233 № 233/928/16-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
21 червня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Мазепа Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь борг у сумі 360000,00 грн., посилаючись на те, що 28 лютого 2013 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, на підтвердження чого відповідачем власноручно була складена розписка.
На подальші його вимоги повернути грошові кошти у повному обсязі, відповідач ніяким чином не реагує, на телефонні дзвінки ні він ні його близькі не відповідають.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про повне підтримання заявлених вимог та про розгляд справи у його відсутність. В наданій суду заяві позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2, будучи згідно з ч.3 ст. 76 ЦПК України належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, відомостей про причини неявки не надав, тому суд, у відповідності до ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення).
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За твердженням позивача, відповідач 20 серпня 2014 року повернув йому частину позики у розмірі 8 000 доларів США, що на той час було еквівалентно 107200,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, від зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З укладеного між сторонами договору позики вбачається, що при порушенні строків повернення позики ОСОБА_2 зобовязався погасити неустойку виходячи з 1% від суми за день.
Тому, відповідач ОСОБА_2 мав сплатити позивачеві 1% від суми боргу за період з 01 липня 2013 року по 20 серпня 2014 року.
Проте, відповідно до ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. N 1275-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» с. Веролюбівка Костянтинівського району Донецької області віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Тому відповідач звільняється від сплати неустойки, нарахованої на основну суму заборгованості із зобов'язань за договором позики з 14 квітня 2014 року.
За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача неустойку за договором позики за період з 01 липня 2013 року по 14 квітня 2014 року у розмірі 281 664,00 грн.
Тож, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд, пропорційно розміру задоволених вимог, стягує з відповідача рахунок спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2816,64 грн.
Керуючись ст.ст. 88, 209, 214-215, 226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, неустойку за договором позики від 28 лютого 2013 року за період з 01 липня 2013 року по 14 квітня 2014 року у розмірі 281 664 (двісті вісімдесят одна тисяча шістсот шістдесят чотири) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 2816 (дві тисячі вісімсот шістнадцять) грн. 64 коп.
Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 24 червня 2016 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В.Каліуш