Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, за касаційною скаргою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на рішення Борівського районного суду Харківської області від 31 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 05 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 (в подальшому змінила прізвище на Конєва) звернулася до суду із позовом до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (далі - ОКП «Донецьктеплокомуненерго») про стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, який мотивувала тим, що з 08 квітня 2013 року по 18 вересня 2014 року вона працювала в ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВП ВО «Жданівкатепломережа» на посаді юрисконсульта та була звільнена згідно п. 1 ст. 38 КЗпП України в зв'язку з переїздом.

Заборгованість по заробітній платі складала на день звільнення за період з травня 2014 року по вересень 2014 року в сумі 13 491,03 грн, яку на день звільнення позивач не отримала.

01 грудня 2014 року ОСОБА_4 звернулась у суд з позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за затримку заробітної плати, компенсацію було розраховано по 01 грудня 2014 року за 51 день, середньоденна заробітна плата складає 192,43 грн, виходячи за останні два робочі місяці - липень і серпень, так як у вересні робочі дні відсутні.

Борівським районним судом Харківської області було видано виконавчий лист про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 13 491,03 грн та компенсації за затримку розрахунку в сумі 9 813,43 грн, який позивач направила на примусове виконання до ВДВС Краматорського МУЮ. 02 червня 2015 року позивач отримала заборгованість по заробітній платі.

ОСОБА_4 вважала, що необхідно провести компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату з моменту звільнення з 19 вересня 2014 року по день розрахунку 02 червня 2015 року, з урахуванням того, що за 51 день вже було проведено нарахування та присуджено судом. Просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток (компенсацію) за час затримки розрахунку по фактичний день розрахунку в сумі 39 448,15 грн, виходячи з розрахунку: 205 днів прострочки, які помножені на 192,43 грн середньоденної заробітної плати.

Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 31 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені.

Стягнуто з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь ОСОБА_4 середній заробіток (компенсацію) за час затримки розрахунку при звільненні по фактичний день розрахунку у сумі 39 882,75 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 05 листопада 2015 року рішення Борівського районного суду Харківської області від 31 серпня 2015 року в частині визначення розміру середнього заробітку (компенсації) за час затримки розрахунку при звільненні по фактичний день розрахунку змінено.

Зменшено розмір середнього заробітку (компенсації) за час затримки розрахунку при звільненні по фактичний день розрахунку з 39 882,75 грн до 23 861,69 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10 листопада 2015 року виправлено описку, допущену у резолютивній частині рішення апеляційного суду Харківської області від 05 листопада 2015 року, а саме: вважати правильним розмір середнього заробітку (компенсації) за час затримки розрахунку при звільненні по фактичний день розрахунку, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 - 23 861,32 грн.

У касаційній скарзі ОКП «Донецьктеплокомуненерго» просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що заочним рішенням Борівського районного суду Харківської області від 26 грудня 2014 року стягнуто з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь ОСОБА_4 заборгованість по невиплаченій заробітній платі у сумі 13 491,03 грн та компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у сумі 9 813,43 грн.

Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 27 травня 2015 року у задоволенні заяви ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про перегляд рішення від 26 грудня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

На виконання рішення Борівського районного суду від 26 грудня 2014 року на користь ОСОБА_4 перераховано 13 491,03 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 2436 від 02 червня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору їх розмір підприємство, установа, організація повинні сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності вини відповідача у затримці остаточного розрахунку з позивачем спростовуютьсязаочним рішенням Борівського районного суду Харківської області від 26 грудня 2014 року у справі № 614/1323/14-ц, яким встановлена вина ОКП «Донецьктеплокомуненерго» у затримці розрахунку з ОСОБА_4, та визначений розмір середньоденної заробітної плати - 192,43 грн, у зв'язку з чим відповідно до ст. 117 КЗпП України була стягнута компенсація за затримку розрахунку при звільненні.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, дані обставини доказуванню не підлягають.

Крім того, апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції, правильно зменшив розмір середнього заробітку (компенсації) за час затримки розрахунку при звільненні по фактичний день розрахунку до 23 861, 32 грн, оскільки навів відповідний розрахунок.

Такі висновки суду відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» відхилити.

Рішення Борівського районного суду Харківської області від 31 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук