Ухвала

іменем україни

16 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до фермерського господарства «Олімп» про розірвання договору оренди землі за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 2 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року,

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що її матері ОСОБА_4 належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 4,91га, яка розташована на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Зазначена земельна ділянка була передана згідно договору оренди від 1 березня 2009 року в оренду фермерського господарства «Олімп» (далі - ФГ «Олімп»).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року її мати померла. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом позивач успадкувала зазначену земельну ділянку та зареєструвала своє право власності. Маючи недостатній рівень доходів, вона вирішила розірвати вказаний договір оренди землі та самостійно обробляти свою земельну ділянку, у зв'язку з чим у березні 2015 року вона направила відповідачу заяву про розірвання договору оренди землі з проектом відповідно додаткової угоди та актом повернення землі з оренди, однак відповіді на вказану заяву не отримала.

Ураховуючи наведе, просила суд розірвати договір оренди землі від 1 березня 2009 pоку, укладений між ФГ «Олімп» і ОСОБА_5, та зобов'язати ФГ «Олімп» повернути їй земельну ділянку.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 2 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову, суди виходили з того, що позивач не довела підстав для розірвання договору оренди, передбачених ст. ст. 651, 652 ЦК України, а договором не передбачено безумовне розірвання договору оренди, а можлива зміна його умов.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що ОСОБА_5 належала на праві власності земельна ділянка площею 4,91 га, яка розташована на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Згідно з договором оренди землі від 1 березня 2009 року указана земельна ділянка була передана в оренду ФГ «Олімп».

У п. 37 договору сторони погодили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_3 успадкувала вказану земельну ділянку та зареєструвала своє право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Частинами 1, 2 ст. 651 ЦК Українипередбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні даних правовідносин, передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 зазначала, що зверталась до відповідача з вимогою про розірвання договору оренди, укладеного з колишнім власником, проте позитивної відповіді не отримала.

Суд не врахував, що позивач, як новий власник земельної ділянки, скористалася своїм правом на розірвання договору оренди, передбаченим п. 37 договору.

Крім того, вирішуючи спір, поза увагою суду залишилися положення ст. 627 ЦК України, згідної якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки при вирішенні спору судами порушені норми процесуального права та не застосовані норми матеріального закону, які підлягали застосуванню, що призвело до неправильного вирішення справи, тому в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 2 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська