Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, треті особи ОСОБА_2, комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи Дніпропетровська міська рада, комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що в період 1962-1965 роки її чоловіком ОСОБА_3, який помер у ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1, був побудований житловий будинок, який за життя ОСОБА_3 не був зареєстрований. Відомостей щодо особи (осіб), яким виділялась земельна ділянка для будівництва будинку немає. На момент смерті ОСОБА_3 за зазначеною адресою разом з ним проживали його дружина ОСОБА_1 та їхній спільний син ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є його донька ОСОБА_2. До нотаріальних органів із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ніхто не звертався. Постановою державного нотаріуса Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 27 квітня 2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на домоволодіння № 46 по вул. Радісна у м.Дніпропетровську у зв'язку з відсутністю за життя ОСОБА_3 первинної реєстрації права власності на вказане домоволодіння. За викладених обставин позивач просила суд визнати за нею право власності на 3/4 частини вказаного домоволодіння, в порядку спадкування за законом 1/2 частини домоволодіння після смерті ОСОБА_3 та в порядку спадкової трансмісії 1/4 частини домоволодіння після смерті ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_4

В судовому засіданні відповідача ОСОБА_4 було замінено на належного, а саме: на Дніпропетровську міську раду; процесуальний статус ОСОБА_4 було змінено з відповідача на третю особу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення у повному обсязі, посилаючись на відсутність доказів про виділ відповідної земельної ділянки під будівництво житлового будинку, а також на відсутність правовстановлюючих документів на будинок.

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні даного спору поклався на розсуд суду.

Представник КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у судовому засіданні, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є недоведеними та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали шлюб 20 квітня 1964 року, в якому 08 травня 1964 року народився ОСОБА_4. Викладені обставини підтверджуються відповідними свідоцтвами, копії яких наявні в матеріалах справи /а. с. 20, 21/.

Представник позивача в судовому засіданні також пояснив суду, що у ОСОБА_3 є ще однин син: ОСОБА_5, проте жодних відомостей щодо його місця знаходження та взагалі долі даної особи у позивача немає.

З акту приймання індивідуального житлового будинку від 28 березня 1968 року, складеного виконавчим комітетом Дніпропетровської обласної ради депутатів трудящих, вбачається, що в період з 1962 по 1965 роки ОСОБА_3 самовільно побудував житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1; загальна оцінка будівництва - задовільна /а. с. 7-9/.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 /а. с. 22, 24/.

Згідно з довідкою про спадкоємців від 03 березня 2016 року, виданого Холмогорським комітетом Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради, по АДРЕСА_1 з 1968 року по день смерті у ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований ОСОБА_3, з яким мешкали та були зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4 /а. с. 23/.

В судовому засіданні також встановлено, що за відомостями КП «ДМБТІ» станом на 31 грудня 2012 року відомості щодо реєстрації права власності на домоволодіння АДРЕСА_1, відсутні /а. с. 65/, у зв'язку з чим постановою державного нотаріуса Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 27 квітня 2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на вказане домоволодіння /а. с. 28-29/.

Відповідно до листа архівного управління Дніпропетровської міської ради № 3/39-В-466 від 09 серпня 2016 року, адресованого ОСОБА_6 (представнику інтересів за довіреністю ОСОБА_1), рішень, прийнятих на засіданнях Жовтневої районної ради народних депутатів за1980-1981, 1986-1997 роки, щодо володіння будинком АДРЕСА_1 немає /а. с. 71/.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема якщо він вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені особою протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Передбачений вказаною статтею строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи, при доведеності поважності причин його пропуску (ст.550 ЦК УРСР).

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини в контексті викладених правових норм, суд приходить до висновку про недоведеність даних позовних вимог, у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні у повному обсязі.

Роблячи такий висновок суд виходить з того, що в ході судового розгляду даної справи суду не було надано жодного доказу правомочності зайняття ОСОБА_3 відповідної земельної ділянки, а саме: акту (рішення, тощо) про виділ ОСОБА_7 земельної ділянки для будівництва житлового будинку; відсутній документ на підтвердження введення (прийняття) будинку в експлуатацію.

Крім того, як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є не єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, проте заяв з боку сторін та третьої особи щодо залучення до участі в розгляді даної цивільної справи іншого спадкоємця - сина ОСОБА_8, до суду не надходило.

Судові витрати розподілити відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, треті особи ОСОБА_2, комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.О.Демидова