Справа № 301/444/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ільницької сільської ради Іршавського району, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до Ільницької сільської ради Іршавського району про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: с.Ільниця, вул. Хмельницького, №3, Іршавського району, в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 10.08.2015 року померла мати позивача ОСОБА_4, яка залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповідала позивачеві. Позивач спадщину прийняв, однак не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок, який входить до складу спадкового майна, оскільки такий у встановленому законом порядку не зареєстрований. Вказаний будинок побудований спадкодавцем у 1987 році на земельній ділянці, відведеній для забудови, відповідно до будівельного паспорту. Згідно посподарської книги села, власником вказаного будинку була ОСОБА_4 Просив визнати за ним право власності на спадкове майно.

Ухвалою Іршавського райсуду від 01.04.2016 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду спарви був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив ( а.с.44).

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити та розглянути справу по суті без її участі ( а.с.61,64).

Відповідач представник Ільницької сільської ради в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу по суті в його відсутності (а.с.45,46).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали заяви, в яких позов визнали і просили розглянути справу за їх відсутності ( а.с. 65,69).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в с.Ільниця, вул. Хмельницького, №3, Іршавського району, не зареєстрований. Такий був збудований матір'ю позивача ОСОБА_4 у 1987 році на земельній ділянці, відведеній для забудови, відповідно до будівельного паспорту, що виданий на ім'я ОСОБА_4 для забудови ділянки за адресою: с. Ільниця, вул.Леніна, №104 (а.с.9-10). Згідно довідки Ільницької сільради №1114 від 14.03.20016 року, на підставі рішення №91 від 29.06.1989 року «Про впорядкування назв на нумерації вулиць», вул. Леніна в с. Ільниця переіменова на вул. Хмельтницького, а будинку №104 присвоєно №3 ( а.с.30).

Згідно погосподарської книги села, власником вказаного будинку була ОСОБА_4. Дана обставина підтверджується довідкою Ільницької сільради №1111 від 14.03.2016 року (а.с.31). Технічний паспорт на житловий будинок виготовлений (а.с. 11-18). Згідно висновку про вартість об'єкта оцінки, ринкова варість будинку складає 40048 грн. ( а.с.19).

ОСОБА_4 померла 10.08.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №199368 від 12.10.2015 року (а.с.4).

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Ільницької сільради 05.05.2003 року, ОСОБА_4 все своє майно заповіла сину ОСОБА_1 позивачу по даній справі (а.с. 7). Вказаний заповіт не скасований і не змінений ( а.с.7,8).

Спадкоємець ОСОБА_1 на день відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, тому відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину (а.с.12). Згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, будучи спадкоємцями, які мають право на обовязкову частку у спадковому майні та проживаючи окремо від спадкодавця, у визначений строк відповідно до вимог ст. 1269 ч.1 ЦК України до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернулися, отже, не прийняли спадщину. Дана обставина підтверджується листом приватного нотаріуса ОСОБА_6 (а.с. 63).

У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований в с.Ільниця, вул. Хмельницького, №3, та входить до складу спадкового майна, позивачу було відмовлено, оскільки на вказане нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи та житловий будинок не зареєстрований ( а.с. 22).

Ільницька сільська рада, на території якої розташований житловий будинок, який не зареєстрований, не заперечує проти визнання права власності на вказаний будинок за позивачем. Згідно поданих заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на житловий будинок, оскільки такий побудований у 1987 році, коли набуття права власності на нерухоме майно не повязувалося з його державною реєстрацією, тому такий не зареєстрований.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад, а також видача свідоцтв про право власності.

Оскільки згідно погосподарської книги власником житлового будинку в с.Ільниця, вул. Хмельницького, №3, Іршавського району, була ОСОБА_4, спадкоємцем якої за заповітом є позивач, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1218, 1220, 1233, 1268 ч.3,1269 ч.1 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215 ЦПК України,

рішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: с.Ільниця, вул. Хмельницького, №3, Іршавського району, в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуючий : М. О. Пітерських