Провадження № 2/127/228/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 квітня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Гриневича В.С.,

при секретарі: Курукутіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу №127/26725/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 13972,60 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що між сторонами 08.01.2013 року був укладений кредитний договір №A223RG82180205, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між нею і банком кредитно-заставний договір. Відповідач була ознайомлена і згодна з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з Умовами.

Позивач свій обов'язок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, внаслідок чого станом на 16.11.2015 року виникла заборгованість у розмірі 13972,60 грн., яка складається з наступного:

- 5000,00 грн. - заборгованість за кредитом;

- 7.93 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1950,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 5873,12 гри. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 641,55 грн. штраф (процентна складова).

В силу вищевказаних обставин позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №A223RG82180205 від 08.01.2013 року в розмірі 13972,60 грн.

Представник позивача в судове засідання призначене на 07.04.2016 року, не з'явився, однак клопотанням від 26.11.2015р., просив суд розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. При цьому, судові засідання 24.02.2016р. та 10.03.2016р. відбувалися в режимі відеоконференції, забезпечення проведення якої було доручено Самарському районному суду м. Дніпропетровська. В судових засіданнях 24.02.2016р. та 10.03.2016р. представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі пояснивши, що позивач свій обов'язок по кредитному договору виконав та надав відповідачу кредитні кошти в сумі 5000 грн., однак відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань у звязку з чим виникла заборгованість. В той же час представник позивача не наполягала на проведенні наступних судових засідань в режимі відеоконференції.

Відповідач в судове засідання, призначене на 07.04.2016 року, не з'явилась, однак від її представника надійшла заява від 07.04.2016р., в якій останній просить суд розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги не визнає та просить у їх задоволенні відмовити. В попередніх судових засіданнях представник відповідача суду пояснив, що дійсно 08.01.2013 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №A223RG82180205, відповідно до умов якого відповідачу мав бути наданий кредит у розмірі 5000,00 грн. для придбання пластикових вікон шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок ФОП ОСОБА_3 Однак ПАТ «Акцент-Банк» взятих на себе зобовязань не виконав, жодних коштів на рахунок ФОП ОСОБА_4 не перерахував і ОСОБА_1, відповідно, не отримала ніяких вікон. За таких обставин немає правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 жодних грошових коштів.

Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08.01.2013 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № A223RG82180205, який складається з заяви позичальника, Умов та правил і ОСОБА_2 банку.

Зі змісту заяви позичальника від 08.01.2013 року вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до ПАТ «Акцент-Банк» з проханням надати їй кредит у розмірі 5000,00 грн., строком на 36 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредит надається позичальникові з метою оплати вікон шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_5 № 4600 в ПАТ «Акцент-Банк». ОСОБА_1 погодилась, що підписана нею заява разом із запропонованими ПАТ «Акцент-Банк» Умовами і правилами, Тарифами складає між нею та Банком кредитний договір (а.с. 5-12). Вказані письмові документи містять усі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а тому в силу положень ст. 638 ЦК України даний договір вважається укладеним.

Відповідно до положень статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині виконання банком своїх зобов'язань за кредитним договором представник позивача послався на те, що банком здійснено безготівковий переказ грошових коштів в розмірі 5000,00 грн. на поточний рахунок ФОП ОСОБА_5 № 4600 в ПАТ «Акцент-Банк».

На підтвердження зазначеного банком надано виписку з особового рахунку ОСОБА_6 від 08.01.2013 року та меморіальний ордер №HSAV8B063X від 08.01.2013 року (а.с. 60). З даної виписки та меморіального ордеру вбачається, що здійснюється оплата відповідно до рахунка-фактури №ЛА-0801 від 08.01.2013 року в розмірі 5000 грн. на кореспондентський рахунок №0025 в ПАТ «Акцент-Банк».

Таким чином, рахунок одержувача за вказаним меморіальним ордером не співпадає з рахунком ФОП ОСОБА_5, на який мали бути перераховані кошти та який був погоджений сторонами в кредитному договорі, а тому даний меморіальний ордер не є належним доказом перерахування банком грошових коштів відповідно до умов кредитного договору.

В подальшому, представником банку надано ще один меморіальний ордер № BLFZ0PP491 від 08.01.2013 року (а.с. 98). З даного меморіального ордеру вбачається, що здійснюється оплата відповідно до рахунка-фактури №ЛА-0801 від 08.01.2013 року в розмірі 4100 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_5 № 4600 в ПАТ «Акцент-Банк».

Однак, сума грошових коштів в розмірі 4100 грн. не відповідає погодженому сторонами розміру кредиту, який мав становити 5000 грн., та про надання якого стверджує позивач.

Окрім того, даний меморіальний ордер № BLFZ0PP491 від 08.01.2013 року не відповідає вимогам, які встановлені до первинних документів банку Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254. Зокрема, у вказаному меморіальному ордері відсутні такі обов'язкові реквізити, передбачені п. 4.10. Положення, як місце складання; назва підприємства (банку), що склало документ; посади осіб, відповідальних за здійснення операції і правильність її оформлення; особистий підпис (електронний цифровий підпис), печатка та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.

Поряд з цим, обгрунтовуючи позовні вимоги та на підтвердження факту перерахування коштів, позивачем також надано копію рахунку-фактури №ЛА-0801 від 08.01.2012р., копію прибуткового касового ордеру, виданого ФОП ОСОБА_5 від 08.01. - без зазначення року та копію не заповненої квитанції. (а.с. 84-85)

Проте, зазначені документи судом не приймаються до уваги, оскільки в жодному разі не підтверджують факту перерахування коштів ФОП ОСОБА_5

Так, рахунок-фактура №ЛА-0801 датована 08 січня 2012 року, тоді як перерахування коштів мало бути здійснено в січня 2013 року. В свою чергу, прибутковий касовий ордер, виданий ФОП ОСОБА_5 від 08.01. не містить року його видачі. Крім того, зі вказаного прибуткового касового ордеру вбачається, що від ОСОБА_1 були прийняті кошти в розмірі 5000 грн. (а.с. 85). Однак вказаний прибутковий касовий ордер суперечить твердженням банку про те, що кредитні кошти були перераховані на рахунок ФОП ОСОБА_5 безготівковим платежем, оскільки касовий ордер є первинним документом, що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси (п. 1.2. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637).

Крім того, оригінали вищевказаних рахунку та прибуткового касового ордеру, а також меморіального ордеру ордер № BLFZ0PP491 від 08.01.2013 року позивачем не надано, тоді як в судовому засіданні 10.03.2016р. представника позивача було зобовязано надати суду зазначені оригінали документів.

При цьому, листом від 23.03.2016р. представник позивача пояснила, що «оригінали вищезазначених документів ще не надійшли до представника позивача з архіву, оскільки пошук оригіналів документів потребує значного часу». (а.с. 95)

У звязку з надходженням такої заяви та клопотанням представника позивача надати додатковий час для направлення на адресу суду оригіналів документів, в судовому засіданні 24.03.2016р. було оголошено перерву до 07.04.2016р., про що повідомлено позивача. Проте, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштивих відправлень (а.с.104-107) позивачем оригіналів вищевказаних рахунку, прибуткового касового ордеру та меморіального ордеру суду не надано, інших письмових пояснень з приводу ненадання оригіналів документів також не надано.

Разом з тим, в судовому засіданні 24.03.2016р., протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача про витребування у позивача - ПАТ «Акцент-Банк» виписки про рух коштів по рахунку ФОП ОСОБА_4 №4600 відкритому в ПАТ «Акцент-Банк» за 8 січня 2013 року.

З метою виконання протокольної ували Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2016р. у справі №127/16125/15-ц судом позивачу надіслано запит від 24.03.20156р., яким зобовязано позивача в строк до 6 квітня 2016 року надати суду належним чином засвідчену виписку про рух коштів по рахунку ФОП ОСОБА_4 №4600 відкритому в ПАТ «Акцент-Банк» за 8 січня 2013 року. (а.с. 101)

Зазначений запит суду отримано ПАТ «Акцент-Банк» що підтверджується повідомленнями про вручення поштивих відправлень (а.с.104-107), однак залишено без реагування та виконання.

Відповідно до статей 57-60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з частино 1 статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що банком не доведено належними, допустимими і достовірними доказами виконання своїх зобов'язань за кредитним договором № A223RG82180205 від 08.01.2013 року в частині перерахування кредитних коштів в розмірі 5000 грн. на погоджений сторонами поточний рахунок ФОП ОСОБА_5 №4600 в ПАТ «Акцент-Банк», а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

З огляду на те, що в задоволені позову відмовлено, судові витрати слід залишити без відшкодування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 197, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Судові витрати залишити без відшкодування.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 11.04.2016р.

Суддя: