АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6361/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Савицький О.А.
У Х В А Л А

29 березня 2016 року суддя Апеляційного суду м. Києва Рубан С.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРИФОН КАПІТАЛ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП», третя особа - Приватне підприємство «ДАГПРОМ-Союз» про визнання поруки припиненою та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРИФОН КАПІТАЛ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП», третя особа - Приватне підприємство «ДАГПРОМ-Союз» про визнання поруки припиненою та зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга не відповідає вимогам ст.ст. 295, 297 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 295 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені: 1) найменування суду, до якого подається скарга; 2) ім'я (найменування) особи, яка подає скаргу, її місце проживання або місцезнаходження; 3) ім'я (найменування) осіб, які беруть участь у справі, їх місце проживання або місцезнаходження; 4) рішення або ухвала, що оскаржуються; 5) в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин); 6) нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції; 7) клопотання особи, яка подала скаргу; 8) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Як вбачається із змісту апеляційної скарги, скаржник просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову, однак не зазначає, у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, за подання апеляційної скарги скаржником не сплачено судовий збір, посилаючись на ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд звертає увагу скаржника на наступне.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, висловленої в ухвалі від 16 січня 2016 року у справі №6-3084ц15, перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір».

У пункті 7 частини першої статті 5 Закону було передбачено, що споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, звільняються від сплати судового збору.

Проте, Законом України від 22 травня 2015 № 484-VIII, який набрав чинності 1 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав не передбачено.

Відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України провадження у цивільних правах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки скаржник звернулася до апеляційного суду на момент чинності статті 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, то правові підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні.

Разом з тим, скаржник зазначає, що згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів» він, як споживач, звільняється від сплати судового збору.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

Тому, виходячи з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, скаржник не звільняється від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до підпункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду розмір ставки судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

З підстав вищевикладеного, скаржнику необхідно здійснити оплату судового збору у розмірі 267 грн. 96 коп.

Таким чином, скаржнику необхідно буде сплатити судовий збір у розмірі 267 грн. 96 коп. на такий розрахунковий рахунок:

Отримувач коштів УДКС у Солом'янському районі

Код отримувача ( код за ЄДРПОУ) 38050812

Рахунок отримувача 0010

Банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві

Код банку отримувача(МФО) 820019

Код ЕДРПОУ суду 02894757

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами).

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути доказом сплати судового збору.

Тобто, скаржнику слід надати оригінал квитанції про сплату вказаних коштів.

Згідно з ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 295 ЦПК України, а також у разі несплати суми судового збору, застосовуються положення ст. 121 ЦПК України.

Положенням ст. 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Оскільки вказані обставини перешкоджають розгляду справи в апеляційній інстанції, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

Керуючись ст. 121, 297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року - залишити без руху.

Надати строк для усунення виявлених в ній недоліків - протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз'яснити, що в разі не усунення у визначений судом термін недоліків апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

Суддя Рубан С.М.