У х в а л а

іменем україни

06 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Демяносова М.В.,Парінової І.К.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» про визнання кредитного договору частково недійсним, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» (далі − ПАТ «БанкРенесанс Капітал») про визнання кредитного договору частково недійсним.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 18 серпня 2014 року між ним та акціонерним товариством «БанкРенесанс Капітал» укладено договір рефінансування № ОР-6685902. Вказує, що умова кредитного договору, за якою він повинен сплатити відповідачу крім відсотків за користування кредитом ще й комісію у розмірі 1,35 % від суми кредиту щомісячно, є несправедливою та такою, що не відповідає нормам Закону України «Про захист прав споживачів.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Полтавської області від 26 січня 2016 року, позов задоволено. Визнано кредитний договір № ОР-6685002 від 18 серпня 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та АТ «Банк Ренесанс Капітал» недійсним у частині встановлення у п. 2.4 комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,35 % щомісячно.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та не правильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу, при цьому нарахування комісії проведено відповідачем та сплачено позивачем за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним. Отже, положення кредитного договору у частині встановлення комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно розмірі 1,35 % є несправедливим, що є підставою для визнання його недійсним відповідно до положень ЗУ «Про захист прав споживачів».

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» відхилити.

Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

М.В.Демяносов

І.К.Парінова