Номер провадження: 22-ц/785/6471/16
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Таварткіладзе О.М.

з участю секретаря Ярахмедова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 15 червня 2016 року,

встановила:

В грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом і після уточнення позовних вимог посилалася на те, що сторони знаходяться в шлюбі з 12.09.2003року, від шлюбу мають сина ОСОБА_4, народження ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час на розгляді суду знаходиться справа про розірвання шлюбу.

Під час шлюбу подружжям набуте майно: м'який куток, вартістю - 2 000 грн.; люстра з трьома плафонами, вартістю 500 грн.; бойлер, вартістю 3 000 грн.; пральна машина, вартістю - 3000 грн.; шафа з шухлядками для ванної кімнат, вартістю 1 000 грн.; шафа купе під червоне дерево, вартістю 1 000 грн.; шафа модульна з шухлядами складна, вартістю 1 000 грн.; кутовий стіл, вартістю 1 000 грн.; тумба з шухлядами коричневого кольору, вартістю 500 грн.; полиця коричневого кольору, вартістю 500 грн.; полиця під телевізор, вартістю 600 грн.; телевізор Раnаsоnіс, вартістю 1000 грн.; музичний центр SAMSUNG, вартістю 1 500 грн.; люстра з 6 плафонами, вартістю 500 грн.; праска Филипс, вартістю 300 грн.; кондиціонер, вартістю 3 000 грн.; два м'яких крісла, вартістю 3 000 грн.; стіл для комп'ютера, вартістю 1 000 грн.; відеокамера Раnаsоnіс, вартістю 3 000 грн; фотоапарат, вартістю 1 000 грн.; комод з шухлядками, вартістю 1000 грн.; кухонний набір, вартістю 2 000 грн.; холодильник , вартістю 7 000 грн., мікрохвильова піч, вартістю 1500 грн.; тренажер орбіт, вартістю 1 200 грн.; тренажер, вартістю 800 грн.; люстра, вартістю 1400 грн.; килим, вартістю 3 000 грн.; доріжки, вартістю 3 000 грн.; оббивка меблів, вартістю 400 грн.; ліжко, вартістю 2 800 грн.; навігатор, вартістю 500 грн.; принтер, вартістю 800 грн.; колонки, вартістю 400 грн.; комп'ютер, вартістю 2 000 грн.; кавоварка, вартістю 400 грн.; тарілки, каструлі, вартістю 5 000 грн.; пилосос, вартістю 500 грн.; ялинкові іграшки, вартістю 1 300 грн., постільна білизна, рушники, вартістю 1000 грн.; автомобіль марки Фольцваген, вартістю 160 000 грн.; ліжко дитини, вартістю 8 000 грн.; телевізор дитини, вартістю 5 000 грн.; соковижималка дитини, вартістю 500 грн.; зволожувач повітря дитини, вартістю 500 грн., всього на суму 246 400 гривень.

Позивачка просила здійснити поділ цього майна.

Відповідач позов визнав частково, не заперечував, що з вказаного в позові майна під час шлюбу подружжям було придбано тільки наступне майно:

пральна машина, вартістю - 3000 грн.;

музичний центр SAMSUNG, вартістю 1 500 грн.;

праска Филипс, вартістю 300 грн.;

відеокамера Раnаsоnіс, вартістю 3 000 грн;

фотоапарат, вартістю 1 000 грн.;

кавоварка, вартістю 400 грн.;

тарілки, каструлі, вартістю 5 000 грн.;

пилосос, вартістю 500 грн.;

ялинкові іграшки, вартістю 1 300 грн.,

постільна білизна, рушники, вартістю 1000 грн.;

ліжко дитини, вартістю 8 000 грн.;

соковижималка дитини, вартістю 500 грн.;

зволожувач повітря дитини, вартістю 500 грн., всього на суму 26 000 гривень. Автомобіль марки Фольцваген є його особистою власністю, оскільки придбаний на кошти в сумі 34 112 доларів США, які були ним отримані в якості компенсації за травму на виробництві. Всі інші речі, які зазначені позивачкою, є власністю його батьків, в квартирі яких проживали подружжя.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 15 червня 2016 року позов задоволений частково: суд виділів в користування позивачці майно без зазначення його вартості:

пральна машина;

музичний центр;

праска;

відеокамера;

фотоапарат;

кавоварка;

тарілки, каструлі;

пилосос;

ялинкові іграшки,

постільна білизна;

ліжко дитини;

соковижималка;

зволожувач повітря;

меблі в дитячої кімнаті, які в позові зовсім не зазначені.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким здійснити поділ майна подружжя.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та доводи заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виділив у користування позивачці частину майна, зазначеного в позовній заяві. При цьому суд фактично не розглянув позовні вимоги позивачки, яка просила здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя. Суд не врахував, що поділ полягає, в тому, що суд визначає яке майно передається на праві власності кожному з подружжя, а не виділяється в користування.

Судом не застосована ч.1 ст.71 СК України, яка передбачає, що майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а також роз»яснення, які містяться у пунктах 22-24 Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою в порушення ч.1 ст.60 ЦПК України не надано доказів того, що майно, яке зазначене нею в уточненій позовній заяві(а.с.75-76), набуте подружжям за час шлюбу(за винятком автомобіля VOLKSWAGEN POLO, на який представлене свідоцтво про реєстрацію). Колегія суддів виходить з того, що відповідач визнав, що частина майна з зазначеного позивачкою в уточненій позовній заяві, набуте подружжям за час шлюбу(а.с.70-71, 81-83), а саме:

пральна машина, вартістю - 3000 грн.;

музичний центр SAMSUNG, вартістю 1 500 грн.;

праска Филипс, вартістю 300 грн.;

відеокамера Раnаsоnіс, вартістю 3 000 грн;

фотоапарат, вартістю 1 000 грн.;

кавоварка, вартістю 400 грн.;

тарілки, каструлі, вартістю 5 000 грн.;

пилосос, вартістю 500 грн.;

ялинкові іграшки, вартістю 1 300 грн.,

постільна білизна, рушники, вартістю 1000 грн.;

ліжко дитини, вартістю 8 000 грн.;

соковижималка дитини, вартістю 500 грн.;

зволожувач повітря дитини, вартістю 500 грн., всього на суму 26 000 гривень.

З врахуванням часткового визнання відповідачем позову в цій частині, розділу в натурі на підставі ч.1 ст.71 СК України підлягає це майно. При цьому колегія суддів виходить з рівності часток подружжя в спільному майні подружжя відповідно до вимог ч.1 ст.70 СК України.

Виділенню ОСОБА_2 на праві власності підлягає наступне майно:

пральна машина, вартістю - 3000 грн.;

постільна білизна, рушники, вартістю 1000 грн.;

ліжко дитини, вартістю 8 000 грн.;

соковижималка дитини, вартістю 500 грн.;

зволожувач повітря дитини, вартістю 500 грн., всього на суму 13 000 гривень.

Виділенню ОСОБА_3 на праві власності наступне майно:

музичний центр SAMSUNG, вартістю 1 500 грн.;

праска Филипс, вартістю 300 грн.;

відеокамера Раnаsоnіс, вартістю 3 000 грн;

фотоапарат, вартістю 1 000 грн.;

кавоварка, вартістю 400 грн.;

тарілки, каструлі, вартістю 5 000 грн.;

пилосос, вартістю 500 грн.;

ялинкові іграшки, вартістю 1 300 грн., всього на суму 13 000 гривень.

Колегія суддів вважає, що автомобіль VOLKSWAGEN POLO, випуску 2008 року, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, є спільною сумісною власністю подружжя на підставі ч.1 ст.60 СК України, оскільки придбаний подружжям під час шлюбу - 24.02.2011року(а.с.39).

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що автомобіль є його особистою приватною власністю, оскільки він придбаний на кошти в сумі 34 112 доларів США, які були отримані відповідачем в якості компенсації за травму на виробництві. З заяви відповідача про отримання зазначеної компенсації від 10 січня 2011 року(а.с.43) вбачається, що компенсація призначена для повного врегулювання всіх можливих претензій в зв'язку з отриманою травмою, та складається з сум по заробітній платі, утриманню моряка, по компенсації медичних витрат тощо. Позивачем не надано доказів того, що зазначені кошти є страховою сумою, одержаною за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, а страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю відповідача(пункт 24 вищезазначеної Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року).

Фінансових документів про отримання зазначених коштів в сумі 34 112 доларів США відповідачем не надано. Позивачка не заперечувала, що відповідач отримав ? частину компенсації, оскільки половина зазначених коштів була отримана юридичною компанією, яка супроводжувала справу по отриманню компенсації. Отримані відповідачем кошти були витрачені на потреби сім»ї, в тому числі частково на лікування відповідача та на придбання спірного автомобіля, а позивачка в цей період займалася домашнім господарством, доглядом за дитиною та за хворим чоловіком, який проходив реабілітаційне лікування після травми.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

З врахуванням зазначених обставин та вимог ч.1 ст.60 СК України колегія суддів вважає, що спірний автомобіль був набутий подружжям під час шлюбу, а тому є спільним сумісним майном подружжя та підлягає поділу. Оскільки автомобіль, як неподільна річ, не може бути реально поділений між подружжям відповідно до їх часток, тому колегія суддів вважає, що за кожним з подружжя необхідно визнати право власності на ? частину автомобіля(пункт 25 вищезазначеної Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року).

Приймаючи до уваги те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом не правильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, тому на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Понесені ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 2 710 гривень 40 копійок підлягають стягненню на її користь з ОСОБА_3 на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 15 червня 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя:

виділити ОСОБА_2 на праві власності наступне майно:

пральна машина, вартістю - 3000 грн.;

постільна білизна, рушники, вартістю 1000 грн.;

ліжко дитини, вартістю 8 000 грн.;

соковижималка дитини, вартістю 500 грн.;

зволожувач повітря дитини, вартістю 500 грн., всього на суму 13 000 гривень.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину автомобіля VOLKSWAGEN POLO, випуску 2008 року, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1.

виділити ОСОБА_3 на праві власності наступне майно:

музичний центр SAMSUNG, вартістю 1 500 грн.;

праска Филипс, вартістю 300 грн.;

відеокамера Раnаsоnіс, вартістю 3 000 грн;

фотоапарат, вартістю 1 000 грн.;

кавоварка, вартістю 400 грн.;

тарілки, каструлі, вартістю 5 000 грн.;

пилосос, вартістю 500 грн.;

ялинкові іграшки, вартістю 1 300 грн., всього на суму 13 000 гривень.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину автомобіля VOLKSWAGEN POLO, випуску 2008 року, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В решті позову ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 2 710 гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

О.М.Таварткіладзе