АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/1385/16 Головуючий 1-ї інстанції - Зелінський В.Г.
Справа № 2-623/3400/15 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Івах А.П., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Ізюмського комунального підприємства теплових мереж на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року по справі за позовом Ізюмського комунального підприємства теплових мереж до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої теплової енергії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що з жовтня 2012 року відповідачка є власницею 3/20 частин нежитлового приміщення магазину в будинку АДРЕСА_1

Зазначений будинок та нежитлове приміщення мають єдину систему централізованого теплопостачання.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх обов'язків по оплаті за послуги з теплопостачання утворилась заборгованість в сумі 47 654,46 грн. за період з жовтня 2012 року по квітень 2015 року, а також пеня в розмірі 38 148,13 грн.

Відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечувала, зазначила, що тепловою енергією не користувалась у зв'язку з відключенням тепломережі від постачання.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог та стягнення з відповідача судових витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам по справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову Ізюмського комунального підприємства теплових мереж з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж не довело в суді, що ОСОБА_1 користувалася послугами з теплопостачання, які воно надавало до централізованої мережі опалення житлового будинку АДРЕСА_1 в якому знаходяться належні ОСОБА_1 нежитлові приміщення.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов'язок споживача житлово-комунальних послуг своєчасно укласти договір на постачання теплової енергії. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку (ст. 25 закону).

Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання регулюється «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (надалі Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року №1268), які з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачають відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.

За положеннями п. п. 24, 25 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до п. 26 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 9 грудня 2005 року за № 1478/11758 встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з березня 2012 року є власницею нежитлових приміщень загальною площею 107,4 кв. м., які розташовані в житловому будинку АДРЕСА_1 використовуються власником під офіс та магазин «Темп» (а.с.93).

Згідно акту Ізюмського комунального підприємства теплових мереж дільниці від 31 січня 2012 року, підписаного відповідачем ОСОБА_1 в нежитловому приміщенні демонтовано вітринне опалення, при цьому залишився лежак, у якому є циркуляція. Крім того, установлені і працюють три прилади опалення - батареї (а. с. 70).

Посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що в нежитлових приміщеннях взагалі відсутні прилади опалення і вона, як власник цих приміщень не отримує від позивача послуг з теплопостачання, є безпідставними, оскільки свідчать про те, що проведено самовільне відключення приладів опалення від мережі централізованого опалення, які є невід'ємною частиною системи опалення житлового будинку АДРЕСА_1

Опалення є системою, яка гідравлічно та технологічно об'єднує всі квартири в будинку і відключення окремих приміщень впливає на гідравлічний режим роботи внутрішньо будинкової системи опалення, перерозподіл теплоносія.

Самостійне відключення від мереж централізованого опалення, без додержання Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, не звільняє споживача від обов'язку сплатити кошти за надані послуги.

Доказів належного відключення від мереж централізованого опалення відповідачем ОСОБА_1 суду не надано.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, сума інфляційних витрат за період несплати відповідачем суми нарахувань становить 1279,72 грн., сума 3% річних складає 4 280, 76 грн.,

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову Ізюмського комунального підприємства теплових мереж до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої теплової енергії.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 відмовилася оплачувати споживання теплової енергії, судова колегія вважає за необхідне стягнути з неї на користь Ізюмського комунального підприємства теплових мереж заборгованість за спожиту теплову енергію за період жовтня 2012 року по квітень 2015 року у сумі 47 564,46 грн., інфляційні витрати за цей період у сумі 1279,72 грн. та суму 3% річних, що складає 4 280, 76 грн.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Ізюмського комунального підприємства теплових мереж сплачений ним при зверненні з позовом до суду та за подачу апеляційної скарги судовий збір у сумі 2 208,69 грн. ( а. с. 2,124).

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. п. 3,4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Ізюмського комунального підприємства теплових мереж задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Ізюмського комунального підприємства теплових мереж до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Ізюмського комунального підприємства теплових мереж заборгованість за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2012 року по квітень 2015 року у сумі 47 564,46 грн., інфляційні витрати за цей період у сумі 1279,72 грн. та суму 3% річних, що складає 4280,76 грн., а всього - 53 124.94 грн. (п'ятдесят три тисячі сто двадцять чотири грн. 94 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Ізюмського комунального підприємства теплових мереж судові витрати у сумі 2 208,69 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: