У х в а л а

іменем україни

21 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Щорської міської ради, Комунального підприємства «Щорський міський парк культури та відпочинку Щорської міської ради Чернігівської області» про стягнення заборгованості із заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Щорської міської ради про стягнення заборгованості із заробітної плати, посилаючись на те, що вона працювала на посаді директора Комунального підприємства «Щорський міський парк культури і відпочинку Щорської міської ради Чернігівської області» (далі - КП «Щорський міський парк культури і відпочинку Щорської міської ради Чернігівської області») і на підставі розпорядження секретаря міської ради від 23 березня 2015 року № 9-к була звільнена із займаної посади з 23 березня 2015 року у зв'язку із виходом на пенсію (ст. 38 КЗпП України), однак відповідач не провів розрахунок, тому вона просила суд стягнути з відповідача на її користь 50 000 грн у рахунок погашення заборгованості із заробітної плати та 5 000 грн у рахунок відшкодування заподіяної невиплатою заробітної плати моральної шкоди.

Під час підготовки до розгляду справи за клопотанням представника відповідача, згідно із ухвалою місцевого суду від 03 червня 2015 року, залучено до участі в справі в якості співвідповідача КП «Щорський міський парк культури і відпочинку Щорської міської ради Чернігівської області», мотивуючи тим, що позивач працювала директором цього підприємства, яке є юридичною особою, що слідує із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково і стягнуто із Щорської міської ради на користь ОСОБА_2 нараховану і невиплачену заробітну плату в розмірі 33 801 грн 66 коп. за період з 18 грудня 2013 року по 23 березня 2015 року та моральну шкоду в розмірі 500 грн. Рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2015 оку рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до КП «Щорський міський парк культури та відпочинку Щорської міської ради Чернігівської області» про стягнення заборгованості із заробітної плати задоволено частково.

Стягнуто з КП «Щорський міський парк культури та відпочинку Щорської міської ради Чернігівської області» на користь ОСОБА_2 33 801 грн 66 коп. в рахунок погашення заборгованості із заробітної плати за період з 18 грудня 2013 року по 23 березня 2015 року.

Стягнуто з КП «Щорський міський парк культури та відпочинку Щорської міської ради Чернігівської області» на користь ОСОБА_2 500 грн у відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про стягнення судового збору. У задоволенні позову ОСОБА_2 до Щорської міської ради Чернігівської області про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що розпорядженням міського голови Щорської міської ради Щорського району Чернігівської області від 10 червня 2013 року № 30-к ОСОБА_2 поновлена на посаді директора КП «Щорський міський парк культури і відпочинку Щорської міської ради Чернігівської області» з 01 березня 2013 року.

Відповідно до розпорядження секретаря міської ради від 23 березня 2015 року № 9-к ОСОБА_2 звільнена із займаної посади у зв'язку із виходом на пенсію.

Згідно із довідкою КП «Щорський міський парк культури і відпочинку Щорської міської ради Чернігівської області» заробітна плата з травня 2013 року по березень 2015 року складає 47 686 грн 22 коп., а з січня 2014 року по березень 2015 року - 32 656 грн 56 коп.

Згідно із довідкою КП «Щорський міський парк культури і відпочинку Щорської міської ради Чернігівської області» заробітна плата з 18 грудня 2013 року по 01 січня 2014 року склала 1 145 грн.

Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2014 року стягнуто з КП «Щорський міський парк культури і відпочинку Щорської міської ради Чернігівської області» на користь ОСОБА_2 заборгованість із заробітної плати за період з 17 травня 2013 року по 18 грудня 2013 року у розмірі 19 417 грн 59 коп.

Згідно із статутом і додатком до статуту КП «Щорський міський парк культури і відпочинку Щорської міської ради Чернігівської області», затверджених рішення Щорської міської ради від 22 серпня 2012 року, власником підприємства є територіальна громада м. Щорс в особі Щорської міської ради, підприємство є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий і інший рахунки в установах банків, має право бути позивачем і відповідачем у суді те несе відповідальність по своїх зобов'язаннях у межах свого майна і не відповідає по зобов'язаннях держави і власника, а держава і власник не відповідають по зобов'язаннях підприємства.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 15 червня 2015 року КП «Щорський міський парк культури і відпочинку Щорської міської ради Чернігівської області» як юридична особа значиться в державному реєстрі і дані про винесення до Реєстру відомостей про припинення його діяльності та внесення відповідного запису до нього про вказане відповідно до порядку, встановленому законом, відсутні.

Згідно із ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що КП «Щорський парк відпочинку і культури Щорської міської ради Чернігівської області» має заборгованість перед ОСОБА_2 із заробітної плати за період з 18 грудня 2013 року по 23 березня 2015 року, і таке підприємство самостійно несе відповідальність за своїми зобов'язаннями у межах свого майна, правильно вважав, що вказана заборгованість підлягає стягненню саме із комунального підприємства.

Отже, доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко