Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4433/14-ц
Провадження № 2/711/191/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого-судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1, Приватного підприємства «Вулкан-2» до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» про визнання частково недійсним Договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами від 08.12.2011 року,

в с т а н о в и в :

Уточнившись з позовними вимогами, позивачі ОСОБА_1, Приватне підприємство «Вулкан-2» звернулися до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк про визнання частково недійсним Договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами від 08.12.2011 року.

В обґрунтування позову вказують, що 31.10.2008 року між ФОП ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» було укладено Кредитний договір № 0, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» надає ФОП ОСОБА_3 кредит в розмірі 432000 грн. строком до 28.10.2011 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірів 25% річних з 31.10.2008 року по 30.01.2009 року, а з 30.01.2009 року - у розмірі 27% річних. За користування кредитними коштами понад зазначений договором термін, процентна ставка встановлювалася у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення.

В якості забезпечення повернення кредиту 31.10.2008 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Приватним підприємством «Вулкан-2» було укладено Договір іпотеки № 16343, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., за реєстровим номером 16395, відповідно до умов якого в іпотеку передано: головний корпус (літ. А-2, а, А'-1, А2-1, АЗ-1), загальною площею - 836,6 кв.м., склад літ. Е; майстерню літ. Л-1; загальною площею 742,1 кв.м., бензосховище літ. Н; операторську літ. П; огорожу № 2, 3, 5; пірс № 4; бензоколонки № 6-8;, замощення I, II, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є власністю Іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності від 22.06.2005 року.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

Згідно витягу від 30.07.2012 року до Договору купівлі-продажу фактичний розмір невиконаного грошового зобов'язання за кредитним договором № 0 визначено у розмірі 574844 грн. 78 коп. Встановлено дату закриття кредиту - 19.12.2011 року.

В спірному Договорі договорами забезпечення вказано договори застави, іпотеки та поруки.

Також в спірному договорі наведено визначення поняття «Права вимоги за кредитами», що означає всі права вимоги Продавця, в якості кредитодавця по відношенню до позичальників в якості позичальників стосовно кредитів за відповідними Кредитними договорами, а також права вимоги Продавця по відношенню до Осіб, що надають забезпечення, за відповідними Договорами забезпечення. Сторони домовилися, що ринкова вартість Прав вимоги за кредитами, які є предметом купівлі-продажу за цим Договором, дорівнює Ціні купівлі.

З цього вбачається, що вказаний Договір купівлі-продажу є договором факторингу, оскільки факторинг - двостороння угода, предметом якої є грошова вимога, яка передається за плату. Однією із сторін договору факторингу виступає фінансовий агент.

Кредитор, маючи боржника, який з тих чи інших причин не сплачує належні першому кошти, все ж таки ці кошти отримує, хоча і не від боржника, а від третьої особи, шляхом укладення з ним договору факторингу.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом Договору факторингу може бути лише право грошової вимоги, термін платежу за якою настав (існуюча вимога), а також право вимоги, яка виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору фінансування під відступлення права грошової вимоги може бути: передача грошової вимоги, як способу забезпечення виконання зобов'язання, що є у клієнта перед фактором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Тому вимоги клієнта до боржника, пов'язані з отриманням від боржника будь-яких робіт, послуг або інших благ в натуральній формі, не можуть бути предметом відступлення за договором факторингу.

Таким чином, на їх думку, Договір купівлі-продажу від 08.12.2011 року, в частині передачі за плату вимоги за іпотечним договором № 16343 від 31.10.2008 року, суперечить положенням ст. 1078 ЦК України та, відповідно, до ст. 228 ЦК України є нікчемним, оскільки порушує публічний порядок.

Також вказують, що ФОП ОСОБА_3 не було повідомлено про купівлю-продаж права вимоги за кредитами, а відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Пунктом 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, які здійснюються на користь третіх осіб за власний рахунок або за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок притягнених від інших осіб фінансових активів, в цілях здобуття прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов'язань в грошовій формі за поставлені товари або надані послуги з перейняттям на себе ризиків виконання та вимог і обов'язків по прийому платежів.

А тому просять: визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 08.12.2011 року в частині купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором № 0 від 31.10.2008 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» та права вимоги за Договором іпотеки № 16343 від 31.10.2008 року, укладеним між ПП «Вулкан-2» та ПАТ «УкрСиббанк», з моменту його вчинення.

Ухвалою суду, занесеною до журналу судових засідань, до участі в справі в якості третьої особи притягнуто Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_3 та ПП «Вулкан-2» - Осадча Н.М. позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 08.12.2011 року в частині купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором № 0 від 31.10.2008 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» та права вимоги за Договором іпотеки № 16343 від 31.10.2008 року, укладеним між ПП «Вулкан-2» та ПАТ «УкрСиббанк», з моменту його вчинення.

В судовому засіданні представник відповідача - ПАТ «Дельта Банк» та представник третьої особи - Нестерко І.О. позовні вимоги не визнав, пояснивши, що 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений саме договір купівлі-продажу права вимоги, а не договір факторингу. Крім того, пояснив, що позивачами пропущено строк позовної давності на оскарження вказаного договору та просив застосувати вимоги ст. 267 ЦК України та відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача - ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з'явився, направивши до суду письмове клопотання від 12.11.2015 року про розгляд справи у відсутність представника та письмове заперечення проти позову, яке просить врахувати під час розгляду справи та відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачів ОСОБА_3, ПП «Вулкан-2» - Осадчої О.М., представника відповідача - ПАТ «Дельта Банк» та третьої особи - Нестерка І.О., дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 с. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

В судовому засіданні встановлено, що 31.10.2008 року між Акціонерним комерційним банком «УкрСибанк» та ФОП ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 0, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати Позичальнику, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в національній валюті України в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 432000 грн. у порядку і на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком до 28.10.2011 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірів 25% річних з 31.10.2008 року по 30.01.2009 року, а з 30.01.2009 року - у розмірі 27% річних. За користування кредитним коштами понад зазначений договором термін, процентна ставка встановлювалася у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення.

Крім того, 31.10.2008 року, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Приватним підприємством «Вулкан-2» був укладений Договір іпотеки № 16343, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., за реєстровим номером 16395, відповідно до умов якого в іпотеку передано: головний корпус (літ. А-2, а, А'-1, А2-1, АЗ-1), загальною площею - 836,6 кв.м., склад літ. Е; майстерню літ. Л-1; загальною площею 742,1 кв.м., бензосховище літ. Н; операторську літ. П; огорожу № 2, 3, 5; пірс № 4; бензоколонки № 6-8;, замощення I, II, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є власністю Іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності від 22.06.2005 року.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 03.11.2011 року у справі № 16/5026/1809/2011 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ФОП ОСОБА_3 та ПП «Вулкан-2» про стягнення боргу, позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - головний корпус літ. А-2, а, А'-1, А2-1, АЗ-1, загальною площею - 836,6 кв.м., склад літ. Е; майстерню літ. Л-1; загальною площею 742,1 кв.м., бензосховище літ. Н; операторську літ. П; огорожу № 2, 3, 5; пірс № 4; бензоколонки № 6-8;, замощення I, II, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - стягнуто з ПП «Вулкан-2» на користь ПАТ «УкрСиббанк» борг позичальника фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 за Кредитним договором № 0 від 31.10.2008 року - 346549 грн. 16 коп. по кредиту; 143823 грн. 26 коп. - простроченої заборгованості по процентах; 16053 грн. 69 коп. - пені за несвоєчасну сплату кредиту; 7372 грн. 50 коп. - пені за прострочення сплати процентів; 5137 грн. 99 коп. - відшкодування сплаченого державного мита та 236 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. На виконання вказаного рішення видано наказ від 15.11.2011 року.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.12.2011 року у справі у справі № 16/5026/2640/2011 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ФОП ОСОБА_3 про стягнення боргу позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено, стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 346549 грн. 16 коп. боргу по кредиту; 203344 грн. 48 коп. процентів; 52532 грн. 33 коп. пені; 12048 грн. 51 коп. витрат на сплату судового збору. На виконання вказаного рішення видано наказ від 11.01.2012 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 07.08.2012 року у справі № 16/5026/2640/2011 задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк», замінено стягувача - ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ПАТ «Дельта Банк» у справі № 16/5026/2640/2011 та наказу суду від 11.01.2012 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.08.2012 року, яка є невід'ємним додатком до рішення у даній справі від 03.11.2011 року та наказу від 15.11.2011 року, у справі № 16/5026/1809/2011 задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк», здійснено процесуальну заміну позивача у справі - ПАТ «УкрСиббанк» замінено його правонаступником за договірними зобов'язаннями - ПАТ «Дельта Банк».

Також в судовому засіданні встановлено, що 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (Продавець) та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого Продавець погоджується продати (відступити) Права вимоги за кредитами та передати їх Покупцеві, а Покупець погоджується придбати Права вимоги за кредитами, прийняти їх та сплатити Ціну купівлі. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №№ 2949, 2950.

Як вбачається з виписки д Додатку № 1 (Перелік права вимоги за кредитами) до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року та деталізовані в Додатку № 1 до Акту приймання-передачі від 19.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» продано (відступлене) право вимоги за: Кредитним договором №0 від 31.10.2008 року, позичальник ФОП ОСОБА_3, Договором іпотеки № 16343 від 3110.2008 року, іпотекодавець ПП «Вулкан-2».

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Як визначено статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Звертаючись з даним позовом до суду позивачі вказують, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року фактично є договором факторингу та просять визнати його недійсним в частині купівлі продажу права вимоги за кредитним договором № 0 від 31.10.2008 року, укладеним між ФОП ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» та права вимоги за Договором іпотеки № 16343 від 31.10.2008 року, укладеним між ПП «Вулкан-2» та ПАТ «УкрСиббанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договір, зокрема договору цельсії, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.

Разом з тим, розділ I книги п'ятої ЦК України загальні положення про зобов'язання, зокрема положення щодо сторін у зобов'язанні.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони ( боржника чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Натомість договір факторингу має на меті фінансування однією сторони іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Як вбачається із Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року сторони при його укладенні керувалися положеннями українського законодавства які регулюють купівлю-продаж (відступлення) прав вимоги (Пункт 2.1 (b) Договору від 08.12.2011 року). Крім того, нотаріусом їм також були роз'яснені положення чинного законодавства України щодо порядку укладення угод щодо заміни кредитора у зобов'язанні, підстави і наслідки визнання угод недійсним, котрі встановлені ст. 203, 215-236, 506-519 ЦК України.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора у зобов'язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

З урахуванням зазначених норм права та встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року є договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу, як на це вказують позивачі, що зумовлює відсутність передбачених статтями 203, 215, 228 ЦК України підстав для визнання цього договору недійсним.

Доводи представника позивачів на те, що Договір купівлі-продажу права вимоги від 08.12.2011 року фактично є договором факторингу, оскільки в п. 2.1(а) даного договору зазначено про його від платність, суд оцінює критично,

Так, відповідно до п. 2.1а Договору купівлі-продажу права вимоги від 08.12.2011 року Продавець за цим договором погодився продати (відступити) Права вимоги за кредитами та передати їх Покупцеві, а Покупець цим погоджується придбати Права вимоги за кредитами та прийняти їх та сплатити Ціну купівлі.

«Ціна купівлі прав вимоги за кредитами» означає суму, зазначену в частині С Додатку 1 (Перелік прав вимоги за кредитами) до цього Договору (зі змінами станом на дату закриття відповідно до п. 2.2(b) цього Договору) стосовно відповідних Прав вимоги за кредитами. «Ціна купівлі» складає гривневий еквівалент 71040798 дол. США, що розраховується на підставі застосовного Міжбанківського валютного курсу.

З умов Договору купівлі-продажу права вимоги від 08.12.2011 року вбачається, що сторони домовилися, що ринкова вартість Прав вимоги за кредитами, які є предметом купівлі-продажу за цим Договором, дорівнює Ціні купівлі.

Таким чином Договір купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011 року не містить ознак платності, які відповідно до ст. 1077 ЦК України, притаманні договору факторингу та характеризують таку фінансову послугу. Зокрема, за оспорюваним договором жодна із сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, тому і відсутніми є підстави вважати, що метою укладення між сторонами договору купівлі-продажу прав вимоги є отримання прибутку.

Посилання позивачів на припинення зобов'язання за Кредитним договором № 0 від 31.10.2008 року у зв'язку із закінченням терміну його дії є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Посилання позивачів на те, що вимоги клієнта до боржника, пов'язані з отриманням від боржника будь-яких робіт, послуг або інших благ в натуральній формі, не можуть бути предметом відступлення права вимоги за договором факторингу, а тому договір купівлі-продажу від 08.12.2011 року є таким, що суперечить положенням ст. 1078 ЦК України та порушує публічний порядок, не можуть бути підставою для задоволення даного позову, оскільки в судовому засіданні не було встановлено, що між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений саме договір факторингу.

А тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 та ПП «Вулкан-2».

В даному випадку, суд не застосовує вимоги ст. 267 ЦК України (наслідки спливу позовної давності), про застосування якої просив представник відповідача - ПАТ «Дельта Банк», оскільки, на думку суду, строк на оскарження Договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011 року (в частині) позивачами пропущений не був.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 84, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, 203, 215, 216, 228, 509-525,626, 626, 628, 1077, 1078 ЦК України,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1, Приватного підприємства «Вулкан-2» до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» про визнання частково недійсним Договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами від 08.12.2011 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подання у десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий В.М. Скляренко