АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №212/9561/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/84/К/16 Зімін М. В.
Категорія № 66 ( І ) Доповідач - Соколан Н. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Соколан Н. О.,

суддів: Бондар Я. М., Зубакової В. П.

за участю: секретаря Маслової К. В.,

заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 грудня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про визнання сина ОСОБА_3 безвісно відсутнім. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що її син ОСОБА_3 у 2000 році знявся з реєстрації за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 та покинув його. Через десять років її син з'явився за своїм місцем проживання і 27.09.2010 року знову був зареєстрований в належній їй квартирі. В подальшому через два дні син знову поїхав з місця реєстрації і з того часу вона більше з сином не спілкувалась та не бачила його. У 2012 році син дзвонив своїй рідній сестрі і казав, що проживає в Росії. Зазначила, що відсутність сина створила їй певні труднощі та перешкоджає у здійснені її прав та обов'язків зокрема щодо сплати комунальних платежів, просить визнати ОСОБА_3 безвісно відсутнім.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 грудня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у її заяву задовольнити. Зокрема, посилається на те, що суд дійшов помилкового висновку про недоведеність факту відсутності ОСОБА_3 за місцем постійного мешкання, не взяв до уваги надані заявником докази; у довідці від 19.11.2015 року № 86 та у висновку начальника поліції від 19.11.2015 року маються суттєві розбіжності, однак суд не прийняв мір для встановлення дійсних обставин справи. Судом не враховано, що у справах про визнання особи безвісно відсутньою не передбачено оголошення розшуку фізичної особи. Також у суду не було відомостей про те, що за останнім місцем мешкання сина заявника протягом року надходили будь-які відомості щодо місця перебування зазначеної особи, тому відмова у задоволенні заяви є безпідставною.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи, ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності з ОСОБА_4, ОСОБА_5 належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.10,11).

Згідно довідки Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби «НОВА-КОМ» від 02.11.2015 року разом із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1-син власника, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2-онук власника.

Згідно акту складеному мешканцями будинку АДРЕСА_1, та затвердженому начальником дільниці ТОВ «УЮТ-2011», ОСОБА_3 не мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з 27 вересня 2010 року.

Згідно висновку ЄО №, затвердженого Начальником Жовтневого ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 19.11.2015 року, 16.11.2015 року ОСОБА_2 звернулась з заявою про вжиття заходів щодо розшуку ОСОБА_3 В ході проведення перевірки остання звернулась із заявою про припинення будь-якого розгляду матеріалів за фактом свого звернення, так як розшуку не потребує, до міліції звернулась для отримання довідки з метою вирішення комунальних питань (а.с.32,33,34).

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не довела суду законність і обґрунтованість її вимоги відносно визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 234 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Громадянин може бути визнаний безвісно відсутнім тільки у разі якщо виникла необхідність у визнанні громадянина безвісно відсутнім, у разі відсутності відомостей про нього за місцем його постійного, а не тимчасового, проживання, якщо неможливо встановити його місце знаходження доступними для заінтересованих осіб засобами: об'яви по телебаченню, у газеті, шляхом розшуку поліцією, звернення до організацій по місцю передбачуваного місця знаходження або до родичів чи знайомих.

Як вбачається з відповіді Криворізького ВП Жовтневого відділення поліції від 21.12.2015 № 30/876 розшукова справа за заявою ОСОБА_2 не заводилась. У судовому засіданні було оглянуто матеріали надані Криворізьким ВП Жовтневого відділення поліції за заявою ОСОБА_2, відповідно до яких розшукові дії стосовно ОСОБА_3 поліцією не проводились.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказів на вжиття заявником інших заходів спрямованих на встановлення місця перебування ОСОБА_3 суду не надано.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судовому засіданні, кожен окремо, пояснили суду, що їм не відомо де знаходиться ОСОБА_3

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку суду про відсутність підстав для визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються вищевикладеним, матеріалами справи та висновком суду першої інстанції.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: