Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"09" лютого 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Лесик Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у місті Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого з 1979 року в м. Києві за адресою: АДРЕСА_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1; зобов'язати на підставі рішення суду Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у місті Києві зняти громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1; судові витрати покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований з 1979 року в м. Києві за адресою: АДРЕСА_1. За цією адресою відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає з 1986 року. На даний час його місцеперебування, проживання, контактні телефони їй не відомо. Вона намагалася розшукати відповідача ОСОБА_2 самостійно, щоб він добровільно знявся з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1. Так, 08 липня 2015 року вона звернулась із заявою до правоохоронних органів, а саме до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Їй листом від 12 серпня 2015 року за вих. № 48/З/3346 повідомлено, що в ході перевірки місцезнаходження гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, по вказаному факту перевірку закінчено. Але про фактичну адресу його місця проживання в інформації їй було відмовлено. Відповідач ОСОБА_2 її колишній чоловік. Їхня сім'я перестала існувати вже тривалий час. Спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні стосунки між ними фактично припинені же більше 30 років. Відповідно спільне господарство з відповідачем не ведеться з того ж часу. Офіційно шлюб з відповідачем ОСОБА_2 було розірвано 24 березня 1994 року. Вона є власником особового рахунку житлової площі квартири АДРЕСА_1. Постійно сплачує рахунки за житлово-комунальні послуги, приводить та здійснює за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримує в порядку квартиру. Відповідач ОСОБА_2 не приймав участі в оплаті за квартиру, житлово-комунальні послуги, веденням господарства за місцем знаходження квартири не займався. Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 підтверджується Актами про не проживання та відсутність особистих речей.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, відповідача, та за згодою позивача постановити заочне рішення.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням житлової комісії Київської міської ради № 37/39 від 24 травня 1979 року ОСОБА_1 було затверджено членом житлово-будівельного кооперативу «Дніпро» та дозволено внести кошти за трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.12).

В подальшому, 15 червня 1979 року Виконавчим комітетом Київської міської Ради народних депутатів, на ім'я ОСОБА_1 було видано ордер НОМЕР_1 на сім'ю, яка складається з чотирьох осіб - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на право заняття трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.13).

Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого Київського міського бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 (а.с.14).

Згідно довідки, виданої Житлово-будівельним кооперативом «Дніпро», ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.18).

Відповідно до довідки форми 3 № 291015/2 від 29 жовтня 2015 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 (а.с.10).

Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу, 24 березня 1994 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.11).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За вимог ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до акту про не проживання та відсутність особистих речей від 12 квітня 2011 року, складеного комісією у складі мешканців будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та затвердженого Житлово-будівельним кооперативом «Дніпро», ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) з 1986 року в квартирі АДРЕСА_1 фактично не проживає, особистих речей вказаного громадянина в цій квартирі не виявлено як інше виявлено інших ознак фактичного проживання за вказаною адресою. При проведенні ремонту в цій квартирі участі ОСОБА_2 не приймав і не з'являвся (а.с.20). Вказані відомості також підтверджуються актами про не проживання та відсутність особистих речей від 15 березня 2012 року, 17 березня 2013 року, 11 лютого 2014 року, 19 березня 2015 року (а.с. 21-24).

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень її прав власника житлового приміщення, в даному випадку шляхом визнання втратившим право користування квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_2

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 в буднику АДРЕСА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позовних вимог про зобов'язання на підставі рішення суду Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у місті Києві зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1, то вказані вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з позовних вимог позивача, позов пред'явлено до ОСОБА_2 Разом з тим, позивач просить суд зобов'язати третю особу - Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у місті Києві вчинити певні дії, що суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства.

Підстави для зняття з реєстрації місця проживання визначені в ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Виконання функцій з ведення реєстраційного обліку місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та надання інформації про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні, здійснюється органами Державної міграційної служби України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, враховуючи викладене, позивач повинен звертатися з вимогами про зняття відповідача з реєстраційного обліку до органів Державної міграційної служби України на підставі рішення про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у місті Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст. 319, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 58, 60, 88, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у місті Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: