АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4547/16 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, якою просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та заборони відповідачам вчиняти будь які дії пов'язані з відчуженням або обтяженням вказаної квартири, мотивуючи тим, що існує загроза утруднення виконання рішення суду, у зв'язку з тим, що існує значна ймовірність відчуження вказаної квартири.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_5 про забезпечення позову за позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції представник позивача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник позивача порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для розгляду питання про забезпечення позову, мотивуючи тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що у порушення норм процесуального права суд першої інстанції не в достатній мірі дослідив обставини справи, не врахував докази та мотиви необхідності застосування заходів забезпечення позову, внаслідок чого необґрунтовано відмовив у застосуванні обраного заявником виду забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру та взагалі не вирішив питання щодо необхідності у застосуванні другого виду забезпечення позову у вигляді заборони відповідачами вчиняти певні дії.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги. Відповідач ОСОБА_7, представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_9 та представник відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_6 заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили ухвалу суду залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що жодних доказів, які б підтверджували, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, суду не надано.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Відповідно до вимог статті 151, 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із матеріалів справи вбачається, що матеріально-правова вимога позивача до відповідачів щодо якої він просить ухвалити рішення зводиться до стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

У поданій заяві про забезпечення позову представник позивача просив накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, яка є об′єктом спадкового майна, а також заборонити вчиняти будь-які дії, пов′язані з відчуженням або обтяженням даної квартири, посилаючись на те, що є реальні побоювання, що відповідачі, як спадкоємці померлого ОСОБА_10, отримавши свідоцтво про право власності на вказану квартиру, можуть відчужити або обтяжити таке нерухоме майно, що зробить неможливим виконання рішення суду.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з мотивів безпідставності та відсутності необхідності застосування обраного заявником виду забезпечення у вигляді арешту вказаної квартири.

Разом з тим, із поданого клопотання представника позивача вбачається, що ним заявлені два види забезпечення позову, як накладення арешту так і заборона вчиняти певні дії.

У відповідності до вимог статей 152, 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може застосувати кілька видів забезпечення позову та забезпечити позов повністю або частково.

Вирішивши питання щодо одного із заявленого виду забезпечення позову, суд першої інстанції не дав оцінку та не навів мотивів щодо іншого виду забезпечення позову у вигляді заборона вчиняти певні дії.

Таким чином, судом першої інстанції не досліджено усіх фактів, якими представник позивача обґрунтовує заяву про забезпечення позову, наявність яких впливає на остаточний результат вирішення питання про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року скасувати

і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: