Справа № 223/204/16-ц
Провадження № 2-о/223/57/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року місто Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі:

судді Луньової О.Г.

секретар Швиденко О.О.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що перебувала в шлюбі з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. ЇЇ чоловік помер 16.01.2016 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території в м. Донецьку Донецької області. Заявник та її чоловік були зареєстровані як переміщені особи за адресою: Донецька область, Марїнський район, с. Іллінка Єлизаветівського с/с, вул. Верхня, буд. 94. 16.01.2016 року заявник отримала лікарське свідоцтво про смерть чоловіка в Центральній міській лікарні № 14 м. Донецька зразка, що використовується та тимчасово окупованій території. Заявнику було відмовлено відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марїнського районного управління юстиції у Донецькій області в реєстрації смерті чоловіка в звязку з тим, що державні органи України не визнають документи, надані органами, що розташовані на території не підконтрольній Україні. З метою захисту прав та інтересів як громадянки України ОСОБА_1 просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 16.01.2016 року.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала свої вимоги та наполягала на їх задоволенні, просила суд встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 16.01.2016 року.

Представник заінтересованої особи - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, зясувавши думку заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-НО № 316447, виданим 06.03.1971 року (а.с.10).

В матеріалах справи містяться копії паспортів громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_2, згідно яких місце їх проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4-6).

Відповідно до довідок від 27.02.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були взяті на облік, як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО. Контактна адреса переміщення: Донецька область, Марїнський район, с. Іллінка Єлизаветівського с/с, вул. Верхня, буд. 94 (а.с.8-9).

ОСОБА_2 помер 16.01.2016 року в м. Донецьку, в звязку з чим було видано лікарське свідоцтво про смерть № 8 від 16.01.2016 року органом, розташованим на тимчасово окупованій території України (а.с.7).

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 помер 16.01.2016 року в лікарні. 17.01.2016 року його поховали в м. Донецьку. ОСОБА_3 зазначив, що був присутнім на похороні ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 помер 16.01.2016 року в лікарні. 17.01.2016 року його поховали в м. Донецьку. ОСОБА_4 зазначила, що була присутньою на похороні ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Надана заявником копія лікарського свідоцтва про смерть № 8 від 16.01.2016 року, не приймається до уваги судом, оскільки, у відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», даний документ не є належним доказом по справі.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Відповідно до п. 1 Розділу 5 "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Суд дійшов висновку, що заявник є громадянкою України, зареєстрована та проживає на території України. Її чоловік ОСОБА_2 також був громадянином України, але перебував на тимчасово окупованій території України - в м. Донецьку Донецької області, де помер 16.01.2016 року, про що було видано лікарське свідоцтво про смерть № 8 від 16.01.2016 року, яке згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним, що унеможливлює отримання заявником свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 має для заявника юридичне значення, так як дозволяє їй реалізувати право на отримання свідоцтва про смерть чоловіка. За таких обставин, заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті підлягає задоволенню

Керуючись Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 213-215, 234, 256, 257-1, 259, 367 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, який помер 16 січня 2016 року в м. Донецьку Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційної інстанції через Вугледарський міський суд Донецької області. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області ОСОБА_5