АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2210/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Воронкова І. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівВасиленко Л. І., Міщенка С. В.
при секретаріГаджієвій Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонарного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 4 серпня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонарного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору 58мк/2006 від 10 жовтня 2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав кредит відповідачу ОСОБА_7

До кредитного договору № 58мк/2006 від 10 жовтня 2006 року був укладений додатковий договір № 1 від 26 грудня 2007 року та додаткові договори № 2 від 30 липня 2012 року і № 2 від 15 серпня 2012 року.

Згідно додаткового договору № 2 від 15 серпня 2012 року позивач зобов'язався надати ОСОБА_7 кредит у розмірі 131 687 грн. 51 коп. на термін до 15 серпня 2022 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_7, між банком та ОСОБА_8 10 жовтня 20016 року було укладено договір поруки 58МК/2006.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором загальна сума заборгованості ОСОБА_7 перед банком становить 218 409 грн. 94 грн., яка на даний час не сплачена, в зв'язку з чим позивач змушений звернутись із даним позовом до суду.

З урахуванням поданих позивачем 25 березня 2016 року та 21 липня 2016 року заяв про зменшення та уточнення позовних вимог, позивач просив достроково стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» солідарно заборгованість за кредитним договором № 58МК/2006 від 10 жовтня 2006 року, що станом на 11 липня 2016 року становить 217 138 грн. 93 коп., яка складається з наступного: 125 832 грн. 15 коп. - заборгованість за кредитом; 60 107 грн. 31 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 31 199 грн. 47 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 4 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходив із того, що ОСОБА_7 погасив прострочену заборгованість згідно отриманого ним від позивача повідомлення, тобто виконав умови, передбачені договором, через що відсутні підстави у позивача для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 1050 ЦК України у виді дострокового повернення всієї суми кредиту та інших нарахувань згідно кредитного договору

Колегія суддів погоджується із даним висновком суду.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2016 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_7 був укладений кредитний договір № 58мк/2006, згідно якого ПАТ КБ "ПриватБанк" зобов'язується надати ОСОБА_7 кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 100 000 грн., окремими траншами, зі сплатою відсотків згідно графіка погашення кредиту та відсотків в обумовлені даним договором терміни на термін до 11 жовтня 2011 року (а.с. 12-13).

Додатковим договором № 1 до кредитного договору № 58мк/2006 були змінені п. 1.1 та п. 3.5 кредитної угоди № 58мк/2006 від 10 жовтня 2006 року та викладені в наступній редакції: банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати позичальнику кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 200 000 грн., окремими траншами на підставі попередньої вимоги згідно п. 2.1.2 щодо договору в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту і сплаті відсотків згідно графіків погашення кредиту та відсотків, які оформляються у вигляді додатків до цього договору і є його невід'ємною частиною, комісії та винагороди, штрафу і пені в обумовлені даним договором терміни (а.с. 14).

Згідно додаткового договору № 2 до кредитного договору № 58мк/2006 від 10 жовтня 2006 року між сторонами з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 58мк/2006 від 10 жовтня 2006 року був укладений договір про наступне: сторони узгодили, що на дату укладення цього додаткового договору заборгованість за кредитом складає 194 905 грн. 31 коп.., а саме: поточної заборгованості за кредитом - 0 грн.; поточної заборгованості за відсотками - 0 грн.; поточної заборгованості за комісією - 0 грн.; простроченої заборгованості за кредитом - 83516 грн. 86 коп..; простроченої заборгованості за відсотками - 83 504 грн. 25 коп.; простроченої заборгованості за комісією - 0 грн.; пені -27 884 грн. 20 коп. (пункт 1.1 ) (а.с. 14-20).

Пунктом 1.2 вищевказаного додаткового договору визначено, що суму заборгованості в частині плати за користування кредитом, що зазначена в п.п. 1.1 цього додаткового договору з моменту надання кредиту до дати підписання цього додаткового договору, зменшено на 63 753 грн. 17 коп., а саме: пеню в сумі 27 884 грн. 20 коп. та відсотки в сумі 35 868 грн. 97 коп.

Сам кредитний договір № 58мк/2006 від 10 жовтня 2006 року викладено в іншій редакції, зокрема згідно підпункту А.2 пункту 2 додаткового договору визначено, що ліміт кредитного договору становить 144 334 грн. 75 коп., у тому числі у розмірі 131 152 грн. 14 коп. на реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № 58мк/2006 від 10 жовтня 2006 року укладеним між сторонами; у розмірі 5 625 грн. на сплату страхових платежів; у розмірі 7 557 грн. 61 коп. на сплату судових витрат, передбачених договором.

Підпунктом А.З пункту 2 передбачено: термін повернення кредиту згідно з графіком зменшення поточного ліміту (додаток № 1 цього Договору), тобто 15.08.2022 року. У разі порушення позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених в графіку погашення кредиту понад 30 днів:

1. Датою погашення заборгованості є 31 -й день.

2. Вся заборгованість по кредиту, починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-й день) рахується простроченою.

3. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 63753,17 грн.

Відповідно до договору поруки № ДП 1-58мк/2006 від 10 жовтня 2006 року поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_7 обов'язків за кредитним договором № 58мк/2006 від 10 жовтня 2006 року є ОСОБА_8, з послідуючими змінами до даного договору поруки, внесеними згідно додаткового договору № 1 від 26 грудня 2007 року (а.с. 21, 21зв.).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення Кодексу про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у ст. 526 цього Кодексу.

За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вірно встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, банк надіслав на адреси позичальника та поручителя повідомлення №30.1.0.0/2-380 від 11 січня 2016 року про погашення простроченої заборгованості, яка складає 17 833 грн. 09 коп., та попереджав про наслідки невиконання вимог банку, зокрема про право банку достроково вимагати повернення кредиту.

Зазначене повідомлення ОСОБА_7 отримане, про що стверджує сам відповідач в своїх запереченнях на позов та вказує дату отримання 26 січня 2016 року. (а.с. 41). Після чого, останній здійснив погашення кредиту 26 січня 2016 року в сумі 23 518 грн. та 10 лютого 2016 року в сумі 21 350 грн., що стверджується наявними в матеріалах справи квитанціями від 26 січня 2016 року та 10 лютого 2016 року. (а.с. 42)

Вищезазначене також підтверджується розрахунком заборгованості, який був доданий позивачем до заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 50-53), з якого вбачається, що станом на 26.01.2016 року прострочена заборгованість за наданим кредитом відсутня.

Звертаючись із апеляційною скаргою банк посилався на те, що ОСОБА_7 у квітні 2016 року не вніс обов'язковий платіж та допустив прострочку заборгованості (18.03.2016-17.05.2016). Проте, вказаному періоду передувало: - звернення банку до відповідача із вимогою про погашення заборгованості в січні 2016 року, яка, із тверджень банку, залишена відповідачами без задоволення, в зв'язку з чим у банку виникло право на вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту; - звернення банку до суду із відповідним позовом. Матеріали справи містять докази проплати ОСОБА_7 суми на погашення заборгованості в розмірі 23 518 грн., що поглинає суму вимоги банку 17 833 грн. 09 коп. та свідчить про відсутність підстав для застосування норм ст. 1050 ЦК України. Вимога банку про дострокове повернення всієї суми заборгованості з підстав несплати відповідачем обов'язкового платежу в квітні 2016 року, виходить за межі заявлених позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно визначено правову природу спірних правовідносин, позивачем не надано обгрунтованих та підтверджуючих доказів в обгрунтування своїх позовних вимог, а тому висновок суду про відсутність порушеного права позивача за зверненням якого було спрямоване звернення до суду є правильним.

Постановлене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування та задоволення скарги за наведеними у ній доводами колегія суддів не вбачає, оскільки вони суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонарного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 4 серпня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонарного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :