Справа № 361/4645/15-ц Головуючий у І інстанції Маценко Н. П.
Провадження № 22-ц/780/1730/16 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
УХВАЛА

04 березня 2016 року суддя Апеляційного суду Київської області Журба С.О., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2016 року по справі, яким у задоволенні її позову було відмовлено.

У зв'язку з тим, що разом зі скаргою не були подані докази оплати судового збору, ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 лютого 2016 року апеляційну скаргу було залишено без руху, апелянту було запропоновано надати такі докази.

У відповідь на вищевказану ухвалу апеляційного суду ОСОБА_2 подала клопотання, в якому просить відкрити апеляційне провадження без сплати судового збору, оскільки відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» вона звільнена від обов'язку сплати судового збору.

Дослідивши доводи вказаного клопотання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення у зв'язку з наступним:

Ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено перелік пільг щодо сплати судового збору, яким звільнення особи від обов'язку сплати судового збору при подачі позову щодо захисту прав споживачів не передбачено. В той же час відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач звільнений від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням його прав. За таких умов у двох нормативно-правових актах однакового рівня містяться положення, що конфліктують одне з одним, тобто наявна колізія.

У разі наявності колізії нормативно-правових актів однакового рівня діє правило про пріоритет спеціального закону або більш пізнього у часі прийняття. Так, законодавчі акти, які містять спеціальні норми, мають пріоритет у застосуванні щодо інших законодавчих актів України. У вступній частині Закону України «Про судовий збір» зазначено, що питання справляння судового збору, його платників, об'єктів та розміру ставок, порядку сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регламентуються цим законом. За таких умов саме положення Закону України «Про судовий збір» є спеціальними нормами щодо вирішення питання про справляння судового збору та звільнення від його сплати, відтак мають пріоритет над положеннями інших законів.

Пріоритетними по відношенню до положень Закону України «Про захист прав споживачів» положення Закону України «Про судовий збір» є й за іншою ознакою, а саме за часом прийняття. У випадках колізії нормативних приписів законів слід керуватися роз'ясненнями Конституційного Суду України, викладеними в п. 3 мотивувальної частини його рішення від 3 жовтня 1997 р. № 4-зп про набуття чинності Конституції України. У цьому рішенні Конституційного Суду України роз'яснено: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Пільга для споживачів щодо сплати державного мита за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав, до Закону України «Про захист прав споживачів» була внесена Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону Української РСР «Про захист прав споживачів» від 15 грудня 1993 року. Пільга для споживачів щодо сплати судового збору була передбачена й ст. 5 прийнятого 08 липня 2011 року Закону України «Про судовий збір», якою також було внесено відповідні зміни до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». В той же час Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року така пільга була скасована. За таких умов положення зазначеного закону щодо скасування споживачам пільги щодо сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав, є як спеціальними нормами, так і прийняті останніми за часом по відношенню до інших законів, що регламентують питання сплати судового збору.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про те, що на даний час у споживача відсутні пільги щодо сплати судового збору, відтак апеляційна скарга ОСОБА_2 має бути оплачена таким збором. При цьому для регламентації даного питання не можуть бути застосовані положення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996 року та постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, оскільки вони були постановлені до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» та скасування законодавцем вищезгаданої пільги споживачам.

З урахуванням вищевикладеного клопотання ОСОБА_2 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 82, 297 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відкриття апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2016 року без сплати судового збору відмовити.

Надати ОСОБА_2 додатковий строк для виправлення вказаних в ухвалі апеляційного суду Київської області від 11 лютого 2016 року недоліків апеляційної скарги, що не може перевищувати п'яти днів з дня отримання нею даної ухвали, та попередити її про те, що у разі невиконання даної вимоги у вказаний строк апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду Київської області С.О. Журба