У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., Гончара В.П. ДербенцевоїТ.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування, за касаційною скаргоюОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Донецької області від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що йому на праві власності належало 47/100 часток нежилого приміщення (магазину), розташованого по АДРЕСА_1, загальною площею 188,2 кв. м. 09 грудня 2009 року державним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу було посвідчено договір дарування вказаного нежилого приміщення, згідно якого він передав у дар, а ОСОБА_5 прийняла у власність нежиле приміщення. Посилаючись на те, що фактично між ними було укладено договір займу, оскільки він отримав за вказане майно від відповідача грошові кошти у розмірі 60 000 доларів США та 12 березня 2014 року їх повернув, проте відповідач відмовилася повертати майно, просив суд визнати недійсним договір дарування від 09 грудня 2009 року та визнати за ним право власності на 47/100 часток нежилого приміщення, а саме, магазину загальною площею 188,2 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 17 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 22 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнано удаваним договір дарування від 09 грудня 2009 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Визнано, що фактично між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 09 грудня 2009 року було укладено договір застави 47/100 частин нежилого приміщення - магазину загальною площею 188,2 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, встановивши обставини справи та давши належну оцінку наявним у справі доказам, обґрунтовано виходив із того, що воля сторін була спрямована на встановлення інших цивільно-правових правовідносин, ніж ті, які передбачені договором дарування і такий було укладено з метою забезпечення виконання договору позики, а тому спірний договір є удаваним та під договором дарування сторони фактично приховали договір застави, укладений з метою забезпечення повернення ОСОБА_4 60 000 доларів США.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження апеляційного суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
В.П. Гончар Т.П. Дербенцева