Провадження № 2/761/6097/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Лукянчук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 5 562,44 доларів США та 1 219 333,86 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 08.04.2008 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №28808С61, згідно з умовами якого відповідачу ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 205 273,83 грн. для інвестування коштів у будівництво житла строком до 08.09.2014 року. Як зазначає позивач, він виконав свої зобов'язання в повному обсязі та надав кошти відповідачу. Однак, відповідач порушував умови кредитного договору, неналежно сплачував періодичні платежі, що призвело до виникнення кредитної заборгованості, а тому позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до Шевченківського районного суду м. Києва. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23.10.2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрексімбанк» заборгованість за кредитним договором №28808С61 від 08.04.2008 року у розмірі 94 585,84 дол. США та 13 355, 13 грн. Проте, оскільки ОСОБА_1 свої зобов'язання за Кредитним договором перед позивачем не виконує, станом на 12.01.2016 року заборгованість становить 5 562,44 дол. США та 1 219 333, 86 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву де зазначив, що просить розглянути справу за його відсутність та позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань на адресу суду не надходило.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено що 08.04.2008 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №28808С61, відповідно до якого останньому надано кредит у розмірі 205 273,83 грн. для інвестування коштів в будівництво житла та зобов'язався повернути кредит до 08.09.2014 року та сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених Договором.

Відповідно до п.2.2.1 кредитного договору, банк щомісячно нараховує проценти за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином: LIBOR (12m) + 7, 53 %.

Відповідно до п.2.4.1. кредитного договору відповідач ОСОБА_1 зобов'язався здійснювати погашення кредиту у валюті кредиту у строки та у сумах, визначених графіком погашення кредиту, що є обов'язковим для виконання відповідачем ОСОБА_1

Банком взяті на себе обов'язки було виконано у повному обсязі, кошти надані відповідачу.

Згідно п. 5.2 кредитного договору у разі невиконання зобов'язань за цим договором позичальник сплачує банку пеню, передбачену цим договором.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2012 року позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором №28808С61 від 08.04.2008 року, що станом на 12.06.2012 року становить 94 585, 84 дол. США, що еквівалентно згідно курсу НБУ 755 977, 33 грн., пені 13 355, 13 грн. та судового збору 3 219, 00 грн., а всього 772 551, 46 грн.

Як зазначає позивач, у зв'язку з несвоєчасним виконанням умов договору та рішення суду станом на 12.01.2016 року сума заборгованості становить 5 562,44 дол. США, що за курсом НБУ становить 130 741,62 грн. - заборгованість за процентами нарахована за період з 13.06.2012 року по 12.01.2016 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Однак, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч.1 ст. 623 ЦК України).

Відповідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконував свої зобов'язання в повному обсязі та не сплачував заборгованість, що встановлено зокрема рішенням суду.

З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нарахована пеня в розмірі 1 219 333,86 гривень при загальній заборгованості за відсотками - 130 741,62 гривень.

Відповідно до ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Застосовуючи ст. 551 ЦК України та зменшуючи розмір пені суд виходить з того, що пеня значно перевищує суму основного боргу, за рішенням суду вже стягнуто пеню, а тому, враховуючи принцип розумності та справедливості, зменшує її розмір до 130 741,62 грн.

Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» в пункті 27 роз'яснює, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Проте суд вважає, що застосування ст.551 ЦК України до правовідносин, які виникли між сторонами є правомірним, оскільки Закон - це нормативно-правовий акт, який приймається в особливому порядку органом законодавчої влади, регулює найбільш важливі суспільні відносини, виражає волю й інтереси більшості населення, має вищу юридичну силу щодо інших нормативно-правових актів, є загальнообов'язковим для всього населення і держави та охороняється державною владою.

Відповідач в судове засідання не з'явився, не надав доказів на спростування суми заборгованості.

А тому суд приходить до висновку про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача, що становить 5 562,44 долари США заборгованість за кредитом та пеню в розмірі 130 741 (сто тридцять тисяч сімсот сорок одна) гривна 62 копійки.

Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати.

На підставі ст.ст. 11, 14, 15, 16, 22, 512, 514, 520, 546, 572, 573, 574, 576, 582, 583, 584, 585, 586, 587, 589, 590, 623, 625, 1054 - ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором №28808С61 від 08.04.2008 року у розмірі: нараховані відсотки в сумі 5 562 (п'ять тисяч п'ятсот шістдесят два) долари США 44 центи, що еквівалентно згідно курсу НБУ 130 741 (сто тридцять тисяч сімсот сорок одна) гривна 62 копійки; пеню в розмірі 130 741 (сто тридцять тисяч сімсот сорок одна) гривна 62 копійки та 3 922,25 гривеньсудового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Г.Притула