Вищий спеціалізований суд україни з розгляду цивільних і кримінальних справ
У Х В А Л А

іменем україни

02 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Мазур Л.М., Нагорняка В.А.

Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4звернулися до суду з позовом, у якому просили:

- поновити строк для звернення до суду з позовною заявою та визнати причини пропуску поважними;

- поновити ОСОБА_3 на посаді доцента кафедри інноваційного менеджменту та управління бізнес-процесами в Державному вищому навчальному закладі «Криворізький національний університет» (далі - ДВНЗ «Криворізький національний університет») з 31 серпня 2013 року;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 31 серпня 2013 року до дня поновлення на роботі, який складає 5 195 грн 37 коп. за кожен місяць.

На обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що у 2011 році Криворізький економічний інститут, в якому позивач працював доцентом, було включено до складу ДВНЗ «Криворізький національний університет», і саме останнім було укладено контракт з ОСОБА_3 на три роки: з 29 серпня 2012 року по 31 серпня 2015 року, проте 31 серпня 2013 року його було звільнено у зв'язку із закінченням терміну дії контракту.

Крім того, ОСОБА_3 вказав, що 24 січня 2014 року йому виповнилося 60 років та 6 місяців, і відповідно до Закону України «Про наукову та наукову-технічну діяльність» він отримав право і перейшов на пенсію за віком як науковий працівник, а тому він звернувся із заявою до керівництва ДВНЗ «Криворізький національний університет» з проханням надати йому грошову допомогу в розмірі шести окладів та надбавки у зв'язку із виходом на наукову пенсію за віком, проте отримав відповідь про відмову у зв'язку із тим, що він не має права на таку допомогу, оскільки вона надається у зв'язку із виходом на пенсію, а його було звільнено у зв'язку із закінченням строку дії контракту.

При цьому ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4зазначили, що при огляді оригіналу контракту ними було встановлено виправлення дати його закінчення, а саме: цифра три виправлена шляхом зарисовки сумішшю «штрихом», у зв'язку з чим термін дії контракту складав уже не три роки, а один; при цьому в усіх колег позивача контракти укладено на три роки і лише у ОСОБА_3 на один, хоча він писав заяву на укладення контракту на три роки.

Посилаючись на те, що вказані вище заява і контракт ОСОБА_3 були підроблені, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилено, рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, мотивуючи свої доводи порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ДВНЗ «Криворізький національний університет» на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що ОСОБА_3 було законно звільнено із займаної посади, із наказом про звільнення від 23 серпня 2013 року № 87-к його було ознайомлено під підпис 30 серпня 2013 року, а до суду з цим позовом він звернувся лише 01 липня 2014 року, а тому, врахувавши заяву відповідача про застосування строку позовної давності, дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у позові у зв'язку із пропуском місячного строку для звернення до суду згідно з вимогами ст. 233 КЗпП України.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з наказом від 30 серпня 2007 року № 65-к ОСОБА_3 було прийнято на посаду доцента за страховим трудовим договором як обраного за конкурсом до Криворізького економічного інституту ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана», який реорганізовано у ДВНЗ «Криворізький національний університет» (а. с. 8).

Із заяви позивача від 08 червня 2012 року на ім'я в.о. ректора ДВНЗ «Криворізький національний університет» вбачається, що останній звернувся із проханням щодо продовження контракту на роботу на посаді доцента кафедри інноваційного менеджменту та управління бізнес-процесами на 0,85 ставки строком на три роки - з 29 серпня 2012 року по 31 серпня 2013 року, яку було погоджено в.о. директора інституту, деканом та завідувачем кафедрою (а. с. 47).

З наказу в.о. ректора Ступнік М.І. від 23 серпня 2012 року № 55-к «Про продовження контракту» та контракту з науково-педагогічним працівником від 27 серпня 2012 року вбачається, що ОСОБА_3 продовжено контракт по досягненню угод між закладом та працівником на роботу на посадах науково-педагогічних працівників з 29 серпня 2012 року по 31 серпня 2013 року (а. с. 12-13, 48).

Згідно із наказом від 17 травня 2013 року № 50-к «Про попередження щодо закінчення строку дії строкових трудових договорів (контрактів)» та аркушу ознайомлення з наказом ОСОБА_3 повідомлявся про закінчення терміну дії його контракту з науково-педагогічним працівником від 27 серпня 2012 року (а. с. 30-32).

Наказом від 23 серпня 2013 року № 87-к ОСОБА_3 було звільнено з роботи у зв'язку із закінченням терміну дії контракту (строкового трудового договору) з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, з яким його ознайомлено 30 серпня 2013 року (а. с. 28, 29).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що вказані вище заява від 08 червня 2012 року і контракт були підроблені, оскільки була виправлена дата їх закінчення, у зв'язку з чим у справі була призначена судово-технічна експертиза, згідно з висновком якої від 30 січня 2015 року № 58/06-004 в заяві від 08 червня 2012 року на продовження контракту та в контракті від 27 серпня 2012 року цифрові записи року закінчення контракту «2013» не є первинними. Остання цифра року закінчення контракту у вищевказаних документах була видалена шляхом підчистки з наступним внесенням цифри «3». Первинними в останній цифрі року закінчення контракту були, вірогідно, цифри «5». Встановити точно первинні видалені цифри у вищезазначених записах не є можливим у зв'язку з повним видаленням первинного запису (а. с. 93-96).

Колегія суддів касаційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачеві було відомо про закінчення дії його контракту з навчальним закладом 31 серпня 2013 року та його було ознайомлено з наказом про звільнення, при цьому жодних скарг або заперечень позивачем не подавалося, а його доводи про написання заяви на продовження контракту на три роки є безпідставними, оскільки з додатка 3 до протоколу № 1 від 30 травня 2012 року вбачається, що на засіданні кадрової комісії ДВНЗ «Криворізький національний університет» було запропоновано продовжити роботу з позивачем ОСОБА_3 на один рік (а. с. 113-114).

Частиною 3 ст. 21 КзпП України встановлено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Пункт 2 ст. 36 КЗпП України передбачає можливість припинення трудового договору у зв'язку із закінченням його строку.

На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Припинення трудового договору через закінчення строку не потребує заяви чи якогось волевиявлення працівника, оскільки свою волю на укладення строкового трудового договору позивач виявив під час його укладення, а тому він погодився на припинення такого договору в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Наказ про звільнення може бути виданий в останній день дії контракту (строкового трудового договору) або до цього із зазначенням дати звільнення, що обумовлена строком трудового договору (контракту).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що трудовий договір на визначений строк укладається в разі, коли трудові відносини на невизначений строк не можуть бути встановлені з урахуванням характеру роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Особливістю контракту, укладеного між сторонами, є те, що сторони визначилися зі строком його дії, а із обставин справи вбачається, що дія контракту закінчилася у серпні 2013 року.

З огляду на вказане вище колегія суддів касаційного суду вважає, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив з того, що позивачеві було відомо про закінчення дії його контракту з навчальним закладом 31 серпня 2013 року та його було ознайомлено із наказом про закінчення строку дії його контракту та наказом про звільнення, а тому, врахувавши дотримання ДВНЗ «Криворізький національний університет» вимог трудового законодавства при звільненні позивача, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку із безпідставністю; при цьому помилкове посилання суду також на пропуск позивачем місячного строку для звернення до суду не спростовує обґрунтованого висновку суду.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана

Г.В. Юровська