ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1327/16-ц
провадження № 2/753/2722/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Комаревцевої Л.В.

за участі секретаря - Драгой В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щербак Ірина Василівна, ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними,

в с т а н о в и в:

У січні 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щербак Ірина Василівна, ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними.

Позивач зазначає, що з 03.11.2007 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Дарницького районного суду міста Києва 17.11.2015. Від шлюбу мають двох доньок: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час шлюбу позивач та відповідач спільно набули наступне нерухоме майно: квартиру під номером АДРЕСА_1; квартиру під номером АДРЕСА_2; машино-місця під номерами АДРЕСА_3; земельні ділянки, кожна із яких є площею 0,2500 га, кадастрові номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2, цільовим призначенням - для ведення садівництва, що розташовані за адресою: К район, Дударківська сільська рада.

30.07.2015 позивач зранку, через поганий фізичний стан внаслідок постійного стресу, звернулася за медичною допомогою до Медичної клініки «Борис», де їй було надано медичну допомогу та поставлено діагноз «вегетативна судина дисфункція по змішаному типу».

Повернувшись додому позивач зазнала психологічного тиску з боку Відповідача, який запропонував їй вирішити питання щодо розподілу їх спільного майна набутого в шлюбі при цьому Відповідач запевнив Позивача, що ним вже підготовлені відповідні необхідні для такого поділу документи і їх лише необхідно підписати у нотаріуса.

Незважаючи на незадовільний фізичний стан, позивач разом із Відповідачем звернулись до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щербак Ірини Василівни, де позивач підписала заздалегідь підготовлені нотаріусом документи.

Підписуючи у нотаріуса запропоновані відповідачем документи позивач вважала, що такі документи забезпечують виконання Відповідачем їх попередніх домовленостей, та що їх наслідком буде набуття нею права власності на зазначену квартиру в м. Києві.

У жовтні 2015 року, після численних звернень позивача щодо надання документів, які б підтверджували її право власності на вищевказану квартиру, відповідач повідомив їй, що він не збирався і не збирається виконувати в майбутньому ніяких домовленостей щодо передачі їй у власність квартири, та що вона добровільно відмовилась від своєї частки у їх спільному майні на його користь.

Враховуючи викладені обставини, позивач вказує, що при посвідченні вказаних заяв мала місце помилка позивача стосовно правової природи цих правочинів та їх правових наслідків. Посилаючись на ст. ст.202,203,215,229 ЦК України просить визнати недійсними заяви ОСОБА_2, що посвідчені приватним нотаріусом Київського міського округу Щербак Іриною Василівною 30 липня 2015 року за реєстровими № 2281 та 2282,стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву з викладених в ній підставах.

Представник відповідача та представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили в повному обсязі, з підстав викладених в усних запереченнях. Вважають, що при посвідченні вказаних заяв відсутня помилка позивача стосовно правової природи цих правочинів та їх правових наслідків. Позивач повністю усвідомлювала зміст заяв та правові наслідки їх підписання. За викладених обставин просять відмовити у задоволенні позову.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щербак І.В. в судове засідання не з`явилась. Надала до суду заперечення на позов в яких вказала, що при посвідченні вказаних заяв не було місця помилки позивача стосовно правової природи та їх правових наслідків. Волевиявлення учасника правочину було вільним і відповідало його внутрішній волі на момент вчинення правочину.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до Ст.78 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що нотаріус засвідчує справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і не мають характеру угод та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини. Нотаріус, засвідчуючи справжність підпису, не засвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою. Тексти договорів, заповітів, довіреностей, заяв, на яких нотаріусом засвідчується справжність підпису викладаються на спеціальних бланках нотаріальних документах. Перед підписанням документа нотаріус зобов'язаний забезпечити ознайомлення зі змістом документа. При вчиненні нотаріальної дії, що потребує власноручного прикладання підпису осіб, нотаріус перевіряє справжність підпису цих осіб шляхом здійснення ними підпису у його присутності. Встановлення їх особи здійснюється за документами, визначеними Законом України «Про нотаріат», а саме за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії.

Як встановлено судом, позивач 03.11.2007 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Дарницького районного суду міста Києва 17.11.2015. Від шлюбу мають двох доньок: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 7,8)

Позивач вказує, що за час шлюбу з відповідачем спільно набули наступне нерухоме майно: квартиру під номером АДРЕСА_1; квартиру під номером АДРЕСА_2; машино-місця під номерами АДРЕСА_3; земельні ділянки, кожна із яких є площею 0,2500 га, кадастрові номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2, цільовим призначенням - для ведення садівництва, що розташовані за адресою: К район, Дударківська сільська рада.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що 30.07.2015 зранку, через поганий фізичний стан внаслідок постійного стресу, звернулася за медичною допомогою до Медичної клініки «Борис», де їй було надано медичну допомогу та поставлено діагноз «вегетативна судина дисфункція по змішаному типу». Повернувшись додому позивач зазнала психологічного тиску з боку Відповідача, який запропонував їй вирішити питання щодо розподілу їх спільного майна набутого в шлюбі при цьому Відповідач запевнив Позивача, що ним вже підготовлені відповідні необхідні для такого поділу документи і їх лише необхідно підписати у нотаріуса.

Враховуючи викладені обставини, позивач зауважує, що при посвідченні вказаних заяв мала місце помилка позивача стосовно правової природи цих правочинів та їх правових наслідків. Посилаючись на ст. ст.202,203,215,229 ЦК України просить визнати недійсними заяви ОСОБА_2, що посвідчені приватним нотаріусом Київського міського округу Щербак Іриною Василівною 30 липня 2015 року за реєстровими № 2281 та 2282,стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суд зважає на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Позовна заява не містить посилань на матеріальні норми, що дозволяють захистити право позивача. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує цивільні правовідносини.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Саме такий концептуальний підхід до застосування судами положень ст. 16 ЦК знайшов своє втілення в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі № 6-20цс11.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, визнання правочину недійсним.

Разом з тим, позивач просить визнати недійсними заяви ОСОБА_2, що посвідчені приватним нотаріусом Київського міського округу Щербак Іриною Василівною 30 липня 2015 року за реєстровими № 2281 та 2282.

Проте, в поданих заявах зазначено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щербак І.В. засвідчила справжність підпису ОСОБА_2, який зроблено у її присутності. Крім того вказано, що особу ОСОБА_2, яка підписала документ встановлено, її дієздатність та факт реєстрації шлюбу перевірено. За викладених обставин, оскільки нотаріусом не було засвідчено фактів, викладених у заявах, а лише підтверджено, що підпис зроблено певною позивачем, відсутні підстави вважати, що даний документ є правочином та може бути визнаний недійсним з підстав ст. ст.202,203,215,229 ЦК України.

Враховуючи викладені обставини, спірні заяви не є правочином, а визнання їх не дійсними не передбачено діючим законодавством як спосіб захисту прав.

На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щербак Ірина Василівна, ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Комаревцева Л.В.