АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Білич І.М.

ПоливачЛ.Д.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 травня 2014 року, -

у с т а н о в и в:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 травня 2014 року позов задоволено: розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 3 листопада 1990 року Відділом ЗАГС Шевченківської районної ради народних депутатів УРСР м. Києва, актовий запис № 1229; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 27 грудня 2013 року по 15 грудня 2014 року. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 16 травня 2014 року задоволено частково, заочне рішення від 16 травня 2014 року скасовано в частині позовних вимог про стягнення аліментів на дитину після досягнення повноліття і продовжено слухання справи, а заочне рішення в частині позовних вимог про розірвання шлюбу може бути оскаржено в загальному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та постановити ухвалу про залишення без розгляду позовної заяви про розірвання шлюбу.

Відповідач, зокрема, посилається на ті обставини, що суд не встановив жодних обставин, що заважають або ж істотно перешкоджають сімейним правовідносинам. Також зазначає, що він не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити, заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 травня 2014 року залишити без змін.

_____________________________________________________

Справа № 760/28290/13-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/790/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Козленко Г.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 3 листопада 1990 року у відділі запису актів громадянського стану Шевченківської районної ради народних депутатів УРСР м. Києва зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1229, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 (а. с. 3). Після укладення шлюбу ОСОБА_2 взяла прізвище чоловіка ОСОБА_3.

Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2, виданого 3 січня 1992 року Міським Палацом новонароджених у м. Києві (а. с. 3).

Задовольняючи позов та розриваючи шлюб, суд виходив з того, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У силу ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Представник відповідача в суді апеляційної інстанції пояснив, що сторони по справі проживають окремо з 24 червня 2015 року, спільного господарства не ведуть з 10 лютого 2016 року, сімейно-шлюбні стосунки підтримують.

Натомість як вбачається з пояснень представника позивача, вірно встановлено судом першої інстанції та підтвердилося під час апеляційного розгляду справи, сторони по справі проживають окремо з листопада 2013 року, спільного господарства не ведуть, сімейно-шлюбні стосунки припинилися.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про те, що зареєстрований між сторонами шлюб підлягає розірванню.

Доводи ОСОБА_3 з приводу того, що в їх подружжя можливе подальше спільне проживання із збереженням шлюбу, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

З часу звернення ОСОБА_2 в суд з позовом до суду пройшло більше двох років, проте позивач не змінила свого бажання розірвати шлюб та не вживала заходів до примирення, що спростовує доводи відповідача про необхідність скасування рішення про розірвання шлюбу.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, з приводу неповідомлення його належним чином про час, дату та місце розгляду справи в суді першої інстанції є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що у встановленому процесуальним законом порядку ОСОБА_3 повідомлявся про судові засідання за зареєстрованим місцем проживання.

Подібним доводам ОСОБА_3 була надана оцінка під час розгляду його заяви про перегляд заочного рішення в ухвалі Солом'янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на порушення судом правил територіальної підсудності є безпідставним, оскільки позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів за своїм зареєстрованим місцем проживання, що відповідає правилам ч. 1 ст. 110 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності залишити позовну заяву без розгляду, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Підстав до скасування рішення суду, передбачених статтею 309 ЦПК України, при апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: І.М. Білич

Л.Д. Поливач