справа № 198/162/16-ц
провадження № 2/0198/78/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року Юрївський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Гайдар І.О., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Юрївка Юрївського району Дніпропетровської області позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа територіальна громада смт. Юрївка в особі Юрївської селищної ради Юрївського району Дніпропетровської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 26 жовтня 2014 року помер його батько, ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,811 га, та для ведення особистого селянського господарства площею 0,8000 га, які розташовані на території Юрївської селищної ради Юрївського району Дніпропетровської області. Вказане майно належало померлому на підставі державних актів на право приватної власності на землю.

Крім ОСОБА_2 спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є його син - ОСОБА_5, який відмовився від спадщини на користь позивача, та дружина - ОСОБА_3, яка вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця постійно проживала разом із ним.

Позивач своєчасно у встановлений законом строк звернувся до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, а згодом - з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину. Однак, отримав свідоцтво лише щодо 2/3 частини земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу земельну ділянку (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) постановою державного нотаріуса Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 10.03.2016 року йому відмовлено в звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на землю.

Таким чином, на даний час позивач не може оформити спадкові права після смерті батька, в звязку з чим змушений звернутись до суду з позовом про визнання за ним в порядку спадкування за законом права власності на 2/3 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,811 га, розташованої на території Юрївської селищної ради Юрївського району Дніпропетровської області.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, при цьому позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що належить задовольнити.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2014 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 603753, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстції 28.10.2014 року (а.с. 6).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок, розташованих на території Юрївської селищної ради Юрївського району Дніпропетровської області, а саме: земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,8000 га та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,811 га, яка належала померлому на підставі державного акта на право власності на землю серії ІІ -ДП № 120204, виданого у квітні 2002 року (а. с. 10).

Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.ст. 1217, 1258, 1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_2 згідно зі свідоцтвом про народження серії І-КИ № 388949, виданим 20 грудня 1973 року, являється сином ОСОБА_4, тому має право на спадкування у першу чергу (а.с. 36).

За положеннями ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 позивач прийняв шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, на підставі чого 11.03.2015 року заведено спадкову справу № 24/2015.

З матеріалів спадкової справи встановлено, що крім позивача, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його син, ОСОБА_5, який відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 шляхом подання відповідної заяви до державної нотаріальної контори, та дружина померлого - ОСОБА_3, яка на момент смерті чоловіка була зареєстрована та проживала разом з ним. Відомості про заповіти або спадкові договори, складені спадкодавцем за життя, у Спадковому реєстрі відсутні (а. с. 29-55).

Згідно з ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, ОСОБА_2 та дружина померлого ОСОБА_3 у встановленому законом порядку прийняли спадщину, син спадкодавця, ОСОБА_5, відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. Інших спадкоємців, які мають право на спадкове майно, не виявлено. Тому, суд доходить висновку, що позивач має право на 2/3 частини спадщини за законом після смерті ОСОБА_4

Згідно з ч. 1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач 10.03.2016 року звернувся до Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та отримав свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частини земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,8000 га (а.с. 45,54). Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу земельну ділянку (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) площею 8,811 га постановою державного нотаріуса Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області йому відмовлено в звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на землю (а.с. 9).

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5).

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Отже, зазначена постанова державного нотаріуса є такою, що відповідає вимогам нормативних актів.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 подав оголошення в засобах масової інформації про втрату оригінала державного акта на право приватної власності на землю на імя ОСОБА_4 серії ІІ-ДП № 120204, про що свідчить газета «ТН Экспресс» від 12.04.2016 року (а.с. 59).

Одночасно суд відмічає, що відсутність у позивача оригінала правовстановлюючого документа, який би підтверджував факт належності спадкодавцю ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку, є обставиною, що унеможливила оформлення права на спадщину за законом в нотаріальному порядку.

За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом та має право на спадкування 2/3 частини спадкового майна, відповідачка проти задоволення позову не заперечує, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, згідно даних Спадкової справи № 24/2015 немає.

Оскільки відсутність оригінала правовстановлюючого документа позбавляє позивача можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на 2/3 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,811 га, розташованої на території Юрївської селищної ради Юрївського району Дніпропетровської області., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1273, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 59, 60, 209, 212-215, 218, 294ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6, третя особа територіальна громада смт. Юрївка в особі Юрївської селищної ради Юрївського району Дніпропетровської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на 2/3 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,811 га, розташованої на території Юрївської селищної ради Юрївського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 26 жовтня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Юрївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.О.Гайдар