провадження № 2/760/153/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

За участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

За участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ПАТ «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У судовому засіданні суд поставив на обговорення питання про залишення позову без розгляду у зв'язку з повторною неявкою до суду представника позивача.

Відповідач проти залишення позову без розгляду не заперечував.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду з таких підстав.

Відповідно до статті 157 ЦПК суд має розглянути справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Суд встановив, що провадження у цій справі відкрито 27.11.2015, а справа була призначена до судового розгляду на 28.12.2015.

У судовому засіданні 28.12.2015 відповідач заявила клопотання про визнання явки представника позивача обов'язковою, оскільки вона не погоджується з розміром заборгованості, вказувала на те, що частково здійснювала погашення заборгованості, проте зазначені грошові кошти не були зараховані банком.

Враховуючи те, що у матеріалах справи є клопотання позивача про розгляд справи без його участі, а також заперечення відповідача проти позову, необхідність встановлення розміру заборгованості, суд журнальною ухвалою від 28.12.2015 визнав явку представника позивача обов'язковою (а.с. 31).

У зв'язку з цим, судове засідання було відкладено на 16.02.2016. Про те, що явка представника позивача визнана обов'язковою, його було повідомлено повісткою, яка місить вказівку про це (а.с. 33, 34, 38).

У судове засідання 16.02.2016 позивач не з'явився, тому розгляд справи було відкладено на 14.03.2016.

У судове засідання 14.03.2016 представник позивача повторно не з'явився, однак знову надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та наполягав на тому, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач надала генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, укладену з позивачем 23.02.2016, тобто після звернення банку до суду з цим позовом, із строком дії до 28.02.2017, платіжне доручення від 23.02.2016 на суму 3000 грн. на виконання вимог зазначеної угоди, запити, які вона подавала банку щодо ненадходження грошових коштів на рахунок, які залишені без відповіді (а.с. 44-48).

Отже, враховуючи обставини справи та надані відповідачем докази, суд вважає, що без представника позивача неможливо вирішити справу по суті.

За змістом частини третьої статті 169 ЦПК та пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК позовна заява залишається судом без розгляду за сукупності таких умов: а) належного повідомлення позивача про час і місце проведення судового розгляду; б) позивач повторно не з'явився в судове засідання; в) від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Незважаючи на те, що явка представника позивача була визнана судом обов'язковою, представник позивача вдруге у судові засідання не з'явився, про час розгляду справи сповіщався завчасно та належним чином у порядку, визначеному статтею 74 ЦПК.

Так, про судове засідання, призначене на 16.02.2016, позивач був повідомлений судовою повісткою, яка отримана ним 29.01.2016 (а.с. 35), а судова повістка на 14.03.2016 отримана позивачем 04.03.2016 (а.с. 40), тобто не пізніше ніж за три дні до судового засідання з розрахунком, щоб позивач мав достатньо часу для явки в суд та підготовки до участі у судовому засіданні.

Таким чином, суд здійснив усі необхідні процесуальні дії для забезпечення явки позивача в судові засідання.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Являючись ініціатором даного судового провадження, позивач в судові засідання не з'являється, провадженням у справі не цікавиться.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до частини третьої статті 27 ЦПК особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Заборона зловживання правом міститься також у статті 13 ЦК.

Відповідно до частини шостої статті 13 ЦК у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

За правилами пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач, звернувшись до суду з позовом, не з'являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк розглянути справу, зловживає своїми процесуальними правами, а тому суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду.

Керуючись статтями 157, 169, 207, 210, 293 ЦПК, суд,-

у х в а л и в:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Роз'яснити Публічному акціонерному товариству «Акцент-Банк» право звернення до суду повторно.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л. В. Шевченко