Справа № 460/4210/14-ц
Провадження №2/460/202/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Варениця В.С.

з участю секретаря Мідик С.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_4 господарства «Майдан» та директора МРГ «Майдан» ОСОБА_5 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення грошової компенсації та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

26.12.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким поновити його на посаді єгеря ОСОБА_4 господарства «Майдан» Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України з 04.12.2014 року, стягнути з ОСОБА_4 господарства «Майдан» Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України заробітну плату за час вимушеного прогулу, грошову компенсацію за невикористані відпустки за період 2013-2014 роки в розмірі 2440 гривень, грошову допомогу на оздоровлення за період 2013-2014 роки в розмірі 2440 гривень, а також моральну шкоду в розмірі 10000 гривень. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 22.10.2010 року працював на посаді єгеря МРГ «Майдан», був незаконно звільнений 11.02.2013 року, однак рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 30.09.2013 року був поновлений на роботі із стягненням заробітної плати за час вимушеного прогулу. 04 грудня 2014 року директор МРГ «Майдан» ОСОБА_5 запросив до свого службового кабінету, де ознайомив з наказом про звільнення його з посади єгеря з 04.12.2014 року за прогули. Однак з даним наказом він не згідний, так як з 01 грудня 2014 року він перебував на роботі, виконував покладені на нього обовязки. В цей час в період з 01 по 04 грудня 2014 року директора ОСОБА_5 і мисливствознавця ОСОБА_6, який має право контролювати його перебування на роботі, не було на роботі. Про наявність доповідних записок та відповідних актів про його відсутність, які не внесені до відповідного журналу обліку документів, йому ніхто не повідомляв, пояснення від нього не відбиралися. Факт перебування його на роботі з 01 по 04 грудня 2014 року можуть підтвердити свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Неодноразово після його поновлення директор ОСОБА_5 погрожував, що він його звільнить з роботи. На час його звільнення йому не було виплачено грошову компенсацію за невикористані відпустки за 2013 та 2014 роки, а також допомогу на оздоровлення, так як він потребує постійного періодичного лікування. Незаконними діями з боку відповідача йому завдано моральних страждань, заподіяну моральну шкоду, які він оцінює в розмірі 10000 гривень.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить позовні вимоги задоволити.

2

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 вважає, що позовні вимоги його довірителя щодо незаконного звільнення з роботи знайшли підтвердження під час судового розгляду. Допитані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підтвердили, що бачили ОСОБА_1 на роботі, тому він не вчиняв ніякого прогулу. Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_11 давали неправдиві свідчення, так як перебували в підпорядкуванні ОСОБА_5 В МРГ «Майдан» не ведеться журналу обліку вхідної кореспонденції, тому неможливо встановити дійсність доповідних записок та актів. Крім того, попереднім рішенням суду було підтверджено факт незаконного звільнення з роботи його довірителя.

Представник відповідача ОСОБА_4 господарства «Майдан» Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України адвокат ОСОБА_3 заявленого позову не визнав, підтримав письмове заперечення на заявлений позов, в якому вказується, що ОСОБА_1 був звільнений з роботи за прогули відсутність на робочому місці з 01 по 03 грудня 2014 року. При встановленні факту прогулу 04 грудня 2014 року ОСОБА_1 було запропоновано надати письмове пояснення, однак ОСОБА_1 відмовився, про що було складено акт. З наказом про звільнення ОСОБА_1 був ознайомлений та йому була видана копія наказу про звільнення. Доводи позивача про його перебування на робочому місці не доводяться належними та допустимими доказами. Також не підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення компенсації за невикористані відпустки, виплати допомоги на оздоровлення, яка не ґрунтується на вимогах закону, а також позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди. Просить в задоволенні позову відмовити через його безпідставність.

Відповідач директор ОСОБА_4 господарства «Майдан» Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України ОСОБА_5 також заперечив заявлений позов та пояснив, що він працює директором МРГ «Майдан» з 2013 року. Позивач ОСОБА_1 також ще до нього працював директором і за час роботи мав проблеми, в звязку з чим був звільнений з посади директора. Дійсно він звільняв ОСОБА_1 з роботи з посади єгеря за встановлений факт браконьєрства, але по рішенню суду ОСОБА_1 був поновлений на роботі. Після поновлення на роботі між ними склалися робочі відносини, хоч ОСОБА_1 допускав порушення трудової дисципліни, за що йому оголошувалася догана. 01 грудня 2014 року мисливствознавець ОСОБА_6 доповів, що немає ОСОБА_1 Він дав вказівку шукати ОСОБА_1, але його не було на робочому місці протягом всього дня. Також наступні дні 02 та 03 грудня 2014 року ОСОБА_1 знову не вийшов на роботу, причини неявки він не повідомив. Зранку 04 грудня 2014 року ОСОБА_1 появився на роботі, до кабінету його запросив ОСОБА_6, де ОСОБА_1 повідомив, що він був хворий і має лікарняний. Коли ОСОБА_1 приніс лікарняний, то виявилося, що цей лікарняний не стосується 1, 2 та 3 грудня 2014 року. На його пропозицію написати письмове пояснення про причини відсутності на роботі ОСОБА_1 відмовився, про що було складено акт. Тоді він підписав наказ про звільнення ОСОБА_1 з роботи за прогули, з яким був ознайомлений ОСОБА_1 За його дорученням з ОСОБА_1 було проведено розрахунок та видано трудову книжку.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що дійсно позивач ОСОБА_1 був незаконно звільнений з посади єгеря ОСОБА_4 господарства «Майдан» Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України, на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30.09.2013 року був поновлений на роботі і згідно наказу №8 від 28.04.2014 року був допущений до виконання своїх посадових обовязків єгеря.

Згідно посадової інструкції єгер МРГ «Майдан» ОСОБА_1 підпорядкований директору та мисливствознавцю господарства, несе матеріальну відповідальність за стан спортивних ставків №5-6 (гідроспоруд, облаштування містків, столиків, навісів, чистоту

3

прилеглої території. Зобовязаний прибувати на роботу з понеділка по пятницю о 09 год. 00 хв. і відбувати з роботи о 18 год. 00 хв. з обідньою перервою з 13 до 14 год., з відміткою у журналі виходу на роботу.

Судом встановлено, що 01 грудня 2014 року, 02 грудня 2014 року та 03 грудня 2014 року позивач ОСОБА_1 без поважних причин був відсутній на робочому місці та не виконував свої посадових обовязків.

З доповідної записки мисливствознавця ОСОБА_6 та комісійного акту вбачається, що в період з 09 год. до 18 год. 01 грудня 2014 року єгер ОСОБА_1, який мав відремонтувати два рибальські містки на озері №5, був відсутній на робочому місці, на телефонні дзвінки не відповідав.

З доповідної записки мисливствознавця ОСОБА_6 та комісійного акту вбачається, що в період з 09 год. до 18 год. 02 грудня 2014 року єгер ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці, на телефонні дзвінки не відповідав, самоусунувся від виконання посадових обовязків.

З доповідної записки мисливствознавця ОСОБА_11 та комісійного акту вбачається, що в період з 09 год. до 18 год. 03 грудня 2014 року єгер ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці, та своїми діями самоусунувся від виконання посадових обовязків.

З оглянутого журналу обліку виходу на роботу єгеря ОСОБА_1 вбачається, що останній запис про вихід на роботу значиться 23.10.2014 року.

Допитаний в якості свідка мисливствознавець ОСОБА_6 показав, що єгер ОСОБА_1 був звільнений з роботи за прогули, який з 01 грудня по 04 грудня 2014 на роботі не був. Він, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 обходили територію, шукали ОСОБА_1, якого не було, про що він писав доповідні записки та підписував акти. За його дорученням ОСОБА_1 мав відремонтувати два рибальські містки на ставку №5, він видав ОСОБА_1 молоток, сокиру, цвяхи та дошки, однак дорученої роботи ОСОБА_1 не виконав. Зранку 04 грудня 2014 року ОСОБА_1 зявився на роботу і повідомив, що має лікарянний за ці дні. Коли він привіз лікарняний листок, то виявилося, що це старий лікарняний. ОСОБА_1 відмовився написати письмове пояснення про причини відсутності на роботі, про що було складено акт, після чого директор ОСОБА_5 підписав наказ про звільнення ОСОБА_1 за прогули.

Допитаний в якості свідка мисливствознавець ОСОБА_11 показав, що 03 грудня 2014 року він чергував в МРГ «Майдан» і цілий день не бачив єгеря ОСОБА_1 на території, про що він написав на імя директора ОСОБА_5 доповідну записку та підписав акт про відсутність на роботі ОСОБА_1 Якби ОСОБА_1 був на роботі 03 грудня 2014 року, то він би його бачив і ніякої доповідної записки не писав би.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

П.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року з наступними змінами визначено, що прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня,

так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Також відповідно до вимог ст.ст.147, 147-1, 148, 149 КЗпП України, оскільки вчинення прогулу є порушенням трудової дисципліни, то за порушення трудової дисципліни до працівника органом, якому надано право прийняття на роботу, може бути застосовано один із заходів стягнення, а саме догана чи звільнення. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом, який до застосування стягнення повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні стягнення враховується ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню попередню роботу працівника.

4

З акту від 04.12.2014 року вбачається, що на пропозицію директора ОСОБА_5 надати пояснення щодо відсутності на роботі 01 грудня 2014 року, 02. грудня 2014 року та 03 грудня 2014 року єгер ОСОБА_1 відмовився в присутності членів комісії.

З наказу №15 від 11.06.2014 року вбачається, що за порушення трудової дисципліни, а саме відсутності 10.05.2014 року на робочому місці більше однієї години, егеру ОСОБА_1 було оголошено догану.

Наказом №26 від 04.12.2014 року, на підставі доповідних записок та актів про відсутність на роботі, звільнено ОСОБА_1 з посади єгеря за прогул за ст.40 ч.1 п.4 КЗпП України.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_10 про те, що він проживає на території МРГ «Майдан», добре знає єгеря ОСОБА_1, якого бачив 01, 02, та 03 грудня 2014 року на робочому місці на території МРГ «Майдан». Зокрема 03 грудня 2014 року біля 16-17 години він з пилорами привіз ошвари на автомобілі ОСОБА_8, які також допомагав розвантажувати ОСОБА_9, коли до них підходив ОСОБА_1

При цьому суд враховує, що на запитання представника відповідача свідок ОСОБА_10 повідомив, що він також привозив ошвари і після Нового року, однак не памятає точної дати.

З цих підстав суд також критично оцінює в цій частині і покази свідка ОСОБА_9, що він 03 грудня 2014 року бачив на території МРГ «Майдан» ОСОБА_1, оскільки дані обставини могли бути в дійсності до 01 грудня 2014 року.

Також суд не приймає до уваги твердження сторони позивача на обґрунтування заявлених позовних вимог відсутність у відповідача журналу обліку вхідної кореспонденції, оскільки судом встановлено, що час видання оскаржуваного наказу про звільнення позивача в ньому вказувалося на наявність доповідних записок та актів про відсутності на роботі позивача.

Разом з тим, під час розгляду справи встановлено, що дійсно позивач ОСОБА_1 в 2013 році та в 2014 році не перебував у щорічний оплачуваній відпустці, а після звільнення з роботи з ним не було проведено повного розрахунку щодо виплати грошової компенсації за невикористані відпустки.

Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судом встановлено, що в день звільнення 04.12.2014 року позивачу ОСОБА_1 була виплачена заробітна плата в сумі 1024 грн. 03 коп.

А згідно наданого відповідачем розрахунку та довідки компенсація за невикористану відпустку за 2014 рік працівнику ОСОБА_1 нарахована в розмірі 1274 грн. 04 коп., компенсація за відпустку за 2013 рік не була нарахована.

Суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача, що виплачені ОСОБА_1 04 грудня 2014 року кошти в сумі 1024 грн. 03 коп. являються компенсацією за невикористану відпустку за 2014 рік, оскільки це не відповідає нарахованому розміру компенсації, платіжній відомості з зазначенням цільового призначення виплачених коштів, відсутності інформації про виплату заробітної плати за листопад 2014 року.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами по справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи зібраними докази доведено, що позивач ОСОБА_1 під час виконання трудових обовязків притягувався до дисциплінарної відповідальності, в

5

подальшому знову допустив порушення трудової дисципліни у вигляду прогулу, з дотриманням встановленого законом порядку був звільнений з роботи, заявлені вимоги про виплату допомоги на оздоровлення та стягнення моральної шкоди є безпідставними, а тому в тій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Разом з тим, під час звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку в частині грошової компенсації за невикористані відпустки, виниклий спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, а тому в користь позивача слід стягнути грошову компенсації в межах заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_4 господарства «Майдан» на користь ОСОБА_1 2440 (дві тисячі чотириста сорок) грн. 00 коп в грошової компенсації за невикористані відпустки за 2013-2014 роки.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 та в позовних вимогах до директора МРГ «Майдан» ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 господарства «Майдан» в дохід держави 1378 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: