Провадження № 22-ц/779/1436/2016
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Вакарук В.М., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Драганчук У.М. з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_2 про зобовязання демонтувати літній майданчик, стягнення 243,60 грн. витрат по оплаті судового збору за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2016 року відмовлено в задоволенні позову виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_2 про зобовязання демонтувати літній майданчик, стягнення 243,60 грн. витрат по оплаті судового збору.

Апелянт на дане рішення подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що ОСОБА_2 не дотримано вимог Положення щодо порядку встановлення торгових літніх майданчиків. 28.05.2014 року провідним спеціалістом КП Муніципальна інспекція з благоустрою складено протокол про адміністративне правопорушення №304 за ст. 152 КУпАП на ОСОБА_2 як фізичну особу- підприємця, Бар №9. 03.07.2014 року винесено постанову №08/326 адміністративної комісії при виконавчому комітетові Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої відповідача ОСОБА_2 фізичну особу-підприємця, Бар №9 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил благоустрою, а саме самовільне встановлення літнього майданчика на вул. Коновальця, 18.

За результатами розгляду постанови адміністративної комісії від 03.07.2014 року та з метою усунення виявлених порушень виконавчим комітетом було прийнято рішення від 04.06.2014 року №270 «Про демонтаж самовільно встановлених літніх торгових майданчиків», п. 1.22 якою зобовязано ОСОБА_2 демонтувати в 10-ти денний термін самовільно встановлений торговий літній майданчик.

Належним відповідачем є особа, яка вчинила правопорушення, тобто ОСОБА_2 як фізична особа. Твердження відповідача про обмеження дії положення виключно на субєктів господарювання суперечить Конституції України та самому Положенню, де сказано, що дія положення поширюється на всі субєкти господарювання незалежно від форм власності, проте не сказано, що виключно субєктами господарювання обмежує свою дію.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов та стягнути судові витрати.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 28.05.2014 року провідним спеціалістом КП Муніципальна інспекція з благоустрою складено протокол про адміністративне правопорушення №304 за ст. 152 КУпАП на ОСОБА_2 як фізичну особу-підприємця, Бар №9 (а.с.10), а 03.07.2014 року винесено постанову №08/326 адміністративної комісії при виконавчому комітетові Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої відповідача ОСОБА_2 фізичну особу-підприємця, Бар №9 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил благоустрою, а саме самовільне встановлення літнього майданчика на вул. Коновальця, 18 (а.с.12).

Згідно письмових пояснень, наданих ОСОБА_2 у протоколі, останній зазначив, що є власником земельної ділянки, на якій розміщений літній майданчик, що підтверджується копіями державних актів на право приватної власності на землю виданого на імя відповідача та ОСОБА_3: Серія ІФ № 15/02-007834 від 20.11.2000 року та Серія І-ІФ №041951 від 07.02.2002 року(а.с.35, 36).

На даних земельних ділянках розміщено Бар №9 та майданчик для обслуговування клієнтів кафе на вулиці, дані обставини були зазначені у протоколі.

Відповідно до ч1.ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч.1 ст. 317 цього кодексу передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Та ч.1 ст. 320 ЦК України встановлено, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ч.4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Представник позивача в судах першої та апеляційної інстанцій посилається на "Положення про розміщення та порядок облаштування літніх торгових майданчиків в м. Івано-Франківську" від 20.03.2014 року за № 152. Так, згідно п.2.1. Літній торговий майданчик тимчасовий, збірно-роздрібний пункт громадського харчування, який розташовується поруч фасаду закладу ресторанного господарства. Виготовляється з полегшених конструкцій, встановлюється без влаштування фундаментів. Літній майданчик функціонує в теплий період року з 01.04 01.11. П. 2.11. Положення, самовільно встановлений - літній торговий майданчик використовується без погодження виконавчого комітету міської ради укладеного договору на право тимчасового користування елементами благоустрою комунальної власності або правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що зафіксовано рейдовою групою, повноваженим органом виконавчого комітету.

Відповідно до наведених положень характерною ознакою розміщення літнього майданчика є його тимчасове функціонування та розміщення на земельній ділянці комунальної власності чи з використанням елементів благоустрою комунальної власності.

Суд першої інстанції правильно встановив, що розміщений відповідачем біля власного кафе, майданчик для обслуговування клієнтів, встановлений на приватній земельній ділянці, без використання будь-яких елементів благоустрою комунальної власності.

Дія цього Положення відповідно до п.1.3 - поширюється на всі субєкти господарювання та організації, незалежно від форм власності, а позивач звернувся до суду з позовною заявою з вимогами до ОСОБА_2 як фізичної особи, керуючись вказаним Положенням, що суперечить змісту даного Положення.

Також представник відповідача в суді ствердив, що приміщення «Бар №9» у даний час не функціонує, а майданчик припинив свою діяльність.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_4

ОСОБА_5