АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб:

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою кредитної спілки «Українська кредитно-фінансова група», заінтересована особа ОСОБА_2, про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року задоволено заяву КС «Українська кредитно-фінансова група» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду. Видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Бона Деа» від 05.08.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у сумі 47 410,49 грн.та витрат на правову допомогу у сумі 2 000 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає про те, що суд першої інстанції невірно встановив те, що справа про стягнення з нього на користь КС«Українська кредитно-фінансова група» заборгованості за кредитним договором підвідомча третейському суду. Крім того вказав, що всупереч вимогам чинного законодавства та в порушення ч.1 ст. 389-9 ЦПК України Деснянський районний суд м. Києва не повідомив його про час та місце судового засідання, чим порушив його законні права та інтереси щодо судового захисту, надання своїх заперечень і пояснень по справі, не перевірив

Справа №752/11582/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2544/2016
Головуючий у суді першої інстанції:С.В.Ярошенко
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
належним чином чи наявні підстави для видачі виконавчого листа, не витребував матеріали справи з постійно діючого третейського суду та не пересвідчився про відсутність порушень при розгляді справи та винесенні рішення третейським судом, що в результаті призвело до постановлення незаконної ухвали.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на доводи викладені в ній.

Кредитна спілка «Українська кредитно-фінансова група» явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки представника суду не повідомила, а тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності представниказаявника у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

05.08.15 року постійно діючим Третейським судом при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Українська кредитно-фінансова група» заборгованості за кредитним договором у сумі 47 410,49 грн. та витрат на правову допомогу у сумі 2 000 грн.

У серпні 2015 року КС «Українська кредитно-фінансова група» звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про видачу виконавчого листа на підставі вищезазначеного рішення Третейського суду.

Задовольняючи заяву КС «Українська кредитно-фінансова група» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду, суд першої інстанції виходив з того, що дане рішення третейського суду не скасоване компетентним судом, третейський суд діяв в межах своєї компетенції, в межах третейської угоди, яка не оскаржена відповідачем в судовому порядку на день розгляду справи.

З таким висновком суду не можна погодитись оскільки він не відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постановах №6-856-цс15 від 02 вересня 2015 року, №6-2074-цс15 від 04 листопада 2015 року, №6-1716-цс15 від 11 листопада 2015 року.

Так, питання видачі виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів регламентовано главою 2 розділу VII-1 ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 389-9 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 389-10 цього Кодексу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 389-10 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, зокрема, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Незалежно від предмета та підстав спору, а також незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів поширюється на спори за позовами кредиторів про стягнення заборгованості з позичальників за договорами споживчого кредиту.

Суд першої інстанції не взяв до уваги правову позицію Верховного Суду України, не з'ясував, чи є кредитний договір споживчим, на які саме соціальні потреби даний кредит було отримано та використано ОСОБА_2 (п.1.2 договору).

Крім того, ухвала суду першої інстанції була постановлена за відсутності ОСОБА_2 з посиланням на ч.1 ст. 389-9 ЦПК України, який не був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Так, відповідно до вимог ч.1ст. 389-9 ЦПК України заява про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається суддею одноособово протягом п'ятнадцяти днів з дня її надходження до суду в судовому засіданні з викликом сторін. Неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Як вбачається із матеріалів справи, подана КС «Українська кредитно-фінансова група» заява про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду була призначена до розгляду судом на 25 серпня 2015року, про що сторонам у справі було направлено судові повістки (а.с.9).

Зі змісту ухвали від 25 серпня 2015 року вбачається, що суд розглянув дану заяву у відповідності до вимог ч. 1 ст.389-9 ЦПК України, оскільки вважав, що сторони про розгляд даної заяви повідомлені належним чином, а їх неявка не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Разом з тим, у матеріалах справи міститься клопотання представника КС «Українська кредитно-фінансова група» Фроленкова Д.Ю. про розгляд заяви у відсутності представника заявника (а.с.2).

Проте, матеріали справи не містять доказів належного повідомлення судом ОСОБА_2 про розгляд заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду. Про зміст оскаржуваної ухвали ОСОБА_2 стало відомо 17.12.2015 року, під час ознайомлення з матеріалами справи №6-465/15 його представником ОСОБА_1

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при розгляді даної справи позбавив ОСОБА_2 можливості на судовий захист в даній справі, надання своїх доказів по справі та заперечень, захист його законних прав та інтересів, оскільки не з'ясував належним чином всіх обставин справи та не перевірив їх належними доказами.

Зазначені обставини надають підстави суду апеляційної інстанції дійти висновку про те, що оскаржувану ухвалу постановлено судом першої інстанції з порушенням встановленого порядку розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, що у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та передачі питання (щодо вирішення заяви по суті) на новий розгляд до суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує ухвалу суду першої інстанції та передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: