Справа № 305/2249/15-ц
Провадження по справі 2/305/230/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016 року Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Ємчук В.Е.

з участю: секретаря - Орос С.Ю.

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем вони перебували у шлюбі, який рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 08 червня 2011 року розірвано. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає позивачці ніякої допомоги на утримання дитини. Позивачка ніде не працює, ніякого доходу не отримує, а тому їй важко самій забезпечувати належний фізичний розвиток сина. Відповідач не має постійного місця роботи, займається разовими тимчасовими роботами, а тому встановити розмір його доходу не можливо, отже ОСОБА_1 вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. У зв'язку з наведеним позивачка просить стягувати з відповідача аліменти по 1500 гривень в її користь, на утримання сина ОСОБА_1, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка, ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні вимоги змінила, зменшивши суму аліментів, яку просить стягувати з відповідача, до 1000 гривень, просить позов задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2, допитаний в порядку окремого судового доручення Зборівським районним судом Тернопільської області, позов не визнав та подав заперечення на позовну заяву, в якій зазначив, що викладені у позовній заяві обставини не відповідають дійсності, оскільки з серпня 2011 року по січень 2015 року син проживав з ним в с.Гаї Розтоцькі, де відвідував школу. Він особисто приймає участь у матеріальному забезпеченні сина перераховуючи щомісячно позивачці 500-600 гривень та купуючи дитині одяг, виходячи з цього просить відмовити у задоволенні позову про стягнення з нього аліментів в користь ОСОБА_1

Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 13.05.2004 року до 08 червня 2011 року, коли шлюб між ними було розірвано Зборівським районним судом Тернопільської області. За цей час у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дитина ОСОБА_3 перебуває на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №583 від 12.11.2015 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_1, складеного депутатом Верхньоводянської сільської ради - Блинтя С.В. та затвердженим сільським головою с.Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області - Гуцул В.Д. Згідно вказаного акту на даний час ОСОБА_1 ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, в ЦЗ не зареєстрована.

За змістом ст.ст. 181, 182 СК України, у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі цього, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища.

Квитанції, які надав відповідач про перерахування коштів на утримання дитини не містять даних в який період зазначені кошти ним перераховувалися, а заява ОСОБА_1 про відсутність у неї претензій фінансового характеру, на яку посилається відповідач, вчинена ще 11.02.2011 року, тобто більше п'яти років тому, та вона не може стосуватися матеріального забезпечення сина, оскільки такий обов'язок батьків чітко передбачений Сімейним кодексом України.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У матеріалах справи відсутні відомості щодо постійного місця роботи та розміру доходів відповідача, поряд з цим останній в запереченні на позовну заяву зазначив, що він постійного місця роботи не має, тому суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд, виходячи із принципу розумності та справедливості з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дитини, а саме те, що вона є неповнолітньою, не має доходу, матеріальне становище відповідача, який жодних доказів свого матеріального стану чи стану здоров'я, який би підтверджував неможливість сплачувати утримання дитині, суду не надав, тому суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_1, з врахуванням того, що відповідач не має постійного місця роботи, тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі - по 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 15.12.2015 року.

Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в спеціальний фонд Державного бюджету України, судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок.

В силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.10, 11, 58, 60, 212 -215, 223, 294, 367 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Змінений позов задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_2, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканки АДРЕСА_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі по 1000 грн. (одній тисячі гривень), починаючи з 15 грудня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_2, в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області 487 гривень 20 копійок судового збору на рахунок: отримувач коштів - УДКСУ у Рахівському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 862638, банк отримувача - ГУДКУ в Закарпатській області, код банку отримувача (МФО) 81201,рахунок отримувача 0211, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу - судовий збір.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ємчук В.Е.

З оригіналом вірно:

Суддя Рахівського районного суду: В.Е.Ємчук