Справа № 527/194/16-ц
номер провадження 2/527/136/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2016 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді Марущак Р.М.

при секретарі -Проценко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, та ОСОБА_2, як представника малолітнього ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, Глобинська райдержадміністрація, як орган опіки та піклування,

в с т а н о в и в :

28 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом.

Мотивував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1.

У цій квартирі зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

З квітня 2014 року відповідач та її малолітній син не проживають у квартирі, а з початку 2015 року виїхали на постійне місце проживання в Російську Федерацію, проте, знятися з реєстрації в ній у добровільному порядку не бажають. Реєстрація у квартирі зазначених осіб позбавляє його можливості, як власника майна, укласти договір купівлі-продажу названої квартири.

Посилаючись на викладене, на порушення своїх прав власника нерухомості, позивач прохав визнати ОСОБА_2 та її малолітнього сина - ОСОБА_3, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. На адресу суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. У з'явах до суду прохали розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували.

Представники ІІІ осіб - Глобинської РДА як органу опіки та піклування, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, заперечень на позов не надали.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у їх сукупності та взаємозв'язку, встановив наступне.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджено договором купівлі-продажу квартири від 15.04.2015 року, посвідченим Глобинською держнотконторою за №1-587, зареєстрованому 2.06.2005 року в Комунальному підприємстві «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації».

Згідно дослідженої у судовому засіданні адресної довідки РС УДМС України в Полтавській області, в квартирі АДРЕСА_1 на даний час зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її малолітній син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданого територіальним відділом ЗАГС Ліскінського району управління ЗАГС Воронезької області 06.03.2015 року, відповідач ОСОБА_2 зареєструвала шлюб із громадянином Російської Федерації ОСОБА_6.

Відповідно до повідомлення Міжрайонної інспекції Федеральної податкової служби Воронезької області № 182303226 від 06.08.2015 року ОСОБА_2 отримала посвідку на проживання на території Російської Федерації та проживає за адресою: АДРЕСА_2.

За ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи.

Згідно ч.2, ч.3 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом (ст. 321 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

За ч.2 ст.156 ЖК до членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК, згідно яких плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Згідно ст. 64 Житлового Кодексу України до членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки.

Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї у житлі, що належить громадянинові на праві приватної власності за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст.71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї у будинку державного або громадського житлового фонду за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Ч.4 ст. 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Достовірно встановлено, що відповідач на даний час не є членом сім'ї позивача, наймачем його квартири, що між нею та власником квартири не існує будь-яких договірних відносин з приводу користування житлом. Будучи зареєстрованими у квартирі позивача, ОСОБА_2 та її малолітній син ОСОБА_3 року в ній не проживають.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач та її малолітній син втратили право користування квартирою, власником якої є позивач у справі. Позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 71, 72, 150, 156, 158, 163 ЖК України, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст. 316, 317, 319, 321, 379, 382, 383, 405 ЦК України, ст.ст.10,11,30,60,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м. Глобине Полтавської області, та її малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ ГЛОБИНСЬКОГО

РАЙОНОГО СУДУ Р. М. Марущак