Справа № 182/8635/15-ц
Провадження № 2/0182/699/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.04.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Шестакової З.С.

при секретарі - Пометій Є.Т.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 ТЬЮБ» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд

встановив:

ОСОБА_1 14 березня 2008 року був прийнятий на посаду стропальника ТОВ „ОСОБА_3 ТЬЮБ. З 01 червня 2013 року переведений пресувальником на випробуванні труб на обробці трубопрокатного цеху ТОВ „ОСОБА_3 ТЬЮБ.

Розпорядженням ТОВ „ОСОБА_3 ТЬЮБ № 1854ок від 18 листопада 2015 року він був звільнений з роботи з посади пресувальника на випробуванні труб на обробці трубопрокатного цеху з 18 листопада 2015 року за пунктом 4 статті 40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

Позивач вважає дане звільнення незаконним з наступних підстав.

Так, в ніч з 01 листопада 2015 року на 02 листопада 2015 року він працював в зміні «Г» з 23 год. 00 хв. до 07 год.00 хв.. Близько 04 год. 30 хв. йому на мобільний телефон зателефонувала його мати ОСОБА_4, яка просила його негайно приїхати до дому з приводу раптової хвороби його дочки ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4), якій потрібна медична допомога оскільки вона була вагітна. Тому він змушений був без офіційної згоди залишити роботу та побігти додому. При цьому він намагався поставити у відомість майстра, однак його не було на місці. Він забрав дочку з дому та на таксі доставив її до гінекологічного відділення Комунального Закладу «Нікопольська міська лікарня № 1 ДОР». Оскільки вона відмовилась від госпіталізації, він змушений був відвезти її додому, а потім приблизно о 07 год. повернувся на роботу. Таким чином, він був відсутній на роботі з 04 год. 30 хв. до 07 год. 00 хв. близько 02 год. 30 хв., що не дозволяло адміністрації ТОВ „ОСОБА_3 ТЬЮБ звільняти його з роботи за прогул за статтею 40 пункту 4 КЗпП України.

Позивач вважає, що він був відсутній на роботі 02 листопада 2015 року з 04 год. 30 хв. до 07 год. 00 хв. з поважних причин, тому просив суд задовольнити його позовні вимоги, визнати незаконним розпорядження № 1854ок від 18 листопада 2015 року щодо його звільнення з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України та поновити його на посаді пресувальника на випробуванні труб на обробці трубопрокатного цеху ТОВ „ОСОБА_3 ТЬЮБ, стягнувши з ТОВ „ОСОБА_3 ТЬЮБ середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Під час судового засідання позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Також, просив суд врахувати, що відповідачем в порушення діючого законодавства не видавався наказ про його звільнення. Крим того, він був відсутній на роботі менше ніж 3-х годин з поважних причин, що підтверджується зробленими записами у журналах гідравлічних випробувань, прийому та передачі змін ДОТСП гідропреса «MAIR» та фотографією гідравлічного пресу з фіксації поломок та помилок за нічну зміну 02 листопада 2015 року.

Представник відповідача ТОВ «ОСОБА_3 ТЬЮБ» позовні вимоги позивача не визнала і суду показала, що ОСОБА_1 був звільнений з роботи відповідно до вимог діючого законодавства в звязку з відсутністю на роботі без поважних причин з 03 години ночі до 07 години ранку 02 листопада 2015 року.

Факт його відсутності на роботі більше 3-х годин підтверджується актом від 02 листопада 2015 року за підписами змінного майстра дільниці ОСОБА_6, бригадира ОСОБА_7 та профгрупорга ОСОБА_8

До того ж, ОСОБА_1 покинув роботу 02 листопада 2015 року без відповідного дозволу, чим порушив Правила внутрішнього трудового розпорядку, та через КПП цеху не проходив, що також підтверджується листом ТОВ «ВЕТО» за № 145-01 від 01 березня 2016 року.

Протоколом № 46 від 18 листопада 2015 року засідання Президіуму первинної профспілкової організації ПМГУ ТОВ «ОСОБА_3 ТЬЮБ» надано згоду на звільнення ОСОБА_1 за пунктом 4 статті 40 КЗпП України за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин).

Розпорядженням від 18 листопада 2015 року № 1854ок ОСОБА_1 був звільнений з роботи з 18 листопада 2015 року за пунктом 4 статті 40 КЗпП України за прогул, відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин 02 листопада 2015 року.

В своєму поясненні позивач зазначив, що покинув роботу о 04 год. 30 хв. з причин телефонного дзвінка з дому про необхідну допомогу його вагітній дочці. При цьому, змінного майстра він не попередив.

З довідки КЗ «Нікопольська міська лікарня № 1 ДОР» вбачається, що його донька повнолітня, тому вона здатна самостійно приймати рішення. Мати ОСОБА_1 також мала можливість викликати швидку допомогу. Отже, на думку представника відповідача, підстав для відсутності на роботі без відповідного дозволу у ОСОБА_1 не було. До того ж, дана довідка надана ОСОБА_9 та ніяк не підтверджує перебування у лікарні разом з нею її батька ОСОБА_1 Тому, представник відповідача вважає, що ОСОБА_1 був відсутній на роботі більше трьох годин без поважних причин.

Враховуючи те, що при вивільнені ОСОБА_1 ТОВ «ОСОБА_3 ТЬЮБ» дотримано всіх норм трудового законодавства, звільнення позивача відбулося за достатніх правових підстав, представник відповідача просив суд в позові ОСОБА_1 про поновлення на роботі відмовити.

Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд приходить до наступного.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:

-прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 з 14 березня 2008 року по 18 листопада 2015 року знаходився у трудових відносинах з ТОВ «ОСОБА_3 ТЬЮБ» де працював на посаді пресувальника на випробуванні труб на обробці трубопрокатного цеху (а.с.33,35).

Розпорядженням ТОВ «ОСОБА_3 ТЬЮБ» № 1854ок від 18 листопада 2015 року він був звільнений з роботи з посади пресувальника на випробуванні труб на обробці трубопрокатного цеху з 18 серпня 2015 року за пунктом 4 статті 40 КЗпП України за прогул без поважних причин 02 листопада 2015 року (а.с.66). З даним розпорядженням позивач був ознайомлений 19 листопада 2015 року.

Факт відсутності ОСОБА_1 на роботі 02 листопада 2015 року з 03 год. до 07 год. підтверджується актом від 02 листопада 2015 року (а.с. 37) та поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які дали суду аналогічні показання та підтвердили факт відсутності ОСОБА_1 на роботі 02 листопада 2015 року більше трьох годин без поважних причин. При цьому ОСОБА_6 суду показав, що ОСОБА_1 покинув роботу без відповідного дозволу та разової перепустки та до кінця зміни на робочому місці не появився.

Пунктом 3.10.1. розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «ОСОБА_3 ТЬЮБ» передбачено, що проходити до Товариства та виходити за його територію

дозволяється тільки через КПП з перепустками встановленого зразку і тільки в час повязаний з роботою, за винятком окремої категорії працівників, котрим дозволяється у звязку з виробничою необхідністю проходити через КПП протягом робочої зміни або у випадках, передбачених встановленим в Товаристві порядком при наявності відповідного письмового дозволу на вхід та вихід (а.с.92-95).

Відповідно пункту 4.6. Інструкції «Про пропускний та внутрішньообєктовий режим на ТОВ «ОСОБА_3 ТЬЮБ», затвердженої генеральним директором та ТОВ «ОСОБА_3 ТЬЮБ 16 червня 2009 року, вихід працівників за межі цеху протягом робочої зміни з питань не повязаних з виробництвом здійснюється за звільненими записками, які видаються начальником цеху, дільниці, відділу, зміни, майстра, з відміткою охоронця про час вибиття прибуття до цеху (а.с.85-91).

Суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_1 02 листопада 2015 року пункту 4.6. Інструкції «Про пропускний та внутрішньообєктовий режим на ТОВ «ОСОБА_3 ТЬЮБ», оскільки під час судового засідання позивач не спростовував той факт, що він покинув роботу та знаходився за межами підприємства без відповідного дозволу та разової перепустки.

Відповідно до статті 149 КЗпП України адміністрація ТОВ «ОСОБА_3 ТЬЮБ» зажадала ОСОБА_1 надати письмові пояснення, які він надав 15 листопада 2015 року та в яких зазначив, що 02 листопада 2015 року о 04 год. 30 хв. він покинув дільницю з причини дзвінка з дому, так як його дочка вагітна на 9 місяці. Перебуваючи у стресовому стані, він не попередив майстра про залишення роботи (а.с.48).

На обґрунтування поважність причин відсутності на роботі 02 листопада 2015 року, позивач надав суду довідку КЗ «Нікопольська міська лікарня № 1 ДОР» від 17 листопада 2015 року, яка була видана ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, про те що вона зверталася до гінекологічного відділення 02 листопада 2015 року о 05 год. 30 хв., діагноз «вагітність 21-23 тижня. Загроза переривання». Від госпіталізації відмовилася. (а.с.22).

Суд вважає, що дана довідка не доводить факт відсутності позивача на роботі 02 листопада 2015 року з поважних причин, оскільки з неї не вбачається, що ОСОБА_1 був присутній при зверненні його дочки ОСОБА_5 (прізвище якої в довідці вказано «Буцикіна») о 05 год. 30 хв. до гінекологічного відділення.

Крім того, якщо прийняти до уваги пояснення позивача про повернення його на роботу приблизно о 07 год. 02 листопада 2015 року, він мав можливість поставити у відомість свого безпосереднього керівника про відсутність на роботі з поважної причини, однак даним правом він не скористався та довідку отримав у КЗ «Нікопольська міська лікарня № 1 ДОР» лише 17 листопада 2015 року, тобто після того, як адміністрація зажадала від нього письмового пояснення з приводу його відсутності на роботі.

До того ж, судом встановлені розбіжності у часі звернення дочки позивача до лікарні 02 листопада 2015 року. Так, з довідки КЗ «Нікопольська міська лікарня № 1 ДОР» від 17 листопада 2015 року вбачається, що вона зверталася 02 листопада 2015 року о 05 год. 30 хв., в той час як свідок з боку позивача ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що він зустрів ОСОБА_1 разом з дочкою в районі автовокзалу м. Нікополя 02 листопада 2015 року о 06 год. 20 хв. 06 год. 30 хв. та зі слів ОСОБА_1 йому відомо, що вони поспішали до лікарні.

Суд також не може взяти до уваги доводи позивача та пояснення свідка ОСОБА_11 щодо відсутності ОСОБА_1 на роботі менше трьох годин з посиланням на записи у журналах гідравлічних випробувань, прийому та передачі змін ДОТСП гідропреса «MAIR» та фотографією гідравлічного пресу з фіксацією поломок та помилок за нічну зміну 02 листопада 2015 року з наступних підстав.

Судом встановлено, що записи у журналі прийому та передачі змін ДОТСП гідропреса «MAIR» 02 листопада 2015 року зроблені ОСОБА_11, а не ОСОБА_1, що також підтвердив у судовому засіданні ОСОБА_11

Адміністрацією ТОВ «ОСОБА_3 ТЬЮБ» проводилась перевірка факту відсутності 02 листопада 2015 року на роботі ОСОБА_1 та було встановлено, що ОСОБА_11 зміну працівнику наступної зміни ОСОБА_12 не передавав, а запис у журналі про передачу зміни була зроблена ним раніше (а.с.104).

З журналу гідравлічних випробувань та фотографій гідравлічного пресу з фіксації поломок та

помилок за нічну зміну 02 листопада 2015 року не вбачається, що ОСОБА_1 був присутній на роботі до 04 год. 30 хв. 02 листопада 2015 року.

До того ж, 04 листопада 2015 року ОСОБА_11 надав письмові пояснення на імя директора економічної безпеки ТОВ «ОСОБА_3 ТЬЮБ» ОСОБА_13, в яких пояснив, що він 02 листопада 2015 року прийняв зміну на гідравлічному пресі та під час розкатки труби був збитий фотоелемент вимірювального прибору та о 02 год. 23 хв. зламався на дві частки, що спричинило повну зупинку обладнання. В 06 год. він звернувся до служби ремонту, однак замінити датчик не вдалося через його відсутність. Зміну він здав о 06 год. 35 хв. (а.с.100).

Суд також вважає, що ОСОБА_1 не довів той факт, що він повернувся на роботу 02 листопада 2015 року о 07 год., оскільки дані обставини спростовуються показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_14 та свідка з боку позивача ОСОБА_11 у судовому засіданні 04 квітня 2016 року.

Нормою частини 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 3 статті 10, частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить висновку, що ОСОБА_1 залишив роботу та був відсутній на ТОВ «ОСОБА_3 ТЬЮБ» 02 листопада 2015 року більше трьох годин протягом робочої зміни (з 03 год. до 07 год.) без поважних причин, тобто здійснив прогул, а тому правомірно був звільнений з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України.

Судом не встановлені порушення з боку відповідача статей 43, 148 та 149 КЗпП України (а.с.37,41,42,43,45-48).

Доводи ОСОБА_1 про те, що відповідач не видавав наказ про його звільнення необґрунтовані, оскільки у своїй управлінській діяльності власник або уповноважений ним орган може видавати накази і розпорядження. У законодавстві обидва види управлінських рішень вважається синонімами. Розпорядження про звільнення позивача з роботи за статтею 40 пункт 4 КЗпП України було видано 18 листопада 2015 року за № 1854ок (а.с.66).

В той же час, суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 в тій частині, що вони бачили ОСОБА_1 02 листопада 2015 року під час скоєння кримінального правопорушення на території ТОВ «ОСОБА_3 ТЬЮБ», оскільки однозначне встановлення факту участі позивача в скоєнні кримінального правопорушення можливо лише після доведення його вини в законному порядку. До того ж, сам позивач заперечує факт його участі у скоєнні кримінального правопорушення 02 листопада 2015 року, посилаючись на те, що в зазначений час він перебував за межами території ТОВ «ОСОБА_3 ТЬЮБ».

З огляду на викладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК, 40, 43, 148, 149, 232 КЗпП України, суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 в позові до Товариства з обмеженою відповідальністю „ОСОБА_3 ТЬЮБ про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть

подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_16