Справа № 308/5936/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Куштана Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі - Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 30.12.2014 року, близько 20 год. відповідач ОСОБА_3 в м. Ужгород по вулиці Грушевського керуючи автомобілем марки «КІА», д.н.з. НОМЕР_3, здійснюючи маневр поворот ліворуч, маючи намір заїхати до магазину «Малятко», виїхав на смугу зустрічного руху допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ Калина», д.н.з. НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку по вулиці Грушевського в бік вулиці Минайська, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.10.1, 10.4 ПДР України. 10 лютого 2015 року постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_3 був визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Внаслідок ДТП належному позивачу на праві власності автомобілю «ВАЗ Калина» д.н.з. НОМЕР_2 були завдані технічні пошкодженні. Відповідно до складеної калькуляції - Висновку Експертного дослідження (Науково - Дослідний Експертно - Криміналістичний центр) №4 від 22.01.15р. вартість ремонту автомобіля становить: на відновлюваний ремонт автомобіля 48647,05 грн. Крім того, позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача йому заподіяна також моральна шкода, яка виразилася у моральних стражданнях у зв'язку з пошкодженням його майна, порушенням звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров'я. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 2000,00 грн. Тому просив стягнути з відповідача 48647,05 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди, 502,60 грн. судового збору.

Під час судового розгляду просив змінити ціну позову з 50647 грн. на 25095,58 грн.

Рішенням суду у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, поставивши питання про його скасування та ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновкам суду обставинам справи.

В судове засідання апелянт тричі не являвся. Перед останнім судовим засіданням апелянт подав заяву про відкладення розгляду справи по причині зайнятості його адвоката в іншому судовому процесі. Оскільки таку заяву вже подавав його адвокат в перше судове засідання і по ній відкладався розгляд справи, а це судове засідання апелянт знову не явився та виходячи з того, що заява апелянта жодним доказом не підтверджена, суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності апелянта, що відповідає вимогам ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідач та його представник вважали, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Доводи апеляційної скарги: позивач звертався з позовом до ОСОБА_3, який безпосередньо своїми діями спричинив ДТП та який повинен відшкодувати шкоду, заподіяну ним в результаті його незаконних дій, згідно ст. 1194 ЦК України відповідач мав сплатити йому різницю між завданими реальними збитками в результаті ДТП та сумою страхового відшкодування, суд умисно не врахував обставини, що призвели до спричинення моральної шкоди йому.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що позивач всупереч вимогам ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся із даним позовом про відшкодування матеріальної шкоди з відповідача, який відповідно до вищезазначеного, за наявності у нього застрахованої цивільно-правової відповідальності в СК "АСКО-Медсервіс", не є належним відповідачем щодо стягнення з нього даної суми матеріальної шкоди.

Зазначене обґрунтування рішення суду є невірним, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Даний висновок відповідає правовій позиції ВСУ у справі 6-2808цс15.

Позовні вимоги в частині відшкодування спричиненої матеріальної шкоди не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.36.2 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

На підставі зазначених вимог Закону позивачу і було виплачено суму реальної матеріальної шкоди, яка була спричинена в результаті ДТП і яка визначена висновком експертного дослідження: вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача становила 48647,05 грн. Однак цей відновлювальний ремонт вирахувано з врахуванням вартості нових запчастин, необхідних для відновлювального ремонту. Однак, враховуючи знос запчастин автомобіля, які були пошкоджені, фактичний матеріальний збиток позивачу, нанесений в результату автоаварії, становить 30815,78 грн. Саме цю суму і повинен був отримати позивач від страхової компанії при підтвердженні сплати податку на додану вартість. Оскільки ж він сплату цього податку не підтвердив жодним доказом, страховою компанією йому було виплачено суму в 25 679,82 грн, що відповідає вимогам вказаної вище норми Закону.

Питання відшкодування моральної шкоди регулюється ст. 23 ЦК України. Так п.3 ч.2 встановлено, що моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна. Позивач зазначив, що зазнав душевних страждань у зв'язку з пошкодженням автомобілю, тому що йому довелося самостійно шукати гроші на його ремонт.

Рішенням суду першої інстанції у задоволенні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не задоволено, оскільки позивачем не доведено обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, позивачем не надано жодних змістовних обґрунтувань та належних доказів заподіяння йому моральної шкоди. З таким висновком суд також не погоджується та констатує, що у позові у цій частині слід відмовити по причині ненадання позивачем взагалі жодного доказу спричинення йому моральної шкоди, що є необхідним відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тому суд вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення в цілому та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в цілому: відповідно до п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :