Справа № 211/2236/16-ц
Провадження № 2/211/1623/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 листопада 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Папариги В.А.

при секретарі Ручка М.Л.

розглянувши в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод металевих конструкцій", третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального тсрахування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що він працював маляром 4 розряду в ТОВ "Завод металевих конструкцій". 26 жовтня 2015 року з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він був травмований. Внаслідок травми він отримав перелом середньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків. По факту нещасного випадку було проведено розслідування, про що складено акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1 № 10 від 26 жовтня 2015 року та акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 26 жовтня 2015 року. За висновком МСЕК від 09.02.2016 року йому була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65 % з 09 лютого 2016 року по 1 березня 2017 року та 2 група інвалідності. Згідно рекомендацій МСЕК він потребує стаціонарного лікування, нагляд та лікування у травматолога, медикаментозне лікування, ВМП, медичну реабілітацію в умовах реабілітаційних відділів, забезпечення милицями та палицею. Відповідно до висновку про умови та характер праці він нездатний до трудової діяльності в звичайних умовах, може бути працевлаштований в спеціально створених умовах на виробництві або надомна праця. Причиною нещасного випадку є незадовільний стан території, засобів виробництва, невиконання посадових обовязків та невиконання вимог інструкції з охорони праці. Згідно протоколу № 2 засідання комісії з питання вирішення спорів у справах потерпілих по відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі від 25.02.2016 року ступінь його вини в нещасному випадку складає 10 % і саме на ці відсотки була зменшена виплата йому одноразової допомоги. Постановою ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі від 21 березня 2016 року йому були призначені страхові виплати щомісяця в сумі 2961, 28 грн. та одноразова допомога у сумі 13704,21 грн.. Внаслідок нещасного випадку в більшому ступені з вини відповідача, який порушував норми безпеки праці та не забезпечив безпечні умови роботи, йому була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що: змінився образ і якість його життя, що завдає йому моральних страждань; він став уникати зустрічей з друзями, у звязку з тим, що став ходити за допомогою палиці і це привертає увагу оточуючих; він визнаний інвалідом 2 групи і відчуває свою непотрібність суспільству; він втратив роботу і впевненість у своєму майбутньому; його дружина доглядала за ним, та він не міг проводити час зі своєю сімєю; він переніс операцію на нозі і йому був встановлений на ногу апарат Ілізарова, через що він 6 місяців взагалі не міг самостійно пересуватися. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 290000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди.

В судове засідання позивач та його представник не зявилися, позивач надав заяву про продовження розгляду справи за його відсутності.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, будучи присутніми в судовому засіданні 29.09.2016 року, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та посилаючись на обставини, викладені в позові, просили суд позов задовольнити в повному обсязі, не заперечували те, що з приводу нещасного випадку встановлено 10 відсотків вини самого позивача, однак наполягали на тому, що позивач не може зараз жити нормальним життям, постійно відчуває фізичний біль, не може належним чином утримувати свою сімю, йому встановлено 2 групу інвалідності та втрату працездатності 65 %.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судове не зявилася, надала заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає частково у розмірі, що не перевищує 50000 грн. (а.с. 107 заява). Будучи присутньою в судовому засіданні 29.09.2016 року вказала, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки на підприємстві у відповідача є діючі акти щодо вимог праці, позивач ознайомлений був з вказаною інструкцію, про наявність в роботі певних небезпек, однак свідомо приймав ці умови роботи, стаж роботи у нього 12 років. Це була його ініціатива, щось десь кидати лопатою. Якби металоконструкцію ніхто не штовхнув, металоконструкція залишилась би на місці і ніхто не отримав би травму. Його взагалі не повинно було бути на тому місці. Розмір шкоди розраховується позивачем, як матеріальні витрати, що не є складовою моральної шкоди.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, надала заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності. В судовому засіданні 29.09.2016 року пояснила, що проти заявлених вимог не заперечує (а.с. 108- заява).

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши докази наявні у справі, прийнявши до уваги пояснення сторін представника третьої особи, свідків, наданих ними в судовому засіданні 29.09.2016 року, дослідивши письмові докази, суд приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до копії трудової книжки 02.11.2012 року прийнятий на роботу у ТОВ "Завод металевих конструкцій" малярем 4 розряду. Звільнений за станом здоровя на підставі ст. 40 п. 2 КЗпП України 09.02.2016 року (а.с. 6-9 копія трудової книжки).

З акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, слідує, що 26 жовтня 2015 року після виконання завдання ОСОБА_1 не дочекавшись майстра ОСОБА_5 пішов на відділення піскоструминних робіт для виконання робіт по завантаженню піску в ємності. На відділені вже працював ОСОБА_6 Після закінчення ОСОБА_6 та ОСОБА_1 направились в побутове приміщення. Коли Павлов проходив повз металеву балку, яка стояла на піску та використовувалися як елемент стелажу, він підвернув ногу, при цьому зачепив балку коліном. Щоб утримати рівновагу, він оперся на неї рукою, тим самим підштовхнув її. В цей час о 16 год. 00 хв. по ту сторону балки на відстані 200 мм, знаходився ОСОБА_1 Балка гойднулася та впала, тим самим придавила ліву ногу ОСОБА_1 Позивач отримав діагноз відкритий перелом середньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків. Причини настання нещасного випадку основна незадовільний технічний стан території, супутні незадовільний стан засобів виробництва, невиконання посадових обовязків, не виконання вимог інструкції з охорони праці. Особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці ОСОБА_7 - начальник цеху ТОВ "Завод металевих конструкцій", який не виконав вимоги нормативних актів з охорони праці, а саме допустив розміщення матеріалів (конструкцій) на не вирівняних майданчиках, не вжив заходів, що запобігають зсуву, не забезпечив установку упорів на металеву балку, чим порушив п 5.2 Посадової інструкції начальника цеха, затвердженої директором 05.05.2011 п.6.1.1, 6.3.2 ДБИ А 3.2-2-2009 "Охорона праці і промислова безпека у виробництві. Основні положення" ИПАОП 45.2-7.02-12 1.6 р V НПАОП 0.00-7.11-12 Загальних вимог стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників, затвердженого наказом МНС України 25.01.2012 № 67 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 лютого 2012 за № 226/20539; ОСОБА_1 маляр ТОВ "Завод металевих конструкцій", який виконував роботу, яка не була доручена керівником, чим порушив п. 1.8.5 Інструкції з охорони праці № 57 "Для маляра", затвердженої наказом № 89 від 06.03.2015. (а.с.10-14 копія акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом).

Згідно акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 26.10.2015 року комісія вважає, що особами дія або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку є ОСОБА_7 - начальник цеху ТОВ "Завод металевих конструкцій", який не виконав вимоги нормативних актів з охорони праці, а саме допустив розміщення матеріалів (конструкцій) на не вирівняних майданчиках, не вжив заходів, що запобігають зсуву, не забезпечив установку упорів на металеву балку, чим порушив п 5.2 Посадової інструкції начальника цеха, затвердженої директором 05.05.2011 п.6.1.1, 6.3.2 ДБИ А 3.2-2-2009 "Охорона праці і промислова безпека у виробництві. Основні положення" ИПАОП 45.2-7.02-12 1.6 р V НПАОП 0.00-7.11-12 Загальних вимог стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників, затвердженого наказом МНС України 25.01.2012 № 67 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 лютого 2012 за № 226/20539; ОСОБА_1 маляр ТОВ "Завод металевих конструкцій", який виконував роботу, яка не була доручена керівником, чим порушив п. 1.8.5 Інструкції з охорони праці № 57 "Для маляра", затвердженої наказом № 89 від 06.03.2015 (а.м.15-18 копія акту проведення розслідування нещасного випадку).

Висновком МСЕК серія 12ААА № 420344, позивачу встановлена 2 група інвалідності з 9 лютого 2016 року по 1 березня 2017 року з втратою працездатності 65 % (а.с. 20 копія довідки МСЕК).

В судовому засіданні 29.09.2016 року свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він з позивачем працював разом на 1 дільниці, прибирали пісок та був свідком того, як впала балка на ногу позивачу. Нога дуже боліла, він намагався розрізати ОСОБА_1 штани, щоб поглянути що з ногою. Тільки 20 хвилин вирішувалося питання чи викликати швидку чи вивозити його самостійно. Після травми позивачу було постійно погано, до нього з підприємства ніхто не приїздив. Балка стояла не так, як необхідно і тому вона впала. Вони прибирали там пісок по розпорядженню начальника цеху.

В судовому засіданні 29.09.2016 року свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що вони прибирали територію, прибирали пісок у ящик. І проходячи повз балку у нього підвернулася нога і для того, щоб не впасти він намагався притриматися за цю балку. Він не бачив, як падала балка, а побачив, вже як позивач під балкою був. Пісок був мокруватий. Прибирали робоче місце за наказом майстра.

В судовому засіданні 29.09.2016 року свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він був головою комісії при розслідування даного нещасного випадку. 26.10.2015 року стався нещасний випадок. Йому повідомили і негайно була викликана швидка допомога. Наступного дня, викликали машину для жінки позивача, щоб доставити її до лікарні. Йому надали допомогу у цей же день. Він поїхав у Фонд, фонд признав це страховим випадком. В цей же день, він дав довідку фонду позивачу та розповів як усім користуватися. Усі прохання потерпілого вирішувалися негайно. Питань по робочому місці ОСОБА_1 немає, чому він був на іншому відділенні незрозуміло. Він знаходився не на своєму робочому місці, а Павлов на своєму. Балка була присипана піском, саме тому їм було доручено прибрати пісок.

В судовому засіданні 29.09.2016 року свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що позивач опинився не на своїй дільниці, одяг був інший. Проводиться щоквартальний інструктаж та щоденний інструктаж. У кожного є своя територія. Коли стався нещасний випадок, позивач лежав, викликали швидку.

Відповідно до положень ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разi, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків i вимагають вiд нього додаткових зусиль для органiзацiї свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, які вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Пунктом 1 ч.2 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з нещасним випадком, встановлений в судовому засіданні. Позивач переносить моральні страждання та постійний фізичний біль, пов'язані з трудовим каліцтвом, лікуванням, звільненням та неможливістю вести повноцінний спосіб життя. Між позивачем і відповідачем виникли цивільно-правові відносини по відшкодуванню моральної шкоди, викликаної трудовим каліцтвом внаслідок небезпечних умов виробництва при виконанні трудових обов'язків, які трансформувалися з відносин щодо роботи в умовах праці, безпеку якої в порушення закону не забезпечив відповідач.

Як вбачається з аналізу положень ч. 2 ст. 153, ст. 173, ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України до юридичного складу, який є підставою по відшкодуванню моральної шкоди в даних правовідносинах, входять моральні страждання працівника, втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не зазначена серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутністю його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Виходячи з цих обставин, беручи до уваги характер, тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, 65 % втрати професійної працездатності та встановлення 2 групи інвалідності, ступінь вини самого позивача у настанні нещасного випадку, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої йому внаслідок втрати здоров'я на виробництві 100000 гривень.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог.

Зважаючи на викладені обставини, та те, що позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378 ( одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23 ЦК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП, ст. 13 Закону України "Про охорону праці", ст. ст. 213, 214,215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод металевих конструкцій" про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод металевих конструкцій" на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 (сто) тисяч гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод металевих конструкцій" до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1378 ( одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_11