УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/1254/16-ц

Пров. №4-с/668/18/16

14 березня 2016 року м. Херсон

Суворовський районний суд м.Херсона у складі:

головуючого судді Ус О.В.,

секретар - Жайворінко О.Г.,

з участю скаржника ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2,

представника ВДВС ОСОБА_3,

заінтересованої особи ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державного виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, заінтересована особа: ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні щодо закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом Суворовського районного суду м.Херсона № 2120/12367/12, виданого 08.11.2013 року про визначення йому способу спілкування з дітьми. Вважає протиправною постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки діти не досягли повноліття, а ОСОБА_4 чинить йому перешкоди в спілкуванні з дітьми за судовим рішенням. Просив поновити строк звернення до суду зі скаргою, оскільки є інвалідом, в жовтні-грудні 2015 року хворів, проживає з престарілою матірю, яка є інвалідом 2 групи.

ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні подані заперечення проти скарги, яку вважають необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду має зобовязальний характер, боржник надала письмову згоду на виконання рішення суду. А стягувач 03.12.2013 року подав заяву про виконання боржником судового рішення в повному обсязі, внаслідок чого на підставі п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» було закінчено провадження.

В судовому засіданні заявник скарги та його представник адвокат ОСОБА_1, призначений Херсонським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги для надання безоплатної вторинної правової допомоги за заявою ОСОБА_1, скаргу підтримали в повному обсязі, вважали, що державним виконавцем закінчено виконавче провадження в порушення закону, оскільки рішення суду підлягає виконанню до досягнення дітьми повноліття. Вказали, що ОСОБА_4 виконувала судове рішення, в подальшому перестала давати дітей для спілкування.

Представник ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні вважала скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, вказала, що державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» правомірно закінчено спірне виконавче провадження.

Заінтересована особа ОСОБА_5 вважала скаргу безпідставною, вказала, що вона дітей надавати не буде, відмовляється від аліментів та не бажає, щоб в житті дітей був присутній ОСОБА_1

Суд, заслухав пояснення сторін, дослідивши письмові докази та матеріали виконавчого провадження № 2420/13, внесеного до ЄДРВП за № 40762966, встановив наступне.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 27 лютого 2012 року, що набуло законної сили 09 січня 2013 року, частково задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа: служба у справах дітей Суворовської районної у м.Херсоні ради: зобовязано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в його спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2; визначено ОСОБА_1 спосіб спілкування з синами шляхом встановлення щотижневих побачень з 10-00 год. суботи до 10-00 год. неділі та один день серед тижня забирати дітей зі школи до вечору цього ж дня за домовленістю з матірю (арк. справи 28).

08.11.2013 року Суворовським районним судом м.Херсона видано виконавчий лист №2120/12367/12 за вищевказаним судовим рішенням про визначення ОСОБА_1 способу спілкування з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом встановлення щотижневих побачень з 10-00 год. суботи до 10-00 год. неділі та один день серед тижня забирати дітей зі школи до вечору цього ж дня за домовленістю з матірю (арк. справи 47).

15.11.2013 року ОСОБА_1 звернувся до ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні з заявою про примусове виконання рішення суду (арк. справи 46), на підставі якої 15.11.2013 року відкрите виконавче провадження за вказаними вище документом (арк. справи 45).

21.11.2013 року від ОСОБА_4 надійшла заява, відповідно до якої вона не заперечує щодо спілкування, виховання та побачень стягувача щотижня серед тижня з дітьми та передачі їх з суботи на неділю стягувачу (арк. справи 41).

03.12.2013 року на імя начальника ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні передана заява ОСОБА_1 про те, що боржник ОСОБА_5 виконує порядок спілкування з дітьми, встановлений рішенням Суворовського райсуду, яка передана державному виконавцю для прийняття рішення (арк. справи 40).

Постановою державного виконавця Суворовського РУЮ у м.Херсоні від 13.12.2013 року у звязку з фактичним повним виконанням рішення виконавче провадження з примусового виконання за виконавчим листом № 2120/12367/12 про визначення способу спілкування ОСОБА_1 с синами закінчено (арк. справи 39).

Копія постанови 16.12.2013 року відправлена сторонам виконавчого провадження (арк. справи 38).

Докази про отримання вказаної постанови сторонами відсутні.

04.11.2015 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до ВДВС Суворовського РУЮ з питання відновлення виконавчого провадження № 40762966 щодо визначення порядку його спілкування з дітьми, оскільки боржником рішення не виконується (арк. справи 10).

Листом № 24538 від 13.11.2015 р. ОСОБА_1 розяснено, що виконавче провадження закінчено 13.12.2013 року, з розясненням, що відновлення провадження відповідно до ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» можливе лише у випадку скасування її начальником ВДВС чи визнання незаконною судом (арк. справи 11).

29.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, зобовязання поновити виконавче провадження за виконавчим листом про зобовязання встановлення способу спілкування з дітьми. Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 05.01.2016 р. скарга залишена без розгляду через пропущення строку звернення до суду та відсутністю заяви про його поновлення (арк. справи 57).

28.01.2016 р. ОСОБА_1 повторно звернувся зі скаргою до суду, до якої додав заяву про поновлення строку на оскарження постанови про закінчення виконавчого, провадження у справі було відкрито після усунення недоліків скарги, при цьому суд прийшов до висновку щодо зясування питання про дотримання строків звернення до суду зі скаргою в судовому засіданні (арк. справи 32).

Згідно з ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденнийстрок у порядку, встановленому цим Законом.

При розгляді скарги судом не встановлення, коли заявник скарги дізнався або повинний був дізнатися про закінчення виконавчого провадження, оскільки сторонами не надано доказів отримання ОСОБА_1 копії постанови про закінчення виконавчого провадження. З заяви ОСОБА_1 до ВДВС від 04.11.2015 р. вбачається, що йому відомо про закінчення виконавчого провадження, оскільки він просить його відновити.

Суд вважає можливим поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця з огляду на наведені ним підстави для його поновлення та відсутності відомостей про отримання скаржником постанови про закінчення виконавчого провадження.

Розглядаючи скаргу за суттю, суд виходить з того, що відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 14 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження закінчується у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Оскільки рішенням суду ОСОБА_4 зобовязана не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з синами та встановлений порядок такого спілкування, рішення суду має зобовязальний характер.

За приписами ч.4 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла як на момент відкриття виконавчого провадження, так і його закінчення) державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складання акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що такий акт державним виконавцем складений не був, тобто при ухваленні постанови про закінчення виконавчого провадження, державним виконавцем не дотримано вимогу Закону.

З огляду на те, що закінчення виконавчого провадження постановою ВДВС здійснено до закінчення усіх дій щодо його фактичного виконання, суд приходить до висновку про її протиправність.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на викладене, враховуючи приписи ст. 49, 51, 75 Закону України «Про виконавче провадження» суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, визнав незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав недотримання вимог ч.4 ст. 75 вказаного вище закону та зобовязання ВДВС усунути встановлені порушення шляхом відновлення виконавчого провадження за ч.1 ст. 51 Закону України «про виконавче провадження».

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст.ст.10, 11, ч. 1, ст. 14, ст.ст.210, 294, 386-388 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державного виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, заінтересована особа: ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Визнати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_8 від 13.12.2013 року в рамках виконавчого провадження №40762966 про закінчення виконавчого провадження незаконною.

Зобовязати відділ державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні на підставі ч.1 ст. 51 Закону Українп «Про виконавче провадження» відновити виконавче провадження № 40762966 з примусового виконання рішення Суворовського районного суду м.Херсона у справі № 2120/12367/12 від 27.12.2013 р.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання її копії.

СуддяОСОБА_9