СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-н/759/15/16
ун. № 759/1150/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Семаніва Ю.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Луганськвугілля» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Державного підприємства «Луганськвугілля» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Розглянувши подану заяву суд вважає, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

З заяви та доданих до неї документів вбачається, що заява при видачу содового наказу подана без додержання вимог, викладених у ч. 5ст. 98 ЦПК України, а саме: до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про видачу судового наказу фізичною особою сплачується судовий збір за ставною 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до положень ст. 5 цього Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються лише позивачі - у справа про стягнення заробітної плати, а отже відповідно до положень чинного законодавства заявники у справах про видачу судового наказу про стягнення заборгованості із заробітної плати від сплати судового збору не звільняються.

Як вбачається з заяви, заявником не сплачено судовий збір за видачу судового наказу про стягнення заробітної плати.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 275 гривні 60 копійок та надати до суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 98 ЦПК України у заяви повинно бути зазначено ім'я (найменування) заявника та боржника.

Як вбачається із заяви процесуальний статус сторін визначено, як «позивач» і «відповідач», замість необхідного «заявника» і «боржника». Отже, слід усунути розбіжності в процесуальному статусі сторін.

Також, суд звертає увагу, що на підтвердження безспірності вимог заявника про стягнення невиплаченої заробітної плати, заявнику необхідно надати копій трудової книжки, завіреної належним чином, що підтверджують факт зайнятості заявника на вказаному підприємстві.

Відповідно до ч. 6 ст. 98 ЦПК України до неналежно оформленої заяви застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин суд вважає, що заяву про видачу судового наказу про стягнення з заборгованості із заробітної плати слід залишити без руху, а заявнику надати строк для усунення недоліків. В іншому випадку заява про видачу судового наказу вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Керуючись ст.ст. 98, 99, 119-121, 208-210 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Луганськвугілля» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати - залишити без руху.

Запропоновувати заявнику усунути вищевказані недоліки в строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання заявником копії ухвали.

У разі невиконання ухвали заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Семаніва