АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/650/2016 р. Головуючий в І інстанції Францішко Ю.В.
Доповідач Полікарпова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року квітня місяця 16 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівБазіль Л.В.
Іванової І.П.
за участі секретаряПрушинської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Новозбур'ївскої сільської ради Голопристанського району Херсонської області, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення виконкому, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з жовтня 1999 року вона з відповідачем ОСОБА_5 перебуває в зареєстрованому шлюбі. На відведеній чоловіку земельній ділянці і за їх спільні кошти ними було добудовано житловий будинок по АДРЕСА_1, будівництво якого її чоловік розпочав до укладення шлюбу з нею. Через нестачу коштів вони не оформили будинок, а у 2015 році вона дізналась, що ще у 2006 році на підставі рішення виконкому Новозбур'ївскої сільської ради будинок оформлено на матір чоловіка - ОСОБА_7

Просить визнати незаконним рішення виконавчого комітету Новозбур'ївскої сільської ради №94 від 27.09.2006 року про оформлення за ОСОБА_7 права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 18.12.2012 р. серії НОМЕР_1 та визнати з нею і ОСОБА_5 право спільної сумісної власності на зазначений житловий будинок.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2015 року позов задоволено в повному об'ємі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5, який також представляє інтереси ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог.

Письмових заперечень на доводи апеляційної скарги не надходило.

При розгляді справи в апеляційному порядку позивачка надала до суду апеляційної інстанції заяву про залишення її позову без розгляду.

Відповідно до ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Право особи, яка подала апеляційну скаргу, визначені ст.300 ЦПК України, яка надає їй право на доповнення, зміну апеляційної скарги або її відкликання чи відмову від неї.

Таким чином, на стадії апеляційного розгляду позивачеві не надано право заявляти клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, а відповідно, таке його клопотання задоволенню не підлягає. Право позивача на подання заяви про залишення позову без розгляду може бути реалізовано лише під час розгляду справи в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення.

Судова колегія не вбачає підстав передбачених ст.ст. 205, 207 ЦПК України, за якими б позовну заяву ОСОБА_6 слід було залишити без розгляду, а тому апеляційна скарга ОСОБА_5, який також виступає в інтересах ОСОБА_7 підлягає подальшому розгляду в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення вимогам закону, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що будівництво житлового будинку з господарськими-побутовими будівлями і спорудами здійснювалось в період шлюбу за спільні кошти подружжя, а тому даний об'єкт нерухомості вважається спільною сумісною власністю подружжя, а не власністю ОСОБА_7 Крім того, земельна ділянка, що зареєстрована за вищезазначеною адресою не була приватизована та є власністю Новозбур'ївскої сільської ради.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на законі.

Підпунктом «а» пункту 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року, в редакції, що діяла на час видачі оспорюваних правовстановлюючих документів, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування, фізичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.10.1999 р. між позивачкою ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_5 було укладено шлюб (а.с.9). Як зазначає позивачка в позовній заяві на час їх одруження вже була зведеною коробка будинку (фундамент, стіни та дах). На підтвердження зазначеного надала фотокартки будинку (а.с.73-76).

Земельна ділянка площею 0,30 га, на якій побудовано спірний будинок, 04 грудня 1990 року була виділена рішенням правління колгоспу «Червоний жовтень» батьку відповідача - ОСОБА_8 (а.с.203).

На підставі рішення виконкому районної ради народних депутатів від 18.12.1990р. №213 ОСОБА_8 надано дозвіл на будівництво житлового будинку, видано будівельний паспорт і відведена земельна ділянка площею 0,40 га відповідно до плану ( а.с.72). Строк закінчення будівництва - 1993 рік.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер. Після його смерті, земельну ділянку за цією адресою, але вже площею 0,20 га за рішенням виконавчого комітету Новозбур'ївської сільської ради надано ОСОБА_7 Така ж площа рахується за спірним домоволодінням і на сьогоднішній день, що вбачається з погосподарських книг, оглянутих під час судового засідання.

З 1995 року ОСОБА_7 у всіх погосподарських книгах зазначена як власник домогосподарства по АДРЕСА_1

Розглянувши матеріали обстеження на жилі будинки, представлені міжміським інвентарбюро по с. Нова Збур'ївка Голопристанського району та дані погосподарських книг, виконком Новозбур'ївської сільської ради рішенням №94 від 27.09.2006 року оформив право власності на 14 будинків, у тому числі й на будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 (а.с. 185-186). Матеріали направлені до Херсонського БТІ для оформлення технічної документації на будинки.

Технічна документація на будинок по АДРЕСА_1 оформлена у грудні 2012 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 від 18.12.2012р. та витягу з БТІ Херсонської області від 18.12.2012 р., житловий будинок АДРЕСА_1, був зареєстрований на ОСОБА_7 на підставі рішення виконкому Новозбур'ївської сільської ради від 27.09.2006р. №94 (а.с. 7).

Представник Новозбур'ївської сільської ради Погрібна С.М. пояснила, що в 2006 році масово узаконювались житлові будинки на селі. Особи, які бажали отримати на будинок свідоцтво про право власності надавали рішення виконкому сільської ради про виділ їм земельної ділянки під будівництво, а БТІ надавало матеріали технічного обстеження будинків. Після отримання рішення виконкому на оформлення будинку у власність майбутні власники виготовляли технічну документацію в БТІ і вже після того отримували свідоцтво про право власності.

Доказів про те, що колись земельна ділянка по АДРЕСА_1 виділялась під будівництво ОСОБА_5 позивачкою суду не надано.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин, коли ще до одруження позивачки та відповідача ОСОБА_5 житловий будинок був частково збудований, чого сторони не заперечують, а після одруження будівництво продовжувалось на земельній ділянці, яка відповідачу не виділялась, суд безпідставно визнав житловий будинок спільною сумісною власністю подружжя і не врахував права ОСОБА_7 на зазначений будинок.

При цьому, визнаючи право власності на будинок за подружжям, суд дійшов протиріччя, зазначивши, що будинок на даний час не введено в експлуатацію, а тому він не може бути об'єктом цивільних прав.

Також у суду першої інстанції не було законних підстав для визнання незаконним рішення виконкому Новозбур'ївської сільської ради №94 від 27.09.2006 р. та недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок на ім'я ОСОБА_7, оскільки підготовку документів для видачі свідоцтва про право власності за дорученням органів місцевого самоврядування та інших органів відповідно до діючого на той час законодавства проводили БТІ.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів № 1035 від 9 вересня 2009 року, яке було чинним на період прийняття оскаржуваного рішення виконкому було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями є висновок про технічний стан будинку (будівлі), складений бюро технічної інвентаризації.

Крім того, у даній справі позивачка не довела, якою була вартість будівництва до того, як вона з чоловіком одружилися та продовжили будівельні роботи і яка вартість робіт, виконаних подружжям.

Відтак постановлене судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2015 року скасувати і ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_6у задоволенні позову.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий підпис О.М. Полікарпова

Судді два підписи Л.В. Базіль

І.П. Іванова

З оригіналом згідно:

Копія рішення оформлена 12 квітня 2016 року

Рішення набрало законної сили 06 квітня 2016 року

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар

судового засідання О.В. Прушинська