Справа № 265/153/16-ц
Провадження № 4-с/265/3/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді- Копилової Л. В.,

при секретарі Єфремовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції,

зацікавлена особа ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції.

Свої вимоги мотивує тим, що 27 липня 2007 року постановою державного виконавця ВДВС було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-1064, виданого 10 липня 2007 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів.

В ході проведення виконавчих дій по вказаному виконавчому провадженні 04 березня 2014 року державним виконавцем ВДВС у зв»язку з винекненням заборгованості по аліментам понад три місяці була винесена постанова про арешт його майна та оголошена заборона на його відчуження. Однак на теперішній час він таку заборгованість погасив, про що свідчить письмова розписка стягувачки, і продовжуюється систематичне відрахування аліментів із його заробітної плати.

Вважає, що накладенням арешту порушуються його права як власника, а дії державного виконавця щодо відмови у скасуванні арешту накладеного на його майно є незаконними, тому просить суд визнати незаконними дії державного виконавця ВДВС щодо відмови у скасуванні арешту накладеного на все його рухоме і нерухоме майно, скасувати такий арешт та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис № 4901015 від 06 березня 2014 року про арешт земельної ділянки 39 г., розташованої в місті Маріуполі, проїзд Волгоградський.

При розгляді скарги представник заявника ОСОБА_4 повністю підтримала вимоги скарги і просила їх задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 та зацікавлена особа ОСОБА_2 на розгляд скарги до суду не з»явилися, будучи належним чином повідомленими про її розгляд в установленому законом порядку.

Державний виконавець Олєйник Л.І. при розгляді скарги зазначила, що дії державного виконавця є законними і підстав для визнання їх неправомірними немає. Разом з цим вказала, що не заперечує проти скасування арешту, накладеного на майно боржника, оскільки на даний час жодної заборгованості по аліментах у боржника немає.

Вислухавши пояснення сторін та вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.08.2007 року державним виконавцем Орджонікідзевського ДВС Маріупольського міського управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-1064, виданого 10 липня 2007 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі ? частки його доходу (а.с.4).

У період виконання вказаного судового рішення державним виконавцем цього відділу ДВС 04 березня 2014 року була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, у зв"язку із наявністю заборгованості по аліментах понад 3 місяці.

Вказаною постановою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 (а.с.5).

Як встановлено судом при розгляді скарги та підтверджується письмовою розпискою стягувачки ОСОБА_2 вона отримала від боржника ОСОБА_1 гроші в рахунок наявної заборгованості по аліментах і претензій з цього приводу вона не має (а.с.6).

ОСОБА_1 звертався до суду з позовною заявою про зняття арешту з його майна в зв»язку з відсутністю заборгованості по аліментам і ухвалою судді від 31 грудня 2015 року йому було відмовлено у відкритті провадження у справі з роз»ясненням, що його вимоги мають розглядатися в порядку, передбаченому розділом УІІ ЦПК України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов"язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і у повному обсязі виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи у заявника ОСОБА_1 була наявна заборгованість по аліментах понад 3 місяці і тому державним виконавцем було винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

ОСОБА_1 усно звертався до державного виконавця з проханням зняти арешт накладений на його майно в зв»язку з погашенням ним заборгованості по аліментам, однак державний виконавець відмовив йому в цьому з роз»ясненням права на звернення до суду з цього приводу.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Державний виконавець зобовязаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

З урахуванням того, що під час виконання рішення суду у ОСОБА_1 була наявна заборгованість по аліментах, що і викликало необхідність державному виконавцю накласти арешт на його майно, однак така заборгованість повністю погашена, але виконавче провадження не завершено, тому суд вважає дії державного виконавця законними та такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас за змістом наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» та відповідних роз»яснень, наданих в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС під час виконання судових рішень у цивільних справах» в позовному порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

А у випадку незавершеного виконавчого провадження, коли боржник фактично оскаржує дії державного виконавця щодо підставності та обґрунтованості накладення арешту на його майно, то таке звернення підлягає розгляду не в позовному провадженні, а шляхом подачі боржником скарги на дії державного виконавця (ст. 383 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведені вимоги діючого законодавства України, а також відсутність заборгованості у ОСОБА_1 по сплаті аліментів, суд приходить до висновку, що його вимоги про скасування арешту, накладеного на все рухоме і нерухоме майно підлягають задоволенню, а такий арешт скасуванню.

Крім цього, заявник у своїй скаргі просив виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис № 4901015 від 06 березня 2014 року про арешт земельної ділянки 39 г., розташованої в місті Маріуполі, проїзд Волгоградський.

З приводу цієї вимоги, суд зазначає, що в цій частині заявнику необхідно відмовити, оскільки це питання не відноситься до компетенції суду.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги скарги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з підстав, зазначених вище.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, зацікавлена особа ОСОБА_2, задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений на все рухоме та нерухоме майно, належне боржнику ОСОБА_1, постановою серії ВП № 10782266, винесеною 04 березня 2014 року державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції.

В іншій частині задоволення скарги, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області протягом п?яти днів з дня її проголошення.

Суддя ____________________