праві на отримання субсидії. На підставі вищевикладеного позивачі просили суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою за адресою: АДРЕСА_1
В судовому засіданні позивачі позов підтримали та просили суд задовольнити позовні вимоги.
Позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що вона проживала однією сім'єю з відповідачем як чоловік та дружина з 2012 року. Оскільки йому потрібно було отримати паспорт, він попрохав її, щоб вона зареєструвала його в своїй квартирі, на що вона погодилась. В квітні 2015 року він сказав, що поїде на заробітки до Києва та з того часу він не повертався. Спочатку спілкувалися телефоном, а потім він взагалі припинив спілкування. Пропонувала йому повернутися, але він не погодився.
Позивач ОСОБА_2 суду пояснила, що відповідач проживав з її матір'ю в їхній квартирі. Вони надали згоду на його реєстрацію, проте з квітня 2015 року він не проживає в цій квартирі. Його фактичне місце проживання не відоме.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи без їхньої участі не надали.
У відповідності до ст. 224 ЦПК України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення позивачів, допитавши свідків та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.
На підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 вересня 1993 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 (а.с.8-11).
В цій квартирі з 30 серпня 2012 року зареєстрований ОСОБА_3, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради № 7011 від 6 жовтня 2016 року (а.с.12) та адресною довідкою від 22 жовтня 2016 року (а.с.16).
Актом обстеження житлово-побутових умов від 10 жовтня 2016 року встановлено, що ОСОБА_3 в квартирі за адресою: : АДРЕСА_1 не проживає з квітня 2015 року (а.с.13).
Також в судовому засіданні цю обставину підтвердили свідки.
Так свідок ОСОБА_4 суду показала, що вона мешкає в одному будинку з позивачами. Відповідач раніше проживав з ОСОБА_1, а потім, в минулому році, він поїхав на заробітки та не повернувся. Де він проживає зараз не відомо.
Свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона мешкає на поверх вище від позивачів в одному будинку. Відомо, що відповідач деякий час мешкав в квартирі позивачів. Неодноразово бачила його нетверезим, були скандали. Проте останні 1,5 роки він в цій квартирі не проживає. Де він проживає зараз їй не відомо, так само і чому він поїхав. Ніяких перешкод в користуванні цим житлом позивачі відповідачу не чинили, при наймі їй про це не відомо.
На підставі вищевказаних доказів встановлено, що ОСОБА_3 не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з квітня 2015 року. Він добровільно змінив своє місце проживання, ніяких перешкод у користуванні житлом з боку позивачів не було.
Згідно зі ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. В той же час член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Положення цієї норми Закону у відповідності до ст. 8 Цивільного кодексу України за аналогією регулюють правовідносини щодо користування житлом іншими особами, які не є членами сім'ї власника, проте з його згоди користувалися цим майном.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 не проживає в квартирі позивачів понад рік без поважних причин, оскільки відповідач добровільно залишив квартиру та визначив своїм місцем проживання інше житло. Жодних перешкод у користуванні цим житлом позивачі не створювали. Ніяких інших домовленостей між позивачами, як власниками житла, та ОСОБА_3 щодо користування цим житлом не було. Будь-яких інших правових підстав користування цим житлом, зокрема договору оренди, сервітуту тощо судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, згідно з яким суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом по АДРЕСА_1, а тому позов підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11,60, 212-215, 224-233 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Верхньодніпровського районного відділу Головного Управління ДМС у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути скасовано судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачі мають право оскаржити рішення суду шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко