Справа № 134/1480/14-ц Провадження № 22-ц/772/361/2016Головуючий в суді першої інстанції Зарічанський В. Г.
Категорія 57 Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

15 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Медвецького С.К., Чорного В.І.

з участю секретаря судового засідання Агеєвої Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про захист прав споживача, відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

встановила:

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Крижопільського районного суду Вінницької області із позовом до ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про захист прав споживача.

В обґрунтування позову посилався на те, що в його користуванні перебуває легковий автомобіль "Ауді-80", д.н.з. НОМЕР_1, переданий йому спадкоємцем померлого власника автомобіля ОСОБА_3 - ОСОБА_4

09.11.2012 року о 09 год. 08 хв. в смт. Крижопіль керуючи автомобілем ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_2 водій ОСОБА_5 порушив правила дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем "Ауді-80" під його керуванням та пошкодження транспортних засобів.

Постановою Крижопільського районного суду від 21.11.2012 року водія ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи від 07.10.2015 року №1034/15-21 станом на дату ДТП вартість забезпеченого автомобіля складала 32211,79 грн., а станом на 19 листопада 2012 року (після ДТП) вартість відновлювальних робіт даного автомобіля склала величину близьку до 41054,62 грн., а тому забезпечений транспортний засіб автомобіль "Ауді-80" вважається знищеним.

А тому позивач просив стягнути з НАСК "Оранта", в якій застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_5, на свою користь страхове відшкодування за страховим випадком у сумі 17211,79 грн.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 10.12.2015 року в позов задоволено частково, стягнуто з НСК "Оранта" на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування за страховим випадком, який мав місце 09.11.2012 року за участю забезпечених транспортних засобів ВАЗ 2105 під управлінням ОСОБА_5 та "Ауді-80" під управлінням ОСОБА_2 в сумі 16701,79 грн.

Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн., та витрати на оплату авто товарознавчої експертизи в сумі 738 грн. Вирішено питання про стягнення в дохід держави судового збору в сумі 487,20 грн.

Не погодившись із рішенням відповідачем НАСК "Оранта" через свого представника ОСОБА_7 подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, його невідповідність дійсним обставинам справи, просить скасувати рішення і ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник апелянта НАСК "Оранта" Баліцкий О.В. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Лукавський А.В. проти вимог апеляційної скарги заперечував, просить залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляції та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; и є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 є споживачем фінансових послуг страховика і на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, на думку суду відповідач тим самим визнав, що позивач є законним користувачем транспортного засобу, а відтак має право на страхове відшкодування у разі настання страхового випадку.

Проте з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися, так як суд неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для правильного їх вирішення, внаслідок чого неправильно застосував норми матеріального права.

Так, судом встановлено, що 09.11.2012 року о 9 год. 08 хв. в смт Крижопіль ОСОБА_5 керуючи автомобілем ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_2 порушив правила дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем "Ауді-80" державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та спричинив пошкодження вказаних транспортних засобів.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України підтверджена постановою Крижопільського районного суду від 21.11.2012 року.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільної правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_5 застрахована Національною акціонерною страховою компанією «Оранта», що підтверджується полісом №АВ/3953866 (а.с. 25) зі строком дії з 20.05.2012 року по 19.05.2013 року включно. Відповідно до полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 50000 грн., а розмір франшизи - 510 грн.

Відносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України врегульовані Законом України від 01.07.2004 року №1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до п. 1.6 статті 1 наведеного закону власниками транспортних засобів являються юридичні та фізичні особи, які, відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або експлуатуються особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована на законних підставах.

Пунктом 2.1 та 2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року (з наступними змінами і доповненнями) визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; г) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Позивач ОСОБА_2 керував автомобілем Audi 80, реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, відповідно до якого його власником є ОСОБА_3, а також полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/7529541 (а.с. 3-5).

Апеляційний суд відкидає посилання апелянта на те, що у позивача ОСОБА_2, який не є власником автомобіля, не виникло право на звернення до суду за захистом своїх прав.

Так, стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб'єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб'єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Частиною 3 статті 397 ЦК України визначено, що фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішення суду.

Відповідно до статті 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Отже, факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого Суду України в п.13 Постанови №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спору про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Зазначена правова позиція сформульована в постанові Верховного суду України від 03 грудня 2014 року в справі №6-183ц/14 і суд згідно з ч. 2 ст. 214 ЦПК України зобов'язаний її враховувати при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що власник транспортного засобу згідно із свідоцтвом про його реєстрацію - ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до моменту дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас за матеріалами витребуваної апеляційним судом спадкової справи №317/2011 до майна померлого ОСОБА_3, після смерті останнього заяву про прийняття спадщини подав лише син померлого - ОСОБА_4, який і передав автомобіль в користування ОСОБА_2

Оскільки незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України), ОСОБА_4 був власником автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди, а ОСОБА_2 - його законним володільцем як такий, що мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, і реєстраційний документ на цей транспортний засіб, переданий йому власником.

Натомість суд першої інстанції вдався до оцінки правовідносин, що склалися між ОСОБА_2 і НАСК «Оранта», як між страхувальником і страховиком, що виходить за межі предмету позову, оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 ґрунтуються на тому, що НАСК «Оранта» застрахувала цивільно-правову відповідальність ОСОБА_5, а не ОСОБА_2

З цих же підстав безпідставними є посилання позивача в позовній заяві і суду першої інстанції в рішенні на Закон України «Про захист прав споживачів», так як ОСОБА_2 не є споживачем послуг страхування, що надаються НАСК «Оранта» ОСОБА_5 за укладеним з останнім договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, так як застосував закон, який не поширюється на ці правовідносини, проте не застосував закон, який підлягав застосуванню.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання апелянта на неправильне визначення судом першої інстанції розміру відшкодування.

Так, Страховою компанією "Оранта" визначена вартість усунення пошкоджень забезпеченого автомобіля, яка складає, приблизно 45000 гривень, що підтверджується ремонтною калькуляцією від 19.11.2012 року.

Також відповідачем проведено аукціон з визначення ринкової вартості застрахованого транспортного засобу, після його пошкодження, про що складено протокол №5104 від 14 грудня 2012 року за яким ринкову вартість пошкодженого автомобіля визначено в 15000 гривень, що підтверджується протоколом № 5104 затвердження результатів аукціону від 14 грудня 2012 року.

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи від 07.10.2015 року №1034/15-21 станом на дату ДТП (09 листопада 2012 року) вартість забезпеченого автомобіля складала 32211,79 грн., а станом на 19 листопада 2012 року вартість відновлювальних робіт забезпеченого автомобіля, відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 15.11.2012 року та ремонтної від 19.11.2012 року складала величину близьку до 41054,62 грн.

З огляду на наведене забезпечений транспортний засіб вважається знищеним, так як його відновлення є економічно необґрунтованим.

Статтею 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов'язання відповідача НАСК "Оранта" відшкодувати позивачеві страхове відшкодування за страховим випадком в сумі 16701,79 грн., яка складається із різниці в сумі вартості забезпеченого пошкодженого автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди, за виключенням встановленої страховим полісом розміру франшизи ( 32211,79 грн. - 15000 грн.- 510 грн.)

Отже рішення суду першої інстанції слід скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог з інших підстав.

Крім того, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягуючи із відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги в розмірі 2000 грн., суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання.

Так, статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правовому допомогу входять до витрат, пов'язаних із розглядом справи.

Виходячи із змісту статей 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допущені до участі в розгляді справи в якості осіб, які надають правову допомогу, ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що 24 липня 2014 року між ОСОБА_2 та адвокатом Лукавським А.В. укладено договір про надання правової допомоги. Однак, відомості про те що останній був допущений до участі в розгляді справи ухвалою суду як особа, що надає правову допомогу - відсутні.

Із журналу судових засідань від 24.07.2014 року - 10.12.2015 року вбачається, що Лукавський А.В. брав участь у справі як представник позивача, а не особа, яка надає правову допомогу.

В матеріалах справи відсутні акт виконаних робіт й обґрунтований розрахунок вартості правової допомоги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача НАСК "Оранта" на користь позивача витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката.

Неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права відповідно до п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Керуючись ст. 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" задовольнити частково.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково

Стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АВ/3953866 від 17.05.2012 року) за страховим випадком, який мав місце 09 листопада 2012 року з участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ-2105, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, в сумі 16701 грн. 79 коп., а також судові витрати по справі в сумі 738,00 грн.

Стягнути з ПАТ НАСК «Оранта» на користь держави 487,20 грн. судового збору.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ.

Головуючий:/підпис/ Стадник І.М.
Судді: З оригіналом вірно: суддя апеляційного суду /підпис/ Чорний В.І. /підпис/ Медвецький С.К. Стадник І.М.