Справа № 383/90/16-ц
Номер провадження 2/383/134/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого-судді - Бевз О.Ю.,

при секретарі - Могиленко В.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника відповідача СФГ ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець в залі судових засідань Бобринецького районного суду цивільну справу №383/90/16-ц за позовом ОСОБА_1 до селянського (фермерського) господарства ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до селянського (фермерського) господарства ОСОБА_3 про стягнення боргу, за договорами позики, зі змісту яких вбачається, що між Позивачем та Відповідачем виникли боргові зобов'язання за якими ОСОБА_3 як засновник, власник та директор СФГ ОСОБА_3 брав у ОСОБА_1 грошові кошти впродовж багатьох років, починаючи з 2012 року, загальна сума взятих коштів в борг становить 39 000 (тридцять дев'ять) тисяч доларів СІІІА, станом на сьогоднішній день збереглося 2 розписки, що і були надані в суді, як доказ. Станом на день уточнення позовних вимог 29.03.2016 рік офіційний курс гривні щодо іноземних валют становить 2628,0144 грн. за 100 Доларів США, а отже основна сума боргу станом на сьогоднішній день становить: 39 000 * 26,28= 1 024 920,0 (один мільйон двадцять чотири тисячі девятсот двадцять). Враховуючи, що відповідач порушив свій обовязок щодо повернення боргу за договорами позики останній, згідно наданих розрахунків позивачем, має заборгованість в наступному розмірі:

- основна сума боргу - 1 024 920.00 грн (один мільйон двадцять чотири тисячі дев'ятсот двадцять грн 00 коп);

- пеня -129 432.54 грн (сто двадцять дев'ять тисяч чотириста тридцять дві гривні 54 коп);

- 3% - 8824.95 грн (вісім тисяч вісімсот двадцять чотири грн 95 коп);

-Інфляційні 12 299.04 грн. (дванадцять тисяч двісті дев'яносто дев'ять гри 04 коп).

Загальна сума заборгованості становить 1 024 920,00 (основний борг)+ 150 556.49 (сума санкцій) +230 607,00 (1,5%) = 1 406 083,49 грн (один мільйон чотириста шість тисяч вісімдесят три гривні сорок девять копійок). Оскільки, заборгованість відповідач добровільно не повертає, позивач змушений звернутися до суду за захистом порушеного права.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та попросила задовольнити в повному обсязі, враховуючи уточнену позовну заяву. Проти заміни відповідача з СФГ ОСОБА_3 на ОСОБА_3 категорично заперечила, так же заперечила щодо залучення останнього співвідповідачем по справі, пояснюючи, що в її довірителя, позивача по справі, вимоги саме до селянського фермерського господарства ОСОБА_3, а не до ОСОБА_3 як фізичної особи.

Представник відповідача СФГ ОСОБА_5В. ОСОБА_4 заперечив, щодо задоволення позовних вимог, пояснивши, що дана позиція не відповідає дійсності, оскільки в даній розписці не значиться, що саме ОСОБА_1 був позичальником. Відповідно до договору позики від 15 грудня 2014 року ОСОБА_3 отримав 39 000 доларів США в борг зовсім від іншої особи та відповідно до розписки повернув дану суму коштів в повному обсязі. Таким чином у позивача та відповідача відсутні будь-які договірні відносини, а тому не можуть виникати жодних зобовязань. Крім того, зазначив, що вважає, що в даній справі Селянсько (фермерське) господарство ОСОБА_3 є неналежним відповідачем, оскільки як зазначено в продовженні розписки та розписці стороною є фізична особа ОСОБА_3, а тому договірні відносини можуть виникнути лише у фізичної особи ОСОБА_3 Для того щоб відповідачем по даній справі була юридична особа СФГ ОСОБА_3 необхідно було зазначити в даних розписках стороною (позичальником) Селянсько (фермерське) господарство ОСОБА_3 Також сам позивач по тексту позовної заяви зазначає позичальником є фізична особа ОСОБА_3, а борг намагаються стягнути саме з юридичної особи СФГ ОСОБА_3, цим самим одна правова позиція суперечить іншій.

Відтак зазначив, що жодним чином розписка не може встановлювати, змінювати або припиняти цивільні права та обовязки. Тобто тільки при наявності договору позики у сторін можуть виникнути правовідносини. Таким чином настання правовідносин передбачених параграфом 1 глави 71 Цивільного кодексу України (позика) можлива лише між сторонами при наявності договору позики.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.57 ЦПК доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертиз. При цьому, за змістом ст.ст.58,59 ЦПК ці докази мають бути належними (містити інформацію щодо предмета доказування та стосуватись предмета доказування) та допустимими (отриманими у встановленому законом порядку).

Згідно з ч.ч.3 та 4 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно продовження розписки ОСОБА_3 взяв в борг у ОСОБА_1 35,5 тис. доларів США під 2% в місяць. Зобовязується повернути до 15 грудня 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що згідно розписки від 15.12.2014 року, ОСОБА_3 зобовязується повернути борг предявнику цієї розписки в розмірі 39000 тисяч доларів під 1,5% в місяць. Борг зобовязується повернути до 15 грудня 2015 року.

Представником відповідача надано до суду договір позики, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 за яким, останній взяв в борг кошти в розмірі 39000 доларів США. Остаточною датою повернення позики є 15 грудня 2015 року. Також на підтвердження того, що вказані кошти ОСОБА_3 повернув надано розписку про отримання их коштів позикодавцем. Крім того, як вбачається з наданої ОСОБА_6 розписки від 15 грудня 2015 року, факт отримання коштів в розмірі 39000 доларів США підтверджено та зазначено, що в звязку з втратою розписки про факт отримання коштів в розмірі 39000 доларів США не може бути повернута, так як була втрачена.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позовпред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Після заміни відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача справа за клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розглядається спочатку.

Відповідно до положень ст.60 та ч.2 ст.59 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Надані до суду представником позивача продовження розписки від 15.12.2013 року та розписка від 15.12.2014 року, не підтверджують факти викладені в позовній заяві, а саме, що СФГ ОСОБА_3 є боржником за даним договором позики, так як вбачається, що позивач зазначає, що в 2012 року ОСОБА_3 взяв в борг кошти в сумі 35 500 доларів США строком на один рік, але по закінченню строків розрахунку так і не здійснив, натомість в підтвердження боргу написав розписку від 15.12.2013 року, згідно якої зобовязався повернути до 15.12.2014 року з процентами 2% в місяць. Дані докази в матеріалах справи відсутні, оскільки є лише продовження розписки (а.с.10), зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_3 взяв в борг у ОСОБА_1 кошти в розмірі 35,5 тис. доларів США. Крім того, згідно розписки від 15.12.2014 року вбачається, що ОСОБА_3 зобовязується повернути борг предявнику цієї розписки в розмірі 39000 доларів під 1,5 % в місяць.

Докази надані представником відповідача, а саме, договір позики від 15.12.2014 року, який укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.40-41) та розписка (а.с.42) суд не бере до розгляду як належний доказ, оскільки не стосується предмета доказування в даному провадженні, так як укладений між іншими особами, ніж ті, що зазначені сторонами в справі, а також згідно розписки, яка надана стороною позивача (від 15.12.2014 року а.с. 11) вбачається, що ОСОБА_3 має повернути борг предявнику цієї розписки, а оскільки оригінал розписки є в сторони позивача вважати належним та допустимим доком у справі розписку про те, що інша особа отримала кошти за розпискою на предявника, у суду відсутні будь-які підстави.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Після заміни відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача справа за клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розглядається спочатку.

На порушення наведених вимог закону позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про те, що СФГ ОСОБА_3 є позичальником у договорах позики, а тому має відповідати за їх невиконання.

Сама по собі та обставина, що на час укладення вказаних розписок ОСОБА_3 був головою СФГ ОСОБА_3 та укладаючи договір з позивачем як фізична особа, поставив на борговій розписці печатку підприємства, без наявності належних та допустимих доказів того, що договори позики укладалися від імені СФГ ОСОБА_3 та в його інтересах, не є достатньою підставою вважати, що це товариство є стороною договорів позики та належним відповідачем у справі і повинне нести відповідальність перед позивачем.

За таких обставин у суду не має передбачених законом підстав для висновку, що СФГ ОСОБА_3 повинне нести відповідальність за невиконання зобов'язань за договором (за неповернення суми боргу за розписками від 15.12.2013 року та від 15.12.2014 року).

В ході судового слухання судом було розяснено право представнику позивача про те, що він має право змінити відповідача або суд може залучити в якості співвідповідача ОСОБА_3 як фізичну особу, оскільки у боргових розписках значиться саме він як фізична особа. Але представник позивача в категоричній формі відмовилась щодо заміни відповідача або залучення співвідповідача по справі ОСОБА_3, оскільки довіритель ОСОБА_1 має претензії саме до СФГ ОСОБА_3, отже суд розглядаючи позов в межах позовних вимог приходить до однозначного висновку про те, що позовні вимоги до СФГ ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61, 213-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ

В позовних вимогах ОСОБА_1 до селянського (фермерського) господарства ОСОБА_3 про стягнення боргу у розмірі 1 406 083,49 грн., з яких:

1024 920 грн. сума основного боргу,

230 607 грн. 1,5% відсотки користування грошовими коштами,

129 432,54 грн. - пеня,

12299,04 грн сума інфляційних витрат,

8824,95 грн. - 3% річних

відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Кіровоградської області, через Бобринецький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Ю. Бевз