Справа № 727/6343/16-ц
Провадження № 2/727/1838/16
Р І Ш Е Н Н Я

(ЗАОЧНО)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань Бурма А.С.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

третьої особи на стороні позивача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах і в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача: служба у справах дітей Чернівецької міської ради до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулася в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_6, третя особа на стороні позивача: служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обгрунтування обставин позову посилається на те, що вона, ОСОБА_5 є бабусею неповнолітнього онука - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_15 народження, батьком якого був її син ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_16 року та матір»ю являється відповідачка ОСОБА_6 Вказує, що за життя її сина ОСОБА_5 який помер ІНФОРМАЦІЯ_17. та після його смерті, онук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_15 народження, проживав з бабусею по материнській лінії в м. Стаханів Луганської області та після смерті сина, ОСОБА_6 перестала опікуватися сином, матеріально його утримувати, фактично дитиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 опікувалася і матеріально забезпечувала бабуся )по материнській лінії) - ОСОБА_7 і разом з останньою, на початку червня 2014 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 виїхали з окупованої території м. Стаханів Луганської області, де фактично проживали до Сумської області, місця народження ОСОБА_7, а в липні 2014 року остання, по домовленості, привезла онука до неї в м. Чернівці, після чого онук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишився проживати в м. Чернівцях, по місцю її проживання за адресою АДРЕСА_2, пішов до школи і фактично з вказаного періоду часу перебуває на її повному матеріальному утриманні. Вказує, що за увесь час проживання дитини в неї, як бабусі (по батьківській лінії), відповідач ОСОБА_6 не підтримувала і не підтримує зв'язків з сином, не приймає участі у його вихованні і матеріальному утриманні; не піклується про дитину, фактично з сином не бачиться, не цікавилася і не цікавиться його навчанням, станом здоров'я, допомоги на утримання сина не надає, а тому, просить заявлені вимоги про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів з відповідача задовольнити.

Позивач ОСОБА_5 діючи в інтересах неповнолітнього онука ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в судовому засіданні позовні вимоги до початку розгляд справи по суті уточнила і в наданих суду поясненнях, повністю посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просить позбавити батьківських прав ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканку АДРЕСА_3 по відношенню до її неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4; визнати її особою, якій передано для виховання онука - неповнолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою подальшого встановлення над ним піклування та стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.08.2016 року до досягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 повноліття.

Представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки, діючи в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 підтримала, з врахуванням уточнень в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася повторно, будучи належним чином, у встановленому вимогами ст. 74 ЦПК України повідомленою про день, час і місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки в засідання, не надала.

Представник третьої особи на стороні позивача: служба у справах дітей Чернівецької міської ради, за довіреністю - ОСОБА_4 заявлені вимоги ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 підтримав в повному обсязі, у наданих суду поясненнях визнав, що відповідачка самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина - ОСОБА_2, 20901 року народження, не займається його вихованням, не цікавиться життям і розвитком дитини, матеріально не забезпечує сина.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_5, представника позивача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4, свідків, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 155 п. 4 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Судом, належними доказами по справі встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4, шлюб зареєстрований з громадянином ОСОБА_8 (а.с.7).

У відповідності до свідоцтва про народження ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_18 року, його батьками зазначено: ОСОБА_8, ОСОБА_5 (а.с.8) та який згідно тимчасової посвідки на постійне проживання (серія НОМЕР_2) (а.с.9) значився зареєстрованим в АДРЕСА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_19 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10).

Згідно свідоцтва про народження відповідачки ОСОБА_6, остання народилася ІНФОРМАЦІЯ_20 року, її батьками зазначено: ОСОБА_9, ОСОБА_7 (а.с.11, 12).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_15 року в селищі Широкий Сусуманського району Магаданської області Росія, його батьками зазначено в графі Батько - ОСОБА_5 громадянина Росії, в графі Мати - ОСОБА_6, громадянку Росії (а.с.13-14). Відповідно до довідки Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 №136 від 16.03.2016 року (а.с.16) неповнолітній ОСОБА_2 прибув в м. Чернівці з м. Стаханів Луганської області та навчається в 9 «Б» класі з 22.08.2014 року та за місцем навчання виключно позитивно характеризується, з даних що характеризують ОСОБА_2 вбачається, що його вихованням займається бабуся - позивач ОСОБА_5 ; мати вихованням дитини не займається, успішністю сина не цікавиться (а.с.17).

Відомості за актом №47 КЖРЕП №5 від 17.03.2016 року свідчать про те, що в АДРЕСА_6 проживає - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 без реєстрації (а.с.18), що також стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 06.04.2016 року, працівниками КЖРЕП встановлено, що неповнолітній ОСОБА_2, проживає за адресою АДРЕСА_7 з бабусею ОСОБА_5, та дідусем ОСОБА_8, має окрему кімнату. Бабуся і дідусь виконують всі обов'язки по догляду за дитиною, та його матеріального утримання, відвідують батьківські збори за місцем навчання онука і ведуть здоровий спосіб життя (а.с.19). Крім наведеного, судом установлено, що ОСОБА_5 уклала Типовий договір про підготовку онука ОСОБА_2 до вступу у ВНЗ терміном 6 місяців із Державним ВНЗ «Чернівецький індустріальний коледж» (а.с.20), оплачує підготовку навчання ОСОБА_2, а саме дане вбачається з квитанцій від 14.11.2015 року та 12.02.2016 року (а.с.22-23).

У відповідності до довідки за № від 29.01.2016 року неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 було взято на облік як внутрішньо переміщену особу (а.с.24), останній знаходиться на обліку в КМУ «Міська дитяча поліклініка», з 20.01.2016 року де перебуває на диспансерному обліку окуліста з діагнозом: спазм акомодації обох очей (а.с.25).

З даних паспорту громадянина України ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 видно, що остання народилася в с. Ульянівка Білопільського району Сумської області, а зареєстрована в АДРЕСА_8 (а.с.27-28), яка є переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.30).

Вищенаведені докази є співмірними і з поясненнями свідків. Так, свідок ОСОБА_7 будучи допитаною в режимі відеоконференції з Білопільського районного суду Сумської області, пояснила, що за життя її зятя та після його смерті онук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_15 народження, разом із нею, бабусею по материнській лінії, своїми батьками, проживав у АДРЕСА_9. Після смерті її зятя ОСОБА_5 мати онука , її донька - відповідач ОСОБА_6 перестала опікуватись хлопчиком та припинила його утримувати, а вона взяла утримання дитини на себе. На початку червня 2014 року вона разом із онуком виїхала з окупованої території м. Стаханів Луганської області до Сумської області, звідки вона родом, а в липні 2014 року вона привезла онука до іншої бабусі по батьковій лінії в м. Чернівці, у зв'язку із загрозою військового вторгнення Російської Федерації в Україну, після чого онук залишився проживати і навчатися у бабусі ОСОБА_5 - в м. Чернівці. З донькою відповідачкою вона не підтримує зв'язків.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона є родичкою позивача та їй відомо, що після смерті сина позивача, бабуся по матері привезла онука ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_15 народження в м. Чернівці, де він проживає і навчається до даного часу.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в м. Чернівці та є родичкою позивача. Після смерті сина позивача, бабуся по матері виїхала з м. Стаханів Луганської області та привезла онука ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_15 народження в 1014 році в м. Чернівці, де він проживає і навчається до даного часу в бабусі по батьковій лінії ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_10

З Витягу з рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №423/12 від 04.07.2016 року вбачається, що вирішили надати суду висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянку ОСОБА_6 - матір неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, в зв'язку з тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (а.с.5).

Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 01/02-24/1872 від 08.07.2016 року встановлено доцільність позбавлення батьківських прав громадянку ОСОБА_6 по відношенню до її неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, в зв'язку з тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (а.с.6).

Таким чином, сукупністю вищенаведених досліджених по справі доказів, вбачається, що відповідач ОСОБА_6 не піклується сином, його вихованням не займається, взагалі останнім часом не бачиться з дитиною, не цікавиться навчанням, дозвіллям та станом здоров'ям сина; матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 не надає, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, що відповідно до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав.

Постановою Пленуму Верховного Суду України у п. 16 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3 роз'яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст.121 Сімейного Кодексу України, права та обов'язки матері і батька дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про освіту» від 23.03.1996 року та ст. 155 СК України батьки мають право і зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці.

Статтею 155 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки мають право і зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці.

У відповідності до ст. 164 Сімейного Кодексу України, при ухиленні батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав.

Крім того, відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках.

Отже, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача: служба у справах дітей Чернівецької міської ради до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав грунтуються на законі і підлягають задоволенню.

В частині заявлених вимог про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 приходить до наступного.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_6, як мати неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10 зобов'язана утримувати його до досягнення ним повноліття.

Згідно повідомлення УДМС у Луганській області №12/4-22943 від 09.09.2016 року, здійснити перевірку та надати відомості за наявними обліками УДМС стосовно відповідача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування та інші персональні дані не є можливим у зв'язку з ліквідацією Стахановського МВ УДМС України у Луганській області, так як територіальні підрозділи знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.31).

Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів що підлягають до стягнення з відповідача, суд враховує те, що неповнолітня дитина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10 знаходиться на повному матеріальному утриманні позивача ОСОБА_5, дитина має незадовільний стан здоров»я; навчається, а також позивачем оплачено за договором про підготовку ОСОБА_2 до вступу у ВНЗ терміном 6 місяців до Державного ВНЗ «Чернівецький індустріальний коледж» (а.с.20), з врахуванням необхідних потреб дитини відповідного віку, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ґрунтуються на законі і слід стягнути з відповідача ОСОБА_6, на користь позивача ОСОБА_5, аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.08.2016 року (дня звернення до суду) і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 11 Закону № 2402-111 «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження, а відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Стосовно позовної вимоги щодо визнання ОСОБА_5 особою, якій передано для виховання її онука неповнолітнього ОСОБА_2 для подальшого встановлення над ним піклування, то суд вважає, що судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання та не може регулювати правовідносини, що виникнуть у майбутньому, а тому слід відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно положень ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до закону. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно, всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Відповідно до ст. 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 121, 150, 155, 164, 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 14, 60, 88, 212, 213, 215, 218, 224-226, 367 ч.1 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа на стороні позивачів: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11, мешканку АДРЕСА_1 по відношенню до її неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11, мешканки АДРЕСА_11 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_13, мешканки АДРЕСА_12, ІПН НОМЕР_1, аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.08.2016 року і до досягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 повноліття.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах сум платежів за один місяць, згідно ст. 367 ч.1 ЦПК України.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11, мешканки АДРЕСА_11 на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці в 10-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Слободян Г.М.