Справа № 196/111/16-ц
№ провадження 2/196/147/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Гудим О.М.

при секретарі - Шевченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Царичанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування - Царичанська районна державна адміністрація, про відібрання та повернення малолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування - Царичанська районна державна адміністрація, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про відібрання та повернення малолітньої дитини.

На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що до недавнього часу вона проживала разом з дітьми - ОСОБА_3, 1999 року народження, та ОСОБА_4, 2005 року народження, за адресою: АДРЕСА_1, де вона проживає і до цього часу.

20 січня 2016 року її бувший чоловік ОСОБА_2, з яким вона шлюб розірвала ще в 2004 році, після того як вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з останнього на утримання їх спільної доньки ОСОБА_3, шляхом обману забрав обох дітей та поселив їх в будинку, належному матері ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_2, де утримує дітей і по цей час.

Також, слід зауважити, що її син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, народився через п'ятнадцять місяців після реєстрації розірвання шлюбу і в свідоцтві про народження ОСОБА_4 батьком записаний ОСОБА_2 з її слів відповідно до ст.135 ч.1 СК України, тобто юридично він не є батьком її сина, якого він утримує за вищевказаною адресою.

Таким чином, ОСОБА_2 своєю неправомірною поведінкою шкодить інтересам дітей, відволікає від занять в школі, налаштовує дітей проти матері, калічить дитячі душі, чим спричиняє страждання і їй.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.162 СК України, прохає негайно постановити рішення про відібрання її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, у ОСОБА_2, що мешкає в АДРЕСА_2, та негайне повернення його до неї. Судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_1, орган опіки та піклування - Царичанська районна державна адміністрація, про визначення місця проживання малолітньої дитини, посилаючись на наступні обставини.

З 28 вересня 1996 року по 29 вересня 2004 року він перебував з відповідачем ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відділом РАЦС Царичанського районного управління юстиції (свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1). Після розірвання шлюбу вони проживали окремо.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син - ОСОБА_4 і оскільки вони вже не перебували у зареєстрованому шлюбі, то відомості про батька при реєстрації народження дитини були записані згідно зі ст.135 ч.1 СК України. При цьому, ОСОБА_1 не заперечує та підтверджує, що ОСОБА_2 є біологічним батьком дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

До часу пред'явлення даного позову до суду сторони не дійшли згоди щодо місця проживання сина, і зараз дитина проживає з ОСОБА_2

На даний час ОСОБА_4 досяг десяти років та може приймати участь щодо визначення місця свого проживання, шляхом надання особистої прихильності кожному з батьків.

ОСОБА_2 не згоден з тим, щоб ОСОБА_4 проживав зі ОСОБА_1 і тому наполягає на визначення місця проживання разом зі ОСОБА_2, тобто з батьком.

ОСОБА_2 працює офіційно, має додатковий заробіток із земельної ділянки площею 0,60 га, на якій посаджений фруктовий сад, виноградник, полуниця. Його робочий день триває з 09.00 год. до 15.00 год., а тому він має можливість відвозити дитину до школи, займатися із сином вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про дитину.

ОСОБА_2 має не малий стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. При цьому, проживає у комфортабельному двоповерховому будинку площею 220 кв.м, де маються всі умови для проживання дитини.

ОСОБА_2 не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше не судимий, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до сина.

Царичанська райдержадміністрація як орган опіки та піклування 29 лютого 2016 року надали висновок щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно якого вважає за доцільне з метою недопущення травмування психіки дітей, визначити їх місце проживання разом з батьком - ОСОБА_2 При цьому, ОСОБА_4 також бажає проживати разом з батьком ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст.19, 161 СК України, прохає суд визначити місце проживання ОСОБА_4, сина ОСОБА_2, проживати разом з ним за адресою: АДРЕСА_3. Судові витрати покласти на ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Руденко В.І. позовні вимоги за первісним позовом підтримали в повному обсязі та не визнають позовні вимоги за зустрічним позовом.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги за первісним позовом не визнають та підтримують позовні вимоги за зустрічним позовом в повному обсязі.

Представник третьої особи за первісним та за зустрічним позовами - орган опіки та піклування Царичанська райдержадміністрація Нестер Л.О. в судовому засіданні пояснила, що враховуючи думку та інтереси ОСОБА_4, особисту прихильність його до батька, Царичанська райдержадміністрація, як орган опіки та піклування, вважають за доцільне, з метою недопущення травмування психіки дитини, не відбирати малолітнього ОСОБА_4 у батька ОСОБА_2, для повернення його матері ОСОБА_1 та залишити місце проживання ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3.

Суд, заслухавши сторони, перевіривши та дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України визначає що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що позивач-відповідач ОСОБА_1 та відповідач-позивач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому 28 вересня 1996 році відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського РУЮ Дніпропетровської області шлюбі, актовий запис №81, який 29 вересня 2004 року розірвано, актовий запис 71 (а.с.11).

У шлюбі в них народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

Також, позивач-відповідач ОСОБА_1 є матір'ю малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 видане Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 11 січня 2006 року).

Батьком малолітнього ОСОБА_4 в свідоцтві про народження записаний зі слів матері ОСОБА_1 відповідно до ст.135 ч.1 СК України - ОСОБА_2.

Відповідно до висновків Царичанського РВ та Царичанського ВП, ОСОБА_1 неодноразово зверталася із заявами щодо дій ОСОБА_2 по відношенню до неї, по яким працівниками райвідділу та відділу поліції проводилися перевірки, по результатам яких приймалися рішення про закінчення перевірок та визнання фактів, викладених в заявах такими, що не підтвердилися. Проте, зокрема, в ході перевірки по заяві ОСОБА_1 від 21.01.2016 року про те, що ОСОБА_2 забрав дітей за місцем свого проживання без її дозволу, була допитана начальник відділення державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_6, яка пояснила, що новонароджена дитина, якщо її мати не перебуває у шлюбі (розлучена), прізвище, ім'я та по батькові дитини записується згідно зі ст.135 ч.1 СК України, тобто зі слів матері дитини, що має місце і в даному випадку (а.с.22-28).

Відповідно до ст.135 ч.1 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до довідки начальника відділу РАЦС Царичанського РУЮ Дніпропетровської області від 09.10.2007 року №67/02-88 прізвище дружині залишено шлюбне "ОСОБА_1". ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Також, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали з матір'ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1, в належній останній двокімнатній квартирі (а.с.8, 12).

20 січня 2016 року ОСОБА_2 забрав до себе ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які з того часу та на час розгляду справи в суді проживають з ним за адресою: АДРЕСА_3 в двоповерховому будинку.

За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно, з сусідами по будинку перебуває у добрих стосунках, будь-яких компрометуючих даних відносно останньої виконком Царичанської селищної ради не має, до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не притягалася, працює сімейним лікарем у Царичанській районній лікарні (а.с.7). Також, відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеною депутатами Царичанської селищної ради Калініченком В.О. та Левченком М.О. та завірений секретарем Царичанської селищної ради Бабанською Л.А., ОСОБА_1 проживає з двома неповнолітніми дітьми в двокімнатній квартирі, площею 50,4 кв.м, в задовільному стані, додаткових джерел для існування не потребують (а.с.9, 10).

ОСОБА_2 за місце проживання характеризується позитивно, компрометуючих матеріалів у виконкому сільської ради на останнього не має (а.с.57). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеним головою та депутатами Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 на момент обстеження проживає в АДРЕСА_3 разом з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4, працює водієм у ФОП ОСОБА_7, займається домашнім господарством, має великий сад, з чого отримує додатковий заробіток, характеризується з позитивної сторони, стосунки з дітьми доброзичливі, в сім'ї створені всі умови для повноцінного розвитку, навчання та виховання дітей (а.с.58).

Відповідно до характеристики за місцем навчання від 28.01.2016 року ОСОБА_4 є учнем 4-го класу Царичанської ЗОШ І-ІІІ ступенів Царичанської районної ради Дніпропетровської області, добре навчається, школу відвідує регулярно, завжди охайний, вихований, дружелюбний, займається спортом, мама і бабуся часто відвідують школу, з батьком спілкування дуже рідко в телефонному режимі (а.с.13).

При цьому, в судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 пояснила, що жодного разу вона не чинила перешкод щодо спілкування і ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з ОСОБА_2, що не заперечувалося як в зустрічній позовній заяві, так і в судовому засіданні відповідачем-позивачем ОСОБА_2

Відповідно до висновку щодо визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 29.02.2016 року №01-42-584/0/384-16 Царичанська райдержадміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне на даний момент, з метою недопущення травмування психіки дітей, залишити місце проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3(а.с.56, 59).

Відповідно до висновку щодо відібрання малолітнього ОСОБА_4 від 25.03.2016 року №01-42/850/0/384-16 Царичанська райдержадміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне, з метою недопущення травмування психіки дитини, не відбирати малолітнього ОСОБА_4 у батька ОСОБА_2, для повернення його матері ОСОБА_1 ( а.с.60).

Згідно п.2 ч.1 ст.161 СК України при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Частина 2 ст.163 СК України передбачає, що батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків,коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно ч.1 ст.162 СК України дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Отже, відповідачем-позивачем ОСОБА_2 як в зустрічній позовній заяві, так і в судовому засіданні не надано беззаперечних та переконливих доказів тих обставин, що ОСОБА_2 є батьком дитини ОСОБА_4, а навпаки є докази, що він не є батьком ОСОБА_4, та що проживання малолітнього ОСОБА_4 з матір'ю ОСОБА_1 створюватиме реальну небезпеку дитині, його життю та здоров'ю та суперечить його інтересам. Також, ОСОБА_2 не було доведено і тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог в зустрічній позовній заяві щодо тих обставин, що ОСОБА_1 не може надати дитині належних умов для виховання та розвитку, та не надано доказів в обґрунтування цих вимог, а є тільки посилання відповідача-позивача на те, що він створює більш кращі умови проживання дитини ніж мати, оскільки має кращій матеріальний статок, і що дитина не бажає жити з матір'ю, а тому, суд не находить підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2

Частиною 4 статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Враховуючи викладені вище обставини справи, вимоги Закону України «Про охорону дитинства», ту обставину, що ОСОБА_4 був народжений не в шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відомості про батька в свідоцтві про народження малолітньої дитини записані відповідно до ст.135 ч.1 СК України зі слів матері, що створює значні правові обмеження у відношеннях ОСОБА_2 з малолітнім ОСОБА_4, а також можливість створення матір'ю дитини належних умов для виховання дитини, її турботу і увагу до дитини, відсутність виняткових обставин, які б обумовлювали необхідність розлучення дитини та її матері, виходячи із найвищих інтересів дитини, аналізуючи кожен аспект відносин до дитини, висвітлений під час розгляду справи, оцінивши всі докази у їх сукупності, суд вважає можливим задовольнити вимоги первісного позову ОСОБА_1 про відібрання та повернення малолітньої дитини ОСОБА_4 в повному обсязі, оскільки залишення дитини проживати з матір'ю відповідає її інтересам та чинному законодавству, а також забезпечить розвиток дитини. Таким чином, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини по його місцю проживання слід відмовити.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат пов'язаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу.

Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до Акту про фактичне надання юридичних послуг адвокатом Руденко В.І. від 31.03.2016 року та приходного касового ордеру від 31.03.2016 року позивачем-відповідачем ОСОБА_1 було витрачено на правову допомогу всього 5230 грн. та витрати за сплату судового збору при подачі позовної заяви в сумі 551,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача-позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

Оскільки у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено повністю, а тому судовий збір, сплачений останнім при пред'явленні зустрічного позову до суду, слід залишити за ОСОБА_2

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування - Царичанська районна державна адміністрація, про відібрання та повернення малолітньої дитини - задовольнити.

Відібрати малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, проживаючого в АДРЕСА_3 та повернути матері ОСОБА_2 за місцем її проживання АДРЕСА_1.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині відібрання дитини та її повернення матері.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, витрати на правову допомогу в сумі 5230 грн. та за сплату судового збору при подачі позовної заяви в сумі 551,20 грн., а всього судових витрат в сумі 5781 (п'ять тисяч сімсот вісімдесят одна) грн. 20 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування - Царичанська районна державна адміністрація, про визначення місця проживання малолітньої дитини по місцю проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 - відмовити.

Судовий збір за зустрічним позовом залишити за позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з подачею апеляційної скарги через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду в повному обсязі виготовлено 05 квітня 2016 року.

Головуюча О.М.ГУДИМ