Номер провадження: 22-ц/785/2262/16
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 і Приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) «Українська пожежно-страхова компанія». Уточнивши свої позовні вимоги в процесі розгляду справи, позивач просила стягнути на її користь з ОСОБА_3 грошові кошти на оплату путівки на санаторно-курортне лікування в розмірі 11520 гривень, відшкодування моральної шкоди у розмірі 60772 гривень, компенсацію понесених судових витрат у розмірі 243 грн. 60 коп., а також просила стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування за шкоду пов'язану зі стійкою втратою працездатності у розмірі 13764 гривень, відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 гривень.

В обґрунтування позову позивач та її представник посилались на те, що 23 червня 2013 року на вул. Ак. Вільямса в м. Одесі сталася ДТП; автомобіль марки «Крайслер» р/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3, за наявності забороненого червоного сигналу світлофору в напрямку його руху, не вжив заходів для зупинки керованого ним транспортного засобу, в'їхав на пішохідний перехід, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2, яка рухалась на дозволяючий зелений сигнал світлофору. При цьому позивач та її представник вказували, що вироком Київського районного суду м. Одеси від 07 травня 2014 року відповідача ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України; що внаслідок ДТП позивачу були завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості, призначена III група інвалідності, вона потребує санаторно-курортного лікування, нею перенесені тяжкі фізичні страждання, біль, суттєво порушені її умови існування тощо; що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», і позивач має право на отримання відповідного страхового відшкодування.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково, просив суд зменшити розмір моральної шкоди, в іншій частині позов визнав у повному обсязі, погодившись з поясненнями позивача.

Представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав суду заперечення, в яких позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, посилаючись на недоведеність позову, та на неправильне визначення позивачем розміру відшкодування моральної шкоди. (а.с.70-72)

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму на оплату путівки на санаторно-курортне лікування в розмірі 11520 (одинадцять тисяч п'ятсот двадцять) гривень. Зазначено, що вказана сума підлягає перерахуванню ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова», м. Одеса, курорт Куяльник.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 25000 (двадцять п'ять тисяч) гривень та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (м. Київ вул. Фрунзе, 40) на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування за шкоду пов'язану зі стійкою втратою працездатності в розмірі 13764 (тринадцять тисяч сімсот шістдесят чотири) гривень і стягнуто моральну шкоду у розмірі 5000 гривень, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» просить рішення суду від 14 грудня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Проти апеляційної скарги заперечувала представник позивача. Відповідач ОСОБА_3 рішення суду не оскаржив, про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлявся.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в межах оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - частковій зміні, з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_3, який порушив Правила дорожнього руху, та цивільна відповідальність якого була застрахованою, позивачу була завдана шкода здоров'ю і моральна шкода, а тому ОСОБА_3 повинен відшкодувати позивачу вартість санаторно-курортного лікування, відшкодувати моральну шкоду в межах 25 тис. грн., натомість страховик за Законом «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинен виплатити позивачу страхове відшкодування у зв'язку зі стійкою втратою працездатності у розмірі 12 мінімальних заробітних плат та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5% ліміту відповідальності страховика, тобто у сумі 5000 грн.

З висновками суду в межах оскарження колегія суддів погоджується частково, не погоджується з визначенням судом розміру відшкодування моральної шкоди стосовно страховика.

Так, за змістом ст. ст. 1187,1166,1167,1195 ЦК України шкода, у тому числі майнова і моральна, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується потерпілому особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, включаючи шкоду, завдану ушкодженням здоров'я, у тому числі у вигляді додаткових витрат, викликаних необхідністю санаторно-курортного лікування.

Судом встановлено, що 23 червня 2013 року близько 13 годин 35 хвилин на вул. Ак. Вільямса в м. Одесі сталася ДТП. Автомобіль марки «Крайслер» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3, при включеному (забороняючому рух) червоному сигналі світлофору, не зупинився і продовжуючи рух, в'їхав на пішохідний перехід, де скоїв наїзд на потерпілу ОСОБА_2, яка переходила проїжджу частину автодороги на дозволяючий зелений сигнал світлофору. Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.п.2.3«б», 8.10,8.7.3«е», 12.3 Правил дорожнього руху. Вироком Київського районного суду м. Одеси від 07 травня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним в скоєні злочину та притягнуто до кримінальної відповідальності.(а.с.8-13) Внаслідок ДТП ОСОБА_2, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2113 від 10 липня 2013 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді: садна волосяної частини голови, закритого поперечного перелому лівої плечової кістки у верхній третині зі зміщенням кісткових відламків, синця лівого стегна, лівої гомілки, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.(а.с.18-20) 20 листопада 2013 року за висновком МСЕК Одеської області ОСОБА_2 встановлена III група інвалідності, що підтверджується відповідною довідкою. (арк.спр.22).

Висновком МСЕК Одеської області позивачу були надані рекомендації щодо подальшого лікування, як амбулаторно, так і стаціонарно, а також рекомендовано санаторно-курортне лікування. За довідкою ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова» від 20 листопада 2015 року вартість лікування в 2015 році складає 11520 гривень.(а.с.14-15,16-17,100-101)

Також, внаслідок протиправних дій з боку відповідача, ОСОБА_5 була завдана і моральна шкода, яка виявилась у фізичному болю та душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я та отриманням інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК, щодо індивідуальної програми реабілітації інваліда №856 від 20.11.2013 року, випискою з медичної карти ОСОБА_5 № 7785 від 08.07.2013 року, довідкою з «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 12 для отримання путівки на санаторно-курортне лікування, довідкою від 20.11.2015 року ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова.

Враховуючи встановлене, та межі оскарження підстав піддавати сумніву основні висновки суду щодо відшкодування шкоди колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, вбачається, що позивачем заявлені позовні вимоги також до ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія».

Згідно з полісом № АЕ/0205321 від 09 січня 2013 року цивільна відповідальність власника автомобіля марки «Крайслер», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська Пожежно-Страхова Компанія».(а.с.83) Випадок ДТП є страховим випадком, про який позивач належно повідомила страховика(а.с.84-85), і що сторонами не оспорюється. За умовами договору страхування ПрАТ «Українська Пожежно-Страхова Компанія» забезпечує відшкодування шкоди, завданої життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП, що сталося за участю забезпеченого транспортного засобу, та внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Ліміт відповідальності на одного потерпілого складає 100 тис. грн., строк дії договору з 10.01.2013р. до 09.01.2014р. (а.с.83) У грудні 2014 року позивач звернулася до страховика з приводу виплати страхового відшкодування, надавши страховику вирок суду від 07.05.2014р. та ухвалу апеляційного суду від 03.07.2014р. (а.с.86) Із наявних у справі заперечень вбачається, що проти здійснення виплат, які вимагала позивач, страховик заперечував.

У відповідності зі ст.ст.22.1.,23.1.,26.2,26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-ІV) в редакції, що діяла на момент ДТП, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю… особи; шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є у тому числі шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди,.

Станом на 26.06.2013 року (тобто на момент настання страхового випадку) - мінімальна заробітна плата в Україні, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України» на 2013 рік, становила - 1147 грн. А відтак, судом першої інстанції, в межах заявлених позивачем позовних вимог до ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» та наданих нею доказів, правильно було визначено розмір страхового відшкодування (регламентної виплати), що підлягає стягненню зі страховика за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності, в межах суми 13764 грн. (1147х 12). Жодних доводів проти визначеної судом суми страхового відшкодування пов'язаної зі стійкою втратою працездатності позивача апеляційна скарга не містить. Підстав скасовувати в цій частині рішення суду і відмовляти у позові, про що просить в апеляційній скарзі ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія», не вбачається.

Проте, судом помилково було визначено розмір відшкодування моральної шкоди в межах суми 5 тис. грн. Суд першої інстанції помилково вважав, що страховик відшкодовує позивачу моральну шкоду в межах 5% ліміту, визначеного Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Натомість диспозицією ст. 26 - 1 Закону №1961-ІV України в редакції, що діяла на момент ДТП, визначено, що моральна шкода відшкодовується страховиком у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. За ст.9.4. згаданого Закону страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. А відтак терміни «страхова сума» та «страхова виплата» не є тотожними. І оскільки розмір страхової виплати за шкоду завдану здоров'ю позивача ( в межах страхової суми) судом було визначено у сумі 13764 грн., то розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню зі страховика, становить 688 грн. 20 коп. (13764 х5%:100%) Доводи викладені страховиком в апеляційній скарзі з цього приводу колегія суддів визнає слушними.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення зі страховика моральної шкоди підлягає відповідній зміні.

За таких обставин, апеляційну скаргу ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» належить задовольнити частково, рішення суду в частині стягнення відшкодування моральної шкоди зі ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» слід змінити, стягнувши 688,20 грн., а у решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307,309, 313-316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2015 рокув частині позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування моральної шкоди змінити, задовольнивши позов в цій частині частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» () на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) відшкодування моральної шкоди у сумі 688 грн. 20 коп.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І. Дрішлюк Є.С. Сєвєрова