УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КолодійчукВ.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3,на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним,

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року ОСОБА_2звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір позики, укладений між нею та ОСОБА_4 25 серпня 2013 року, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав їй грошові кошти в розмірі 60 тис. доларів США, посилаючись на те, що умовами договору не передбачено порядок повернення грошових коштів, а також не підтвердження факт їх передачі. Крім того, ОСОБА_2 вказувала, що валютою договору може бути тільки грошова одиниця гривня.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для застосування положень ст.ст. 203, 215 ЦК України та для задоволення позовних вимог.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук