Номер провадження 2/754/24/16
Справа №754/484/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

02 лютого 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді Шевчука О.П.

при секретарі - Бойко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулось ПАТ «Дельта Банк» з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність банку квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір, за умов якого Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 60 000 дол. США з розрахунку 13,2 % річних на строк до 10.07.2017 року.

08.12.2011 року між ПАТ «УкраСиббанк» та ПАТ «ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях та до позивача перейшло право вимоги до боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за забезпечувальними договорами.

Позивач також зазначає, що 10.07.2007 року з метою забезпечення належного виконання вищезазначеного Кредитного договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передали в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2, що належить Іпотекодавцям на праві власності відповідно Свідоцтва про право на спадщину.

В порушення умов вищезазначеного Кредитного договору позичальник його умови належним чином не виконував, у зв'язку з чти виникла заборгованість, яка станом на 01.10.2014 року становить 1 326 602,66 грн.

Посилаючись на викладене та норми чинного законодавства позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 10.07.2007 року в розмірі 1 326 602 грн. 66 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 50,90 кв.м., що складається з двох кімнат, шляхом передачі її у власність Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» та визнання за ним права власності на предмет іпотеки.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з наведених у ньому підстав, просить вимоги Банку задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1, яка змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 48) в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, зазначивши при цьому, що відповідачем не отримувався лист - вимогу про наявність заборгованості за договором та повернення боргу, позивачем не проведено оцінку предмета іпотеки, в квартирі, що є предметом іпотеки зареєстрована малолітня дитина, зазначене житло є єдиним місцем проживання зареєстрованих у ньому осіб.

Посилаючись на викладене представник відповідача ОСОБА_1 просить суд в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, причини неявки не повідомив.

Приймаючи до уваги викладене, а також строк перебування справи в провадженні суду без вирішення, справа за згодою представників позивача та відповідача ОСОБА_1 розглядається без участі відповідача ОСОБА_2

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача ОСОБА_1 та дослідивши письмові докази у справі суд встановив наступне.

10.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № (а.с. 7 - 13).

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно умов укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 Договору Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в іноземній валюті у доларах США в сумі 60 000 дол. США, що дорівнює еквіваленту 303 000 грн. за курсом НБУ на день укладання Договору, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі.

Відповідно п. 1.2.2. зазначеного Договору позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але в будь - якому випадку не пізніше 10 липня 2017 року.

Пунктом 1.3.1.зазначеного Договору процентна ставка за користування кредитним коштами встановлена в розмірі 13,2 % річних.

Крім того, судом встановлено. що з метою забезпечення належного виконання умов Кредитного договору 10.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки № 58572 (а.с. 18 - 21).

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотеку визначено як вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно умов зазначеного Договору предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1, що належить на праві власності відповідачам відповідно Свідоцтва про спадщину за законом.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі і права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 0 (а.с. 29 - 31).

Відповідно умов зазначеного Договору та ст. 514 ЦК України до позивача як нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено або законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягненняна предмет іпотеки.

Відповідно ст. 7 зазначеного Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що

визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Статтею 37 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, а тому їх задоволення в повному обсязі.

При цьому суд визнає необґрунтованими посилання представника відповідача на не отримання листа - вимоги відповідачем про наявність заборгованості за договором та повернення боргу, позивачем не проведено оцінку предмета іпотеки, в квартирі, що є предметом іпотеки зареєстрована малолітня дитина, зазначене житло є єдиним місцем проживання зареєстрованих у ньому осіб.

Так, щодо неотримання відповідачем листав - вимоги Банку про наявність заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки слід зазначити наступне.

Пунктом 7.6. Кредитного договору встановлено, що листування між Сторонами за цим Договором здійснюється шляхом направлення або надання однією Стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій Стороні на її адресу, що визначена як адреса для листування у розділі «Адреси, банківські реквізити та підписи Сторін» цього договору або за іншою адресою, про яку Сторона письмово повідомила іншій Стороні при зміні адреси. Підтвердженням факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення повідомлення. (а.с. 12).

При цьому відповідно п. 6.5. Договору іпотеки всі повідомлення між Сторонами здійснюються в письмовій формі.

Банк свої зобов'язання щодо повідомлення іпотекодавців про наявність боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки виконав, направивши 13.10.2014 року на їх адресу, зазначену в Договорі листи - вимоги, що підтверджується копія зазначених листів та Реєстром відправки поштової кореспонденції (а.с. 26 - 28).

Відповдіно ст. 35 ЗУ «Про іпотеку»у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя

залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Подання ж до суду позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки є тільки початковим етапом процедури звернення стягнення. Після цього, боржник та іпотекодавець мають можливість виконати забезпечені іпотекою зобов'язання.

Справа за позовом Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки перебуває в провадженні суду один рік, відповідачі протягом зазначеного часу знають про таку вимогу банку, а тому фактично процедура позасудового врегулювання спору та надання часу на добровільне виконання вимог позивача дотримана.

При цьому суд приймає до уваги роз'яснення ВССУ, викладені в п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно якої навіть невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Щодо посилання представника позивача як на підставу в відмові в задоволенні позову на не проведення позивачем оцінки предмета іпотеки, а також на те, що в квартирі, що є предметом іпотеки, зареєстрована малолітня дитина і зазначене житло є єдиним місцем проживання зареєстрованих у ньому осіб зазначені обґрунтування також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки позивачем оцінка предмету іпотеки 20.10.2015 року проведена (а.с. 100).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у квартирі з 07.04.2015 року зареєстрована малолітня ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 74).

Разом з тим, на час реєстрації зазначеної дитини квартира перебувала в іпотеці відповідно Договору іпотеки від 10.07.2007 року, відповідно п. 2.4.9 якого Іпотекодавець прийняв на себе зобов'язання не надавати дозвіл на реєстрацію в житлових приміщеннях, що складають Предмет іпотеки , фізичних та юридичних осіб без згоди Іпотекодержателя (а.с. 19).

Аналізуючи викладене, суд визнає вимоги Банку обґрунтованими та доведеними. А тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Задовольняючи позов у повному обсязі суд, відповідно вимог ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 3654 грн.

Разом з тим, 03.06.2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»

Статтею 1 зазначеного Закону встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно статті 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Дія зазначеного Закону не забороняє звернути в судовому порядку стягнення на предмет іпотеки, а лише відстрочує виконання рішення судів у випадку задоволення позову до набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Значений висновок ґрунтується на правовій позиції Верхового суду України, висловленій 25 березня 2015 року на засіданні Судової палати у цивільних справах за наслідками розгляду справи № 6 - 44цс 15, предметом якої був спір про звернення стягнення на предмет іпотеки .

Відповідно зазначеного правового висновку, який в силу ст. 607 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії Закону.

Статтею 217 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Частиною 3 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Приймаючи до уваги викладене, а також правову позицію, висловлену Верховним судом України, суд вважає правильним відстрочити виконання рішення до набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

На підставі керуючись ст.ст. ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 10.07.2007 року в розмірі 1 326 602 грн. 66 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 50,90 кв.м., що складається з двох кімнат, шляхом передачі її у власність Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» та визнання за ним права власності на предмет іпотеки.

Відстрочити виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та набрання чинності законом, який врегулює питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судові витрати в розмірі 3 654 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя