Справа № 2-2569/11
УХВАЛА

10 березня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Львова заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду,

встановив:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22.09.2014 року, ухваленому у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та відшкодування моральної шкоди, було зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні спільними приміщеннями загальною площею 5,8 кв.м. та здійснити демонтаж переобладнаних ним вказаних приміщень і привести їх у попередній стан.

ОСОБА_1 звернулася до суду зі заявою про розяснення рішення суду /Т- 2 а.с.46,47/, які змінювала уточнювала /Т-2 а.с.64,65/, посилаючись на те, що рішення є незрозумілим, і тому просить роз'яснити рішення суду в частині: «зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні спільними приміщеннями загальною площею 5,8 кв.м. та здійснити демонтаж переобладнаних ним вказаних приміщень і привести їх у попередній стан», шляхом уточнення резолютивної частини рішення суду, виклавши останню в такій редакції: «Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні приміщеннями ванної, вбиральні (санвузла) та коридори, загальною площею 5,8 кв.м., які перебувають у спільному користуванні квартири № 8-А та квартири № 8-Б в будинку М 55 по вул. Виговського в м. Львові; здійснити демонтаж замка на дверях ванної, вбиральні (санвузла) які перебувають у спільному користуванні квартири № 8-А та квартири М 8-Б в будинку № 55 по вул.. Виговського в м. Львові; привести зазначені приміщення ванної, вбиральні (санвузла) які перебувають у спільному користуванні квартири № 8-А та квартири № 8-Б в у попередній стан відповідно до технічного паспорту квартири № 8-Б та плану дев'ятого поверху (поверхового плану) будинку № 55 по вул. Виговського в м. Львові.»

Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить заяву задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти заяви заперечив, подав до суду письмові заперечення /Т-2 а.с.77,78/, в яких просить у задоволенні заяви відмовити, надав пояснення аналогічні доводам, зазначеним у заяві.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали заяви та справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22.09.2014 року має недолік, оскільки в ньому відсутні достатньо чіткі вказівки на ознаки індивідуально-визначених характеристик приміщень, які знаходять у спільному користуванні сторін, що робить рішення незрозумілим і ускладнює реалізацію права користування ОСОБА_3 зазначеними приміщеннями.

Як убачається з матеріалів справи приміщення загальною площею 5,8 кв.м., про які вказано в рішенні суду, перебувають у спільному користуванні мешканців квартири № 8-А та квартири № 8-Б в будинку № 55 по вулю Виговського в м. Львові.

Суд критично ставиться твердження представника відповідача, що у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки заявником був пропущений строк предявлення виконавчого документа до виконання, та не бере такі твердження до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 221 ЦПК України подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Як убачається з виконавчого листа № 1-2569/11 виданого Залізничним районним судом м. Львова рішення суду набрало законної сили 22.12.2014 року /Т-2 а.с.7/, а заява про розяснення рішення була подана ОСОБА_1 до суду 10.09.2015 року, тобто в межах однорічного строку предявлення виконавчого листа суду до виконання, який передбачений п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо інших вимог заяви, зокрема розяснити, що ОСОБА_2 зобовязаний здійснити демонтаж замка на дверях ванної, вбиральні (санвузла) які перебувають у спільному користуванні квартири № 8-А та квартири М 8-Б в будинку № 55 по вул. Виговського в м. Львові, а також те, що у спірні приміщення мають бути приведені попередній стан відповідно до технічного паспорту квартири № 8-Б та плану дев'ятого поверху (поверхового плану) будинку № 55 по вул. Виговського в м. Львові, то суд вважає, що в цій частині заява не підлягає задоволенню, оскільки в результаті цього зміниться зміст самого рішення, що є неприпустимим в силу ч. 1 ст. 221 ЦПК України.

Керуючись ст. 221 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву задовольнити частково.

Розяснити рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та відшкодування моральної шкоди.

Зазначити, що ОСОБА_2 зобовязується не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні спільними приміщеннями загальною площею 5,8 кв.м., що перебувають у спільному користуванні квартири № 8-А та квартири АДРЕСА_1 та здійснити демонтаж переобладнаних ним вказаних приміщень і привести їх у попередній стан.

В решті вимог заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:

Оригінал ухвали.

.