Справа № 464/6750/12 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/783/6088/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Шеремети Н.О.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 30 серпня 2016 року у справі за поданням Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львова про видачу дублікату виконавчого листа,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 30.08.2016 року подання начальника Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа №1319/6750/2012, який був виданий 22.11.2012 року Сихівським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь Житлового кооперативу №140 10303 грн. 22 коп., судових витрат у розмірі 214 грн. 60 коп., а всього 10517 грн. 82 коп.

Ухвалу суду оскаржила боржник ОСОБА_2, просить її скасувати з підстав порушення норм процесуального права і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що в матеріалах справи немає жодних доказів, які б підтверджували втрату оригіналу виконавчого листа, а посилання суду на звернення голови кооперативу з інформаційними запитами, є безпідставними, оскільки вони не містять інформації про неотримання стягувачем постанови про повернення виконавчого документу чи про його втрату. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що постановою державного виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ від 27.06.2013 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними) і з того часу стягувач не звертався у ВДВС із заявою про примусове виконання рішення суду, тому строк для предявлення виконавчого листа до виконання пропустив і з заявою про його поновлення до суду не звертався, а тому підстав для видачі дублікату виконавчого листа немає, так як він не може бути предявлений до виконання.

В судове засідання апеляційного суду інші особи, які беруть участь у справі, крім боржника, не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи всі були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Статтею 370 ЦПК України визначено, що замість втраченого оригіналу виконавчого листа суд, який його видав, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

З матеріалів справи встановлено, що 20.11.2012 року представник стягувача подав до суду заяву про видачу йому виконавчого листа на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 23.08.2012 року, яке набрало законної сили 05.11.2012 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Житлового кооперативу №140 10303 грн. 22 коп., судових витрат у розмірі 214 грн. 60 коп., а всього 10517 грн. 82 коп. (а.с.159).

Згідно з інформаційною довідкою Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львова (а.с.163), у названому відділу ДВС перебувало виконавче провадження ВП №35493827 з примусового виконання виконавчого листа №1319/6750/2012, виданого 22.11.2012 року Сихівським районним судом м.Львова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Житлового кооперативу №140 10303 грн. 22 коп., судових витрат у розмірі 214 грн. 60 коп., а всього 10517 грн. 82 коп., який постановою державного виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ від 27.06.2013 року був повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними).

Статтею 31 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент винесення державним виконавцем постанови від 27.06.2013 року, було визначено, що копія постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст.47 цього Закону надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак, документу на підтвердження отримання стягувачем повернутого вказаною вище постановою оригіналу виконавчого листа названим відділом ДВС надано не було, тому підстав для протилежного висновку, ніж той, якого дійшов суд першої інстанції про втрату оригіналу виконавчого листа, в колегії суддів немає.

Доводи апелянта про те, що у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити, оскільки на момент звернення до суду за видачею дубліката виконавчого листа вже закінчився строк предявлення виконавчого листа до виконання, є безпідставними, оскільки нормою статті 370 ЦПК України не передбачено, що подання державного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа може бути подане до суду лише в межах строку, встановленого для предявлення його до виконання.

Питання про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання регулюються нормою ст.371 ЦПК України і воно може бути вирішено судом лише за заявою стягувача.

Отже, процесуальним законом не заборонено стягувачу звернутись до суду із заявою в порядку ст.371 ЦПК України після отримання дубліката виконавчого листа.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» в старій редакції і відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» у нині чинній редакції, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк предявлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Отже, у разі втрати оригіналу виконавчого листа, первинним є вирішення питання про видачу його дубліката, інакше, це суперечило б вимогам ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції), якою передбачено, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.3 цього Закону.

Наслідком пропущення стягувачем строку для предявлення виконавчого документа до виконання, згідно з п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», є повернення виконавчого документа стягувачу, який відповідно до ч.6 ст.12 цього Закону має право звернутись із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Таким чином, судом першої інстанції не було допущено порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення питання, доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції про необхідність видачі стягувачу дубліката виконавчого листа у звязку з втратою його оригіналу під час виконання судового рішення, оскільки такий відповідає вимогам ст.370 ЦПК України, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 30 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

ОСОБА_3