Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/494/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

05.04.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мурашка С.І.

суддів Бубличенко В.П., Сукач Т.О.

за участю секретаря Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» від імені якого діє Кіровоградська філія ТОВ «Укрпромбанк», правонаступником якого є Товариство обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», до ОСОБА_2, третя особа: Приватне підприємство «АДН» про звернення стягнення на предмет іпотеки, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про визнання недійсним договору іпотеки, зобовязання нотаріуса виключити з реєстру іпотек запис про заборону відчуження предмета іпотеки за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 вересня 2013 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2009 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» від імені якого діє Кіровоградська філія ТОВ «Укрпромбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: комплекс, що знаходиться за адресою: м.Кіровоград, вулиця Попова космонавта, 22А, загальною площею 753, 20 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_2, за іпотечним договором № 35/Z-кіп-07 від 14 листопада 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 3519, для задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» за кредитним договором №35-К-07 на відкриття відновлювальної кредитної лінії (в національній валюті) зі змінами та доповненнями від 14 листопада 2007 року, у розмірі 3003030 грн. 40 коп. за рахунок коштів отриманих від реалізації предмета іпотеки та судові витрати.

ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до ТОВ «Укрпромбанк» та просив визнати недійсним іпотечним договір № 35/1-кіп-07 від 14.11.2007 року, укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» від імені якого діяла Кіровоградська філія ТОВ «Український промисловий банк», зобов'язати приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження предмету іпотеки, а саме: комплексу, що знаходиться за адресою: вулиця космонавта Попова, 22А, в місті Кіровограді, загальною площею 753, 20 кв.м., до складу якого входить магазин з залізобетонних панелей (літера Аа) та котельна (літера Б).

Зазначав, що в момент укладання іпотечного договору не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними.

Справа переглядалася неодноразово.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 квітня 2013 року задоволено касаційну скаргу ТОВ «Український промисловий банк», скасовано рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 травня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2012 року, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 вересня 2013 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» від імені якого діє Кіровоградська філія ТОВ «Укрпромбанк» до ОСОБА_2, третя особа: Приватне підприємство «АДН» про звернення стягнення на предмет іпотеки, залишено без розгляду в звязку з повторною неявкою представника позивача.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 вересня 2013 року зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд визнав недійсним іпотечний договір № 35/Z-кіп-07, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу за номером 3519, укладений 14.11.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» в особі КФ ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2, за яким банку передано в іпотеку комплекс нерухомого майна по вулиці Попова космонавта, 22а, в місті Кіровограді. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2016 року залучено ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» до участі у справі як правонаступника ТОВ «Укрпромбанк».

В судовому засіданні апеляційного суду представник ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу з посиланням на викладені в ній обставини, представник ОСОБА_2, ОСОБА_5 заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Представник ПП «АДН» в судове засідання не зявився про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.11.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПП «АДН» укладено кредитний договір № 35/к-07 на відкриття відновлювальної кредитної лінії (в національній валюті) із змінами та доповненнями, за яким банк надав позичальнику/боржнику кредит в сумі 2500000 грн.

Боржник зобов'язався в порядку, передбаченому кредитним договором, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 18% річних, також інші комісії та платежі, передбачені кредитним договором, а у разі прострочення платежів основного боргу та процентів, також пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

У якості забезпечення виконання позичальником/боржником зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 35/Z-кін-07 від 14 листопада 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим номером №3519, за яким банку передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: комплекс, що знаходиться за адресою: Попова космонавта,22 А, загальною площею 753,20 кв.м.

Згідно довідки Комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» від 10.12.2010 року № 5610/10, ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні пограничних станів з 22.04.1996 року по 14.06.1996 року, в подальшому лікувався амбулаторно з 14.11.2007 року по 28.11.2007 року з приводу депресивного епізоду.

Висновком комісійної судово-психіатричної експертизи № 127 від 18.02.2011 року встановлено, що ОСОБА_2 в момент укладення договору іпотеки від 14.11.2007 року страждав тимчасовим розладом психічної діяльності в формі тяжкого депресивного розладу. Вказаний розлад досягає ступеня психічного захворювання, про що свідчить наявність вираженого депресивного синдрому після довготривалого періоду психічної переробки травмуючого переживання. Все це супроводжувалось психомоторною заторможеністю. Погіршувала психічний стан і масивна амбулаторна терапія - транквілізаторами, антидепресантами і нейролептиками, які виявляли виражений седативний стан. Таким чином ОСОБА_2 в момент укладення договору іпотеки перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій та свідомо керувати ними.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 в момент укладення договору іпотеки 14.11.2007 року перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій та свідомо керувати ними, оскільки страждав тимчасовим розладом психічної діяльності в формі тяжкого депресивного розладу та перебував під дією медичних препаратів, які погіршували його психічний стан.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що 14 листопада 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПП «АДН» укладено кредитний договір на забезпечення виконання якого між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2 14 листопада 2007 року укладено договір іпотеки, предметом якого вказано комплекс, що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Попова космонавта, 22-А, площею 753,2 кв. м. (т.1 а.с.52-58, 64-66).

Згідно з висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 127 від 18 лютого 2011 року ОСОБА_2 в момент укладання договору іпотеки від 14 листопада 2007 року страждав тимчасовим розладом психічної діяльності у формі тяжкого депресивного розладу. Вказаний розлад досягає ступеня психічного захворювання. Про це свідчать наявність вираженого депресивного синдрому після довготривалого періоду психічної переробки травмуючого переживання. Далі наряду з елементами боязливого чекання, наростали і заглиблювалися, подавленість, тоскливість, супроводжуючи психомоторною заторможеністю, відмічалися виражені вегетативні порушення, нерідкі суїцид альні думки. Погіршувапла психічний стан і масивна амбулаторна терапія транквілізаторами, антидепресантами і нейролептиками, які виявляли виражений седативний стан. Уповільнення темпів психічних процесів, підвищені пороги сприйняття відображають зміни свідомості по типу оглушенія. Тому зберігаються негативні смутні спогади., Тому ОСОБА_2 в момент укладання договору іпотеки 14.11.2007 року не міг усвідомлювати значення своїх дій та свідомо керувати ними (т.1 а.с.162-163).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи.

За ч. 1 ст. 143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 6 ст. 147 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 цього Кодексу, яка передбачає, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

У постанові Верховного ОСОБА_6 України від 29 лютого 2012 року, у справі № 6-9цс12, висновки якого є обовязковими для судів, судом зазначено, що висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначена презумпція психічного здоровя, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Зі змісту рішення суду вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 в момент укладання договору іпотеки 14.11.2007 року перебував в такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій та свідомо керувати ними, на підставі висновку судово-психіатричної експертизи та допиту в судовому засіданні лікаря-доповідача при проведенні експертизи ОСОБА_7, лікаря який лікував ОСОБА_2, ОСОБА_8, батька ОСОБА_2 ОСОБА_9 та допиту в якості свідка самого ОСОБА_2

Поте суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідно до ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обовязковим та не дав йому оцінки за правилами, встановленими ст.212 цього Кодексу.

Так, у висновку судово-психіатричної експертизи №127 від 18.02.2011 року вказано, що психічний стан ОСОБА_2 погіршувала масивна амбулаторна терапія транквілізаторами антидепресантами і нейролептиками, які виявляли виражений седативний стан.

Але те, що ОСОБА_2 до підписання 14.11.2007 року договору іпотеки, здійснювалася масивна амбулаторна терапія не підтверджується матеріалами справи.

Згідно довідки КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» від 10.12.2010 року, ОСОБА_2 на диспансерному обліку не перебуває. Знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні пограничних станів з 22.04.1996 року по 14.06.1996 року, в подальшому лікувався амбулаторно з 14.11.2007 року по 28.11.2007 року з приводу депресивного епізоду (т.1 а.с.142).

14.11.2007 року ОСОБА_2 відвідував лікаря КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», встановлено діагноз: депресивний синдром та рекомендовано препарати «феназепам» і «анитрилтин» по 1 т 2 рази, що підтверджується записом до медичної книжки амбулаторного хворого (т.2 а.с.196).

Наведе свідчить про те, що до укладання 14.11.2007 року договору іпотеки, ОСОБА_2 не здійснювалася масивна амбулаторна терапія транквілізаторами антидепресантами і нейролептиками.

У висновку судово-психіатричної експертизи вказано, що ОСОБА_2 в момент укладання договору іпотеки 14.2007 року не міг усвідомлювати значення своїх дій та свідомо керувати ними.

Встановлено, що ОСОБА_2 до лікарні звернувся саме в день укладення договору іпотеки 14.11.2007 року і за його твердженнями та показами його батька ОСОБА_9, спочатку вони відвідали лікарню, а потім поїхали до нотаріуса де уклали договір іпотеки.

Оскільки у ч. 1 ст. 225 ЦК вживається термін "момент" вчинення правочину, то при призначенні психіатричної експертизи слід було поставити перед експертом запитання стосовно конкретно визначеного відрізку часу, оскільки протягом дня психічний стан особи може змінюватись.

Перед експертом не ставилося питання стосовно конкретно визначеного відрізку часу коли ОСОБА_2 міг не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

У висновку судово-психіатричної експертизи вказано, що в момент укладання договору іпотеки 14.11.2007 року ОСОБА_2 не міг усвідомлювати значення своїх дій та свідомо керувати ними, але не конкретизовано, в який саме відрізок часу дня він не міг усвідомлювати значення своїх дій та свідомо керувати ними, не зясовано, чи виник хворобливий стан ОСОБА_2 до чи після підписання договору іпотеки, про що не було зазначено як в ухвалі суду про призначення судової експертизи, так і у висновку експертизи.

З огляду на викладене, не можна вважати, що проведеною експертизою зроблено висновок про абсолютну неспроможність ОСОБА_2 у момент підписання ним договору іпотеки розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Крім того, ОСОБА_2 є засновником Приватного підприємства «АДН» і 01.10.2007 року прийняв рішення звернутися з клопотанням до Кіровоградської філії ТОВ «Укрпромбанк» про отримання кредиту, а також погодився виступити майновим поручителем за ПП АДН» перед ТОВ «Укрпромбанк» та надати в іпотеку належний йому комплекс розташований за адресою: м.Кіровограда вулиця Попова космонавта, 22а (т.1 а.с.59).

Отже ОСОБА_2 погодився передати в іпотеку належний йому комплекс ще 01.10.2007 року, а тому не міг не усвідомлювати з якою метою 14.11.2007 року їздив з своїм батьком ОСОБА_9, який є директором ПП «АДН», до нотаріуса і які документи особисто підписував у присутності нотаріуса.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України визначено обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів приходить до висновку, що належних та допустимих доказів для визнання договору іпотеки недійним з підстав визначених ч.1 ст.225 ЦК України не надано, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права відповідно до п.п.2-4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» 535 грн. 92 коп. понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 вересня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про визнання недійсним іпотечного договору№35/Z-кіп-07, посвідченого 14 листопада 2007 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №3519, укладеного 14 листопада 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Кіровоградської філії ТОВ «Украпромбанк» та ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» 535 грн. 92 коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді В.П.Бубличенко

ОСОБА_6