АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/7186/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1158/16Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Акопян В.І.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представника позивача ОСОБА_2, представників Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 лютого 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_6 до Октябрського Відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, Управління державного казначейства у м. Полтава, Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 представник ОСОБА_6 ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та, остаточно визначившись у позовних вимогах відповідно до заяви від 28 липня 2015 року (а.с. 90-100), просила визнати, що ОСОБА_6 протиправною бездіяльністю Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ була завдана матеріальна шкода в розмірі 6 834,46 грн. - упущена вигода, 14 230 грн. - понесені реальні збитки, а також моральна шкода у розмірі 10 000 грн; зобовязати Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України стягнути з Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ шляхом списання з відповідного рахунку в Управлінні державного казначейства м. Полтава на користь ОСОБА_6 відшкодування завданої матеріальної шкоди, в загальному розмірі 21 064,46 грн., моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 08.01.2014 року. старшим державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_7 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, відповідно до якої було накладено арешт на все майно ОСОБА_6 та заборонено здійснювати його відчудження.

Відповідно до постанови від 25.03.2014 року про закінчення виконавчого провадження було припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення суду.

Згідно постанови від 26.02.2014 р. про звільнення майна боржника з під арешту винесеної державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_4 було прийнято рішення про звільнення з під арешту всього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_6, проте з Державного реєстру обтяжень рухомого майна дану заборону виключено не було.

Вказувала, що 02.07.2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було укладено договір № 1 купівлі-продажу, згідно якого продавець зобовязався передати покупцеві годинник TAG HEUER CARRRERA Calibre 6, серійний номер RUW7219 за ціною 28 460 грн. Даний договір мав бути нотаріально посвідчений до 08.07.2014 року. На виконання умов договору ОСОБА_8 здійснив 100% передоплату.

Однак, вказаний договір не було нотаріально посвідчено через наявність Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 44634054 відомостей про накладення арешту на майно ОСОБА_6 У звязку з цим договір не був виконаний, а останній був вимушений сплатити 14 230 грн. штрафних санцій.

Окрім матеріальних збитків, вважає, що ОСОБА_6 було заподіяно значних моральних страждань, спричинених протиправною бездіяльністю відповідача.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_6 ОСОБА_2 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання того, що позивачеві протиправною бездіяльністю Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ було завдано збитків та їх відшкодування, просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме залишення поза увагою дійсної перешкоди в укладенні договору купівлі-продажу та дій ОСОБА_8, які свідчать про досягнення домовленості щодо його істотних умов, а також безпідставність висновків про нікчемність вказаного договору.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення, ухвалене у справі, повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на виконанні у Октябрському відділі державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції з 25.12.2013 року по 26.02.2014 року перебувало виконавче провадження № 41334442 з примусового виконання виконавчого листа № 554/6275-ц , виданого 17.12.2013 року Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 боргу у розмірі 167 767 ,06 грн. У межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем 08.01.2014 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження .

Постановою державного виконавця Шкурупій О.Ю. від 26.02.2014 року на підставі ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт з рухомого та нерухомого майна знято. На підставі п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» 25.03.2014 року державним виконавцем Шкурупій О.Ю. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Однак, з боку державного виконавця мала місце бездіяльність, оскільки фактично припинення арешту рухомого майна відбулося лише 21.11.2014 року. Бездіяльність державного виконавця підтверджена ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 02.03.2015 року ( а.с. 19-20 ).

02 липня 2014 року між ОСОБА_6 як продавцем та ОСОБА_8, як покупцем, було укладено договір №1 купівлі-продажу годинника чоловічого TAG HEUER CARRERA Calibre 6, номер для посилань WAS2110, серійний номер RUW7219 за ціною 28 460 грн. (а.с. 23).

Сторони домовилися, що договір має бути нотаріально посвідчений не пізніше 08 липня 2014 року.

На виконання умов договору ОСОБА_8 здійснив оплату вартості годинника у сумі 28 460 грн. (а.с. 37).

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_10 від 08 липня 2014 року ОСОБА_6 було відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу від 01 липня 2014 року на підставі наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про заборону відчуження рухомого майна, що належить останньому (а.с. 24).

На виконання умов договору купівлі продажу 11 липня 2014 року ОСОБА_6 було сплачено ОСОБА_8 суму вартості годинника годинника чоловічого TAG HEUER CARRERA Calibre 6, номер для посилань WAS2110, серійний номер RUW7219 у розмірі 28 460 грн. та штрафні санкції визначені п.6 договору у розмірі 14 230 грн. (а.с. 30-31).

Згідно приписів ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі по справі не є особами, якими було завдано збитків позивачеві, а тому безпідставними є вимоги про стягнення витрат, що випливають з договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_6М, та ОСОБА_8

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається змісту договору №1 купівлі-продажу від 02 липня 2014 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору та підтвердили це своїми підписами. При цьому, законодавство визначає лише дві форми правочину, усну та письмову (електронну), а отже наявність письмового договору між цими особами вказує, що він набув необхідної форми.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, п. 8 договору визначено, що він починає діяти з 02 липня 2014 року, а його умови застосовуються до відносин між покупцем і продавцем до його нотаріального посвідчення.

Таким чином, умовами укладеного між ОСОБА_6, та ОСОБА_8 договору визначено, що його дія, а отже і виконання сторонами взятих на себе обовязків, не залежать від нотаріального посвідчення договору.

Вказане підтверджується і виконанням умов договору з боку покупця, який здійснив повну оплату годинника чоловічого TAG HEUER CARRERA Calibre 6.

Враховуючи, що ст. 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, а недійсність (нікчемність) договору №1 купівлі-продажу від 02 липня 2014 року не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним, то колегія суддів вважає, що відповідальність за наслідки невиконання його умов несе особисто позивач.

При цьому, ОСОБА_6 не надано до суду відомостей, які б вказували на причинно-наслідковий звязок між порушенням ним взятих на себе договірних обовязків та бездіяльністю Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ.

За таких обставин, невиконання позивачем умов договору №1 купівлі-продажу від 02 липня 2014 року не повязане із бездіяльністю Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ.

Пунктом 6 договору №1 купівлі-продажу від 02 липня 2014 року визначено, що за не передачу товару у власність покупця до 09 липня 2014 року, продавець сплачує штрафні санкції у розмірі 50% вартості товару.

ОСОБА_6 не надано суду доказів, які б вказували, що бездіяльність Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ перешкоджала йому передати годинник чоловічого TAG HEUER CARRERA Calibre 6, номер для посилань WAS2110, серійний номер RUW7219 ОСОБА_8

Таким чином, з договірних правовідносин, що виникли між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вбачається, що останній свідомо ухилявся від виконання взятих на себе договірних зобовязань, а отже витрати, повязані з цим не є збитками, заподіяними бездіяльністю Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що рішення місцевого суду було ухвалено на користь відповідачів по справі, то підстави для відшкодування позивачеві понесених ним судових витрат, у тому числі на правову допомогу, відсутні.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_11

--//-- ОСОБА_12

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1