Ухвала

іменем україни

10 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Мазур Л.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, від імені якого діють законні представники ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Луцький міський відділ управління державної міграційної служби України у Волинській області, Служба у справах дітей Луцької міської ради, про виселення та зняття з реєстраційного обліку, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення апеляційного суду Волинської області від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, від імені якого діють законні представники ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Луцький міський відділ управління державної міграційної служби України у Волинській області, Служба у справах дітей Луцької міської ради, про виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 та виселено її мешканців ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Зазначало, що під час виконання зазначеного судового рішення було встановлено, що у даній квартирі, яка є предметом іпотеки зареєстровано малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вимога банку, яка була надіслана у травні 2015 року батькам малолітнього про звільнення квартири, на яку було звернуто стягнення, виконана не була.

Враховуючи викладене, ПАТ «Державний ощадний банк України» просило суд виселити малолітнього ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2015 року позов задоволено.

Виселено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку в Луцькому міському відділі управління державної міграційної служби України у Волинській області.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 22 грудня 2015 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, враховуючи те, що банк просив задовольнити позов на підставі ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України та виселити малолітнього з квартири, як іпотечного майна, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, дійшов обґрунтованого висновку по відмову у задоволенні позову, оскільки особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, без чого таке виселення є незаконним.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог чинного ЦПК України на стадії касаційного розгляду справи неприпустимо.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому в силу вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України це рішення підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана