У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ (ЗАЯВИ) БЕЗ РУХУ

18.10.2016 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення та вселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним позовом.

Позовна заява не відповідає вимогам пунктів 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Позивачем не обґрунтовано та не зазначено доказів на підтвердження вимоги про виселення відповідача ОСОБА_2, зокрема, того факту, що відповідач ОСОБА_2 систематично порушує правила співжиття, а також того вжиття щодо відповідача ОСОБА_2 заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів і особа продовжує порушення правил співжиття. При цьому, позивач не вважає ОСОБА_2 членом своєї сімї.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

При цьому, з теорії права випливає, що зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Враховуючи наведене, суду не зрозуміло яким чином порушено права позивача відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до кожного з них та не конкретизовано зміст позовних вимог щодо них.

Серед позовних вимог також зазначено - вселити відповідача ОСОБА_2 до будинку № 331 по вул. Гагаріна у м. Ужгород, тобто до будинку, який не належить ні позивачу, ні відповідачу ОСОБА_2, а третім особам. Таким чином, позивачем не обґрунтовано вказану вимогу, а саме не зазначено, чим саме порушуються права позивача.

Окрім того, суд також вважає за необхідне розяснити, що згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. При цьому, відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції про сплату судового збору, такий сплачений позивачем тільки за одну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи наведене, суд вважає, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. ст. 119, 121 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення та вселення - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки у строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5