Придніпровський районний суд м.Черкаси
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 711/10212/15-ц

Номер провадження2/711/197/16

03 лютого 2016 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючий суддя Дунаєв С.О.

при секретарі Скляр М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 01.10.2011р. між ним та відповідачем був укладений договір позики. За цим договором позивач передав відповідачеві 24800грн. Відповідач порушив умови договору у зв'язку з чим рішенням суду від 13.03.2014р. з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість в розмірі 17404грн та штраф за порушення умов договору в розмірі 2480грн. До теперішнього часу відповідач так і не виконав свого грошового зобов'язання тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати від прострочення боргу в розмірі 14594,86грн, три відсотки річних в розмірі 1789,55грн, та проценти за користування позикою в розмірі 7651,80грн, а всього разом - 24036,21грн.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Позивач надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. В заяві позивач зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача - ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 26.10.2015р., - в судове засідання також не з'явився, проте надав заяву в якій просив відкласти розгляд справи через його зайнятість в іншій справі, що розглядається апеляційним судом Черкаської області.

Відповідно до ст.ст.224, 225 Цивільно-процесуального кодексу України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи, оскільки відповідач не повідомив суд про причини неявки, а представник відповідача не надав суду докази, які підтверджують причини неможливості його явки в судове засідання, у зв'язку з чим суд вважає ці причини неповажними.

Дослідивши матеріли справи, надані сторонами докази та оцінивши їх у сукупності судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

01.10.2011р. між сторонами був укладений договір позики (далі - Договір) за яким позивач надав відповідачу позику в розмірі 24800грн, а відповідач зобов'язувався повернути позику в строк до 31.12.2012р. шляхом щомісячних платежів по 2066,67грн на місяць протягом 2012р. до 20 числа поточного місяця.

Разом з тим, відповідач не виконав вчасно свого зобов'язання з повернення позики у зв'язку з чим станом на 01.01.2013р. мав заборгованість перед позивачем в розмірі 17404грн. Крім того, на підставі п.3.1 Договору відповідач зобов'язаний сплатити позивачеві штраф в розмірі 2480грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2014р. (а.с.6), зміненого ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 22.12.2015р. (а.с.27-30), з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за договором позики в розмірі 17404грн та штраф в розмірі 2480грн.

Зазначені обставини справи підтверджуються відповідними судовими рішеннями, а тому відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК суд вважає їх доведеними.

До теперішнього часу відповідач не повернув позивачеві грошові кошти у зв'язку з чим позивач вимагає стягнути з відповідача інфляційні нарахування на суму боргу, три проценти річних від простроченої суми та проценти з користування позикою в розмірі облікової ставки НБУ.

Отже між сторонами склалися позикові правовідносини, які регулюються параграфом 1 глави 71 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Згідно ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2014р. та ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 22.12.2015р. відповідач порушив грошове зобов'язання перед позивачем, оскільки станом на 01.01.2013р. не повернув позивачеві частину позики в розмірі 17404грн та штраф в розмірі 2480грн. Тож період прострочення починається саме з 01.01.2013р.. Тому на підставі ч.2 ст.625 ЦК відповідач зобов'язаний сплатити позивачеві суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Розрахунок суми інфляційного збільшення та трьох відсотків річних, наданий позивачем відповідає даним індексів інфляції, що розміщені на порталі Державної служби статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua/), а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, стосовно стягнення процентів з користування позикою суд зауважує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що якщо договором позики не передбачено сплати процентів за користування позикою, то така позика є безпроцентною. Натомість, якщо договором передбачений обов'язок позичальника сплатити проценти за користування позикою, але не зазначений розмір цих процентів, то тоді їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Укладений між сторонами Договір (а.с.5) не містить обов'язку позичальника сплачувати проценти позикодавцю за користування позикою. Крім того, з аналізу положень п.2.1 Договору вбачається, що сторони передбачили правила повернення позики, відповідно до яких позика повертається рівними частинами протягом дванадцяти місяців, розмір яких визначається з урахуванням суми боргу станом на 01.01.2012р.. Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами укладений договір безпроцентної позики, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача процентів за користування позикою не підлягає задоволенню.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом були сплачені судовий збір в розмірі 487,20грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.7, 10-12, 27, 31, 88, 174, 209, 212-215, 218 Цивільно-процесуального кодекс України, ст.ст.625, 1048 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 01.10.2011р. у вигляді інфляційних втрат від прострочення боргу в розмірі 14594,86грн та трьох відсотків річних в сумі 1789,55грн, що всього разом складає 16384 (шістнадцять тисяч триста вісімдесят чотири)грн. 41 (сорок одна)коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 (двадцять) коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги або заяви про його перегляд, якщо апеляційну скаргу чи заяву не було подано.

Головуючий: С. О. Дунаєв