РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Притуляка С.А.,

при секретарі - Коверченковій М.О.,

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-а особа, без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 «СК АСКО-Донбас Північний», про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до відповідача - ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 10619,80 грн. матеріальної шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди, мотивуючи позовні вимоги тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача під час ДТП було пошкоджено автомобіль позивача, чим завдано йому дану шкоду.

Позивач у судові засідання не з'являвся, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, довіривши представляти його інтерести представникові.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи, що його страховою компанією ОСОБА_4 «СК АСКО-Донбас Північний» було оплачено ремонт автомобіля позивача, а крім того, відповідачем сплачено 1000,00 грн. франшизи.

Представник третьої особи ОСОБА_4 «СК АСКО-Донбас Північний» у судове засідання не з'явився, надавши через канцелярію суду письмові пояснення, в яких позовні вимоги підтримав частково, а саме в частині стягнення 4419,96 грн. величини втрати товарної вартості автомобіля позивача та 1000,00 грн. франшизи, а решту позовних вимог вважає необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Заслухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

08.10.2015 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 21150, н/з НОМЕР_1 в смт. Новодонецьке по вул. Комсомольська, буд.№ 1-3, рухався заднім ходом та скоїв наїзд на автомобіль НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_3, внаслідок чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.10.2015р., свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та сторонами не оспорювалися.

Внаслідок зазначених неправомірних дій відповідача, автомобілем позивача було отримано механічні пошкодження, а саме деформовано задні ліві двері.

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження №151/15 від 16.10.2015р., вартістю відновлювального ремонту автомобіля Hyundai І30 н/з АН 8525 І склала 4446,04 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21150, н/з НОМЕР_1 була застрахована в ПАТ "Страхова компанія АСКО-Донбас Північний" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згаданою страховою компанією, на підставі страхового акту №452/15/ГО від 06.11.2015р. та заяви ОСОБА_3 про виплату за договором ОС ЦПО власників ТС, було виплачено страхове відшкодування вартості ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля Hyundai І30 н/з АН 8525 І у розмірі 3446,04 грн.

Згідно пояснень сторін та третьої особи, вказана виплата була виплачена з урахуванням того, що франшиза складає 1000,00 грн. і дана сума була сплачена відповідачем позивачеві, що також сторонами не оспорювалося.

Таким чином, станом на момент розгляду даної справи, позивачеві відшкодовано в повному обсязі вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля Hyundai І30 н/з АН 8525 І.

Однак, з огляду на зміст позовної заяви та пояснення представника позивача, позивач просить стягнути з відповідача 10619,80 грн. матеріальної шкоди, яка складається з: 8839,92 грн. матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля, згідно експертного товарознавчого дослідження №37; 850,00 грн. витрат на оплату послуг експерта та 929,88 грн. витрат на пальне на проїзд до місця ремонту автомобіля та до страхової компанії.

Згідно експертного товарознавчого дослідження №37 від 22.10.2015р., розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля НОМЕР_2, складає 8839,92 грн., з яких 4419,96 грн. вартість відновлювального ремонту та величина втрати товарної вартості автомобіля - 4419,96 грн.

На підтвердження понесених позивачем витрат на оплату послуг експерта та витрат на пальне на проїзд до місця ремонту автомобіля та до страхової компанії, ним надано копію квитанції від 22.10.2015р. серія 07-РВК про сплату 850,00 грн. та копії чеків з АЗС.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Тому, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Пунктом 32.7 статті 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Ураховуючи те, що згідно з пунктом 8.6 Методики величина втрати товарної вартості транспортного засобу враховує втрату товарного вигляду транспортного засобу, можна вважати, що пункт 32.7 статті 32 Закону також виключає виплату страховиком потерпілій особі і відповідного відшкодування шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу.

Таким чином, правильне застосування пункту 32.7 статті 32 Закону передбачає аналіз відповідної правової норми в її системному взаємозв'язку з вимогами, передбаченими статтями 22, 1166 і 1187 ЦК України.

Системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статті 1194 ЦК України, пункту 32.7 статті 32 Закону, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків.

Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 червня 2014 року № 6-49цс14 у справі за позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги відшкодування позивачеві вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля у сумі 4446,04 грн. (3446,04 грн. страховою компанією та 1000,00 грн. відповідачем) та відсутність доказів на підтвердження відшкодування йому матеріальної шкоди у вигляді втрати товарної вартості автомобіля у сумі 4419,96 грн., суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 4419,96 грн. матеріальної шкоди у вигляді втрати товарної вартості автомобіля.

Позовні вимоги в частині стягнення 929,88 грн. витрат на пальне на проїзд до місця ремонту автомобіля та до страхової компанії задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що дані витрати були понесені ним саме внаслідок неправомірних дій відповідача.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Так, п. п. 2,3 ч.2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та знищенням чи пошкодженням її майна.

Оскільки під час розгляду даної справі встановлено факт пошкодження автомобіля позивача неправомірними діями відповідача, суд, відповідно до вимог ст.ст. 23,1167 ЦК України, визнає право позивача на відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача.

Відповідно до п.п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року, суд має з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов'язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, судом враховано, що позивач морально переживав через те, що його власність була пошкоджена і тривалий час вимушений поновлювати порушені права.

При цьому, з огляду на характер механічних пошкоджень (деформація задньої лівої двері), суд критично оцінює твердження позивача, мотивовані неможливістю користуватися належним їй автомобілем, в тому числі поїздок на лікування. До того ж в матеріалах цивільної справи відсутнє водійське посвідчення позивача на право керування автомобілем, а під час ДТП належним їй автомобілем керував її син.

Твердження позивача про його переживання с приводу пошуку коштів на ремонт автомобіля суд також оцінює критично, оскільки автомобільбуло відремонтовано за рахунок страхового відшкодування, а решту - франшизу в сумі 1000,00 грн. добровільно сплачено відповідачем. Не відшкодованою залишилася величина втрати товарної вартості автомобіля, позовні вимоги про стягнення якої судом задоволено.

Також судом враховано, що внаслідок ДТП позивач ушкоджень здоров'я не зазнав, автомобіль залишився в робочому стані.

Доказів на підвердження негативного впливуДТП на стан здоров'я, доказів звернення до лікаря із відповідними скаргами позивачем не надано.

З урахуванням викладеного, суд, вважає достатнім, розумним та справедливим розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем - 500,00 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору, які документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати на оплату послуг експерта при проведенні товарознавче дослідження в сумі 850,00 грн. відшкодуванню не підлягають, оскільки зазначені витрати не входять до передбаченого ст. 79 ЦПК України складу судових витрат.

Керуючись ст.ст.22, 23, 1167, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст.11, 61, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-а особа, без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 «СК АСКО-Донбас Північний», про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_3, виданиій Селидівським МВ в Донецькій області 26.12.2007р., на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_4, виданий Білозерським МВМ Добропільського МРВ ГУМВС України в Донецькій області, 4419,69 грн. матеріальної шкоди, 500,00 грн. моральної шкоди та 487,20 грн. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення ухвалено, оформлено і підписано в нарадчій кімнаті суддею.

Суддя Притуляк С.А.

31.03.2016