Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 травня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Ткаченко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та вселення, третя особа Криворізьке міське управління УМВС України в Дніпропетровській області та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, який неодноразово уточнював та в останній редакції уточненого позову просить суд усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні належною йому на праві власності згідно договору дарування, укладеного 23 вересня 1994 року між ним та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (раніше ОСОБА_3) Г.В., квартирою №16, розташованою в будинку №5 на вул. Бикова в м. Кривому Розі, зобовязати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у користуванні зазначеною квартирою та зобовязати відділ реєстрації фізичних осіб та міграції населення Саксаганського району м. Кривого Рогу зняти ОСОБА_2 з реєстрації із зазначеної квартири, в обґрунтування якого послався на те, що остання не є членом його сім'ї, не проживає в зазначеній квартирі, не сплачує за комунальні послуги, але є в ній зареєстрованою, що створює йому перешкоди в користуванні квартирою. Більш того, ОСОБА_2 має інше жиле приміщення, розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, м-р Ювілейний, 8/94, в якому постійно проживає, однак в добровільному порядку знятися з реєстрації із його квартири не бажає.

ОСОБА_2, в свою чергу, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, який неодноразово уточнювала та в останній редакції уточненого позову просить суд визнати вищевказаний договір дарування спірної квартири угодою купівлі-продажу цієї квартири, в обґрунтування якого послалась на те, що зазначений договір дарування є удаваним правочином, оскільки за спірну квартиру нею та ОСОБА_1 було сплачено відчужувачам 11000 доларів США, а також, що вона постійно проживає в спірній квартирі, сплачує комунальні послуги та має право користуватися нею.

Представники сторін надали в судове засідання письмові заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Як видно із матеріалів справи, квартира №16, яка розташована в будинку №5 на вул. Бикова в м. Кривому Розі (далі по тексту Спірна квартира) на підставі договору дарування, укладеного 23 вересня 1994 року між ОСОБА_5, відповідачами за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1, належить останньому на праві власності (т.1, а.с.6,7).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.05.1986 року по 08.07.2003 року (т.3, а.с.69).

ОСОБА_2 зареєстрована в Спірній квартирі з 14 жовтня 1999 року і по цей час (т.3, а.с.75).

Отже, розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування Спірною квартирою, суд зазначає наступне.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_6 посилається на те, що ОСОБА_2 не є членом його сім'ї, і хоча є зареєстрованою в Спірній квартирі, однак в ній не проживає та не сплачує за комунальні послуги.

Однак суд не бере до уваги цих доводів, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, з яких видно, що ОСОБА_2 була зареєстрована в Спірній квартирі за заявою самого ОСОБА_6, і хоча з 08.07.2003 року вона перестала бути членом його сім'ї, однак не тільки продовжує постійно проживати в Спірній квартирі, а й постійно сплачує за комунальні послуги та з нею укладений відповідний договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території (т.3, а.с.53-63, 68, 70-85, 89).

За таких обставин ОСОБА_2 має право користування Спірною квартирою, що передбачено ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК України, тому суд уважає, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_6 є безпідставними.

Більш того, на безпідставність позовних вимог ОСОБА_6 указує наступне.

Так, обґрунтовуючи свої зустрічні позовні вимоги до ОСОБА_6 про визнання договору дарування Спірної квартири угодою купівлі-продажу цієї квартири, ОСОБА_2 посилається на те, що зазначений договір дарування є удаваним правочином, оскільки за спірну квартиру нею та ОСОБА_1 було сплачено відчужувачам ОСОБА_5, який є померлим, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 11000 доларів США.

Зазначені ОСОБА_2 обставини підтверджуються як нотаріально завіреними поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно яких сторонами було вчинено вищевказаний договір дарування Спірної квартири з метою приховання угоди купівлі-продажу цієї квартири для уникнення зайвих витрат, так і копіями розписок з боку ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т.2, а.с.146-148, 162-163, т.3, а.с.96-98).

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Таким чином, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який необхідно встановити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору дарування та з'ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме.

Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в своїй постанові п. 25 №9 від 06.11.2009 року «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за удаваним правочином (ст. 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваними правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Судом під час розгляду справи встановлено факт укладення ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 договору дарування Спірної квартири з метою приховати угоду купівлі-продажу цієї квартири, а відтак зустрічні уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими.

Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_1 та про задоволення уточнених зустрічних позовних вимог ОСОБА_2

У відповідності до положень ст. 75 ЦПК України (в редакції 1963 року) з ОСОБА_6 у дохід держави підлягає стягненню несплачене ОСОБА_2 державне мито в розмірі 8 грн. 50 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 202, 203, 235, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст.ст. 3, 5, 7, 10, 11, 15, 57-61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та вселення, третя особа Криворізьке міське управління УМВС України в Дніпропетровській області.

Задовольнити уточнені зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним.

Визнати договір дарування квартири №16, розташованої в будинку №5 на вул. Бикова в м. Кривому Розі, укладений 23 вересня 1994 року між ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1, засвідчений державним нотаріусом Сбомої Криворізької нотаріальної контори м. Кривого Рогу та зареєстрований в реєстрі за №1-1861, угодою купівлі-продажу цієї квартири.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 8 грн. 50 коп. у рахунок сплати судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Попов.