Справа № 316/180/16-ц
Провадження № 2/316/286/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

"04" квітня 2016 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого судді: Капустинського М.В.

при секретарі: Терещенко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Енергодар цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого на підставі довіреності діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення грошової компенсації за належну частку у спільному майні,-

ВСТАНОВИВ:

До Енергодарського міського суду Запорізької області 10 лютого 2016 року звернувся ОСОБА_1, в інтересах якого на підставі довіреності діє ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за належну частку у спільному майні, у якому просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 в сумі 91369,00 грн., припинивши його право власності на цю частку у автомобілі та визнавши право власності на цю частку автомобіля «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 за ОСОБА_3, а також стягнути з відповідачки сплачений при звернені до суду, судовий збір в розмірі 913,69 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 27 грудня 2008 року по 27 лютого 2015 рік він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4. Спільне життя у подружжя не склалося та рішенням Енергодарського міського суду від 27 лютого 2015 року шлюб було розірвано. За час спільного проживання та за спільні кошти подружжя вони придбали магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення АДРЕСА_1 та автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_1. Після припинення спільного проживання, добровільно вирішити питання про розподіл спільно нажитого майна сторони не спромоглися. Тому ОСОБА_1 звернувся до Енергодарського міського суду для вирішення цього питання в судовому порядку. Рішенням Енергодарського міського суду від 13 липня 2015 року по справі №318/144/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду від 28 жовтня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1, було задоволено в повному обсязі, та було вирішено припинити право приватної власності ОСОБА_3 на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення АДРЕСА_1 та автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_1, визнано право спільної сумісної власності ОСОБА_1 (ІДН НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (ІДН НОМЕР_4) на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення АДРЕСА_1 та Автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_3, припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 (ІДН НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (ІДН НОМЕР_4) на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення АДРЕСА_1 та автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_1, визнано право спільної часткової власності ОСОБА_1 (ІДН НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (ІДН НОМЕР_4) на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення АДРЕСА_1 та автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_1, в рівних частках, тобто, по 1/2 частці та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3654 грн. та 121 грн. 80 коп. та 700,00 грн. - витрати на проведення оцінки майна. Виділ в натурі 1/2 частки автомобіля, яка йому належить, вважає неможливим. Позивач також зазначає, що відповідачка по справі проігнорувала його пропозицію щодо спільного користування автомобілем та спірний автомобіль використовує самостійно і лише у власних цілях. Позивач вважає, що спільне володіння і користування майном неможливе та не маючи можливості користуватися своєю власністю і не дійшовши згоди стосовно мирного врегулювання порядку користування автомобілем, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю за участю його представника по довіреності ОСОБА_2, зазначивши в ній, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.19).

Представник позивача, що діє на підставі письмової довіреності ОСОБА_2 у судове засідання з'явилась, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про виклик відповідача у судове засідання на 04.04.2016 рік (а.с.32) відправленим відповідачці 28.03.2016 року на її номер телефону (а.с.33) та копією реєстру відправної кореспонденції від 29.03.2016 р. (а.с.34), однак, про причини своєї неявки відповідачка суду не повідомила, при цьому надала до суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с.35), до якої суд відноситься критично та зазначає на наступне: при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення протягом розумного строку, не порушуючи при цьому строки, встановлені законом, вирішувати справи із неухильним і точним дотриманням норм матеріального та процесуального права з метою ухвалення законних і обґрунтованих судових рішень. Розгляд цивільних справ має здійснюватись у відповідності з чіткою, суворо встановленою нормами Цивільного процесуального кодексу України процесуальною формою. Невиконання особами, які беруть участь у справі, процесуального обов'язку повідомлення суду про причини неявки і подання доказів поважності цих причин дає право суду розглянути справу за їх відсутності, оскільки вважається, що така особа зловживає своїми процесуальними правами та обов'язками (частина 3 статті 27 ЦПК України). Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Проте, як випливає із дій відповідача, остання зловживає своїми процесуальними правами, що призводить до затягування розгляду справи по суті. У зв'язку з чим, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наданими наступними доказами:

Рішенням Енергодарського міського суду від 13 липня 2015 року по справі №318/144/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя (а.с.5), залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року (а.с.6-10), позовні вимоги ОСОБА_1, було задоволено в повному обсязі, та було припинено право приватної власності ОСОБА_3 на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення АДРЕСА_1 та автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_3, визнано право спільної сумісної власності ОСОБА_1 (ІДН НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (ІДН НОМЕР_4) на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення АДРЕСА_1 та автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_1, припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 (ІДН НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (ІДН НОМЕР_4) на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення АДРЕСА_1 та автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_1, визнано право спільної часткової власності ОСОБА_1 (ІДН НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (ІДН НОМЕР_4) на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення АДРЕСА_1 та Автомобіль «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_3, в рівних частках, тобто, по 1/2 частці. Також цим рішенням було вирішено питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, на час розгляду даної справи в суді, право власності на спірний автомобіль визначено наступним чином: ОСОБА_3 є власником 1/2 частки автомобіля, ОСОБА_1 також є власником 1/2 частки автомобіля.

Правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси усіх її учасників. Співвласники мають право залежно від призначення майна встановити порядок володіння, користування ним або його частинами у натурі, визначити черговість та інші умови користування конкретною річчю.

Виділ в натурі 1/2 частки автомобіля, яка належить ОСОБА_1 - є неможливим, скільки автомобіль є неподільною річчю.

15 січня 2016 року ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_3 пропозицію щодо спільного користування спірним автомобілем (а.с.11). ОСОБА_3 отримала дану пропозицію 28 січня 2016 року особисто, про що мається відмітка та її підпис в повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.12).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно з вимогами ч.4, ч.5 ст.319 ЦК України, власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Частиною 3 ст.358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Керуючись вищенаведеними положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України та ст.ст. 319, 358 ЦК України правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Виходячи з аналізу змісту ст. 364 ЦК України та враховуючи наведені положення ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 358, 361, 364 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

При цьому, статтею 364 ЦК України передбачено, що обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.

Відповідно до висновку про оцінку майна вартість спірного автомобіля станом на 15 січня 2016 року складає 182 738,00 грн. (а.с.13), тобто вартість 1/2 частки автомобіля становить 91369,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.367 ЦК України, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За положеннями вказаної норми правовим наслідком поділу майна між співвласниками спільної часткової власності є припинення права спільної часткової власності на це майно. Вказані наслідки стосуються і виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, а також у випадку одержання співвласником, який бажав виділу, грошової компенсації за свою частку від інших співвласників. В такому разі право співвласника, який отримав грошову компенсацію, на його частку у спільному майні припиняється, а у співвласника, який сплатив цю компенсацію, виникає право власності на його частку.

У відповідності до вимог ч.1, ч.2 ст.364 ЦК України,щодо виділу частки із майна, яке є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки, а також компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

При розгляді даної справи суд вважає необхідним врахувати наступні факти: частки сторін не можуть бути виділені в натурі, тому що автомобіль є неподільною річчю; спільне користування автомобілем неможливе через неприязні стосунки між сторонами після розірвання шлюбу; жоден із сторін не має можливості використовувати своє право власності на нього у повному обсязі та відповідач необґрунтовано порушує право власності позивача на частку в автомобілі, не надаючи йому можливості користування ним.

Не маючи можливості користуватися своєю власністю, не дійшовши згоди стосовно мирного врегулювання порядку користування автомобілем, враховуючи, що силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності, та беручи до уваги, що бездіяльність відповідача щодо вирішення питання про спільне користування автомобілем порушує права співвласника цього автомобілю, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що позивачем були доведені обставини на які він посилався при зверненні до суду з даним позовом, належними та допустимими доказами, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Також, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно квитанції від 09.02.2016 р. (а.с.1), позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 913,69 грн., яка також підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 183, 316, 317, 319, 358, 361, 364, 367 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 209, 210, 212-215, 294 України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, в інтересах якого на підставі довіреності діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за належну частку у спільному майні - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 в сумі 91369,00 грн. (дев'яносто одна тисяча триста шістдесят дев'ять гривень 00 копійок).

Припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку автомобіля «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 та визнати право власності на зазначену 1/2 частку автомобіля «Nissan Micro», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 за ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 913,69 грн.

Рішення в повному обсязі виготовлено 08.04.2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. В. Капустинський