Справа № 201/584/16-ц (2/201/992/2016)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 лютого 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі : головуючого - судді Черновського Г.В.,

при секретарі - Шнейдеріс А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа - Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора - про визначення частки померлої у спільному сумісному майні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 січня 2016 року звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, третя особа - Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора - про визначення частки померлої у спільному сумісному майні (а. с. 4).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилалась на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 серпня 1993 року ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Мати ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Оскільки частки у спільному майні позивача та її матері не визначені, позивач просила суд визначити, що частка ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в квартирі АДРЕСА_1, становить 1/2 частину (а. с. 4).

Представник позивача надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи за відсутності сторони позивача, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а. с. 39).

Відповідач у судове засідання для розгляду даної цивільної справи представника своїх інтересів нене направив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а. с. 34), про причини неявки свого представника суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку.

Від третьої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд даної цивільної справи без участі представника третьої особи, при вирішенні даного спору поклалась на розсуд суду (а. с. 38).

Дослідивши матеріали даної цивільної справи суд дійшов висновку щодо можливості задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилась ОСОБА_4, батьками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Викладене підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого наявна в матеріалах справи (а. с. 5).

Також судом встановлено, що внаслідок реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 прізвище ОСОБА_4 було змінено на «ОСОБА_4» (а. с. 6).

Зі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 серпня 1993 року виконкомом міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 30 серпня 1993 року, вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та право власності зареєстроване в МБТІ (а. с. 22 зворот-23).

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла (а. с. 26 зворот).

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно п. 5 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, способом захисту якого згідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є, зокрема, визнання права власності.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦПК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Частиною 2 ст. 370 ЦПК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з рекомендаціями Верховного суду України, викладеними в постанові Пленуму № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Виходячи з викладеного, а також приймаючи до уваги, що на даний час у позивача виникла необхідність у визначенні розміру частки померлої матері у спільному з позивачем майні, суд вважає заявлені в позові вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України ст. ст. 5, 15, 16, 368, 370 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в квартирі АДРЕСА_1, становить 1/2 частину.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, а саме: рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий суддя Г. В. Черновськой