ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/126/15-ц
Номер провадження 2/292/1/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року смт.Червоноармійськ

Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого-судді Кулика П.О.

при секретарях Бойко М.В., Саламатовій О.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Червоноармійську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Червоноармійська державна нотаріальна контора про встановлення факту батьківства,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3, третя особа Червоноармійська державна нотаріальна контора, мотивуючи його тим, що його мати ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, при житті перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Від цих шлюбних відносин ІНФОРМАЦІЯ_3 народився він. В свідоцтві про його народження в графі "батько" зазначений ОСОБА_6, прізвище вказане матері-ОСОБА_5. Мати та батько працювали разом у райвідділу зв"язку, що підтверджується копіями їх трудових книжок. Перебуваючи в шлюбних відносинах вони разом проживали, вели спільне господарство, фактично у них була створена сім"я. При житті батько ставився до нього як до рідного сина, в дитинстві допомагав матеріально, в подальшому таку допомогу надавав йому він. Крім того, той факт, що він є сином ОСОБА_6 підтверджується і витягом з його медичної карти та медичної карти ОСОБА_6, з яких вбачається, що у них з покійним батьком група крові та резус -приналежність є ідентичними. Після смерті ОСОБА_6 залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1. Незважаючи на те, що він є спадкоємцем першої черги після смерті батька і ним подана заява в нотаріальну контору про прийняття спадщини, отримати свідоцтво про спадщину не може, так як в свідоцтві про народження не вказано в графі "батько" прізвище ОСОБА_6. Враховуючи вищевикладене, просить суд встановити факт батьківства, вказавши, що ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, є його батьком.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідачки позов не визнав та пояснив, що при розгляді даної категорії справ, необхідно брати до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір"ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Однак, як вбачається зі змісту заяви та враховуючи фактичні обставини справи, докази, які б підтверджували спільне проживання й ведення спільного господарства ОСОБА_6 та матір"ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини відсутні. ОСОБА_6 з 13.05.1970 року по 05.05.1974 рік працював в Миколаївській області на Миколаївському експлуатаційно-технічному вузлі зв"язку, а тому не міг у вказаний період спільно проживати та вести спільне господарство з матір"ю позивача. Будь-які докази, які б підтверджували факт батьківства ОСОБА_6 відносно ОСОБА_1, відсутні.

Третя особа - Червоноармійська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилася, про місце та час його проведення належним чином повідомлена, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника.

Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року.

Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01.01.2004 року, необхідно застосовувати необхідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір"ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до ст. 53 КпШС, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у

шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю

підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 20.10.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноармійського районного управління юстиції у Житомирській області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про що зроблено актовий запис за № 58.

В свідоцтві про народження НОМЕР_2 від 15.06.1970 року, батьком заявника записаний ОСОБА_6.

Згідно відповіді державного нотаріуса Червоноармійської державної нотаріальної контори № /01-16 від 10 червня 2015 року, після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрито спадкову справу № 74/2015. Спадкоємцями по справі, які подали заяви про прийняття спадщини є дочка ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Допитана в судовому засіданні, як свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що батько-ОСОБА_6. їй ніколи не розповідав, що в нього є син від іншої жінки. Вперше ОСОБА_1 вона побачила, коли близько 5 років назад вона відвідувала батька в смт. Червоноармійську. Тоді ОСОБА_1 її та батька на своєму автомобілі підвозив на кладовище в с. Ходоровку, Червоноармійського району, Житомирської області, сприймала його в той час, як особу, яка разом з батьком працювала в районному вузлі зв"язку. З тих пір ОСОБА_1 підтримував тісні зв"язки з батьком, однак від батька вона ні разу не чула, що він є її братом, а тим більше ніколи не йшла мова про спадщину після його смерті. Вважає, що відвідування ОСОБА_1 батька перед смертю та активна участь у його похоронах була продиктована його зацікавленістю отримати після смерті батька будинок.

Допитана Невським районним судом м. Санкт-Петербурга Російської Федерації по дорученню Червоноармійського райсуду, свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона познайомилася з ОСОБА_6 близько 40 років тому в с. Федоровка, Березанського району, Миколаївської області. В 1970 році він приїхав туди влаштовуватись на роботу і там орендував квартиру, тоді ж вона з ним почала зустрічатися і спільно проживати. В 1974 році вони переїхали проживати до батьків ОСОБА_6 в с. Ходорівку, Червоноармійського району, Житомирської області. Під час спільного проживання з ОСОБА_6, останній їй не розповідав, що в нього є діти від інших жінок До знайомства з нею ОСОБА_6 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11, яка не могла мати дітей. Вона чула про ОСОБА_1, але особисто з ним знайома не була. Його мати з її чоловіком разом працювали в одній організації. За час їх спільного життя ОСОБА_6 не розповідав, що він починаючи з 1970 року по 1974 рік проживав і вів спільне господарство з ОСОБА_5, а ОСОБА_1 є його сином, аліменти на його утримання він не платив, участі у його вихованні не приймав, і сім"ю, в якій проживав ОСОБА_1, не провідував, так само як і той не з"являвся в їх будинку.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 суду пояснили, що вони проживають на вулиці по сусідству з будинком покійного ОСОБА_6 До смерті останнього вони перебували з ним в хороших, дружніх відносинах. За своє життя ОСОБА_6 їм ніколи не розповідав, що у нього є син. Вперше про ОСОБА_1 вони дізналися декілька років назад коли він почав з"являтися в будинку ОСОБА_6 разом зі своєю дружиною. ОСОБА_1 працював разом з ОСОБА_6 на пошті. Коли він хворів, то його часто відвідували і інші працівники, з якими він працював і підтримував хороші стосунки.

Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 суду пояснили, що ОСОБА_6 за життя визнавав ОСОБА_1 своїм сином. Це проявлялось у тому, що до його народження ОСОБА_6 проживав з його матір"ю в цивільному шлюбі по АДРЕСА_2, з 1967 по 1970 роки, відвідував її в пологовому будинку, хвалився, що у нього з"явився син, гуляв з ним, брав на руки, підтримував матеріально.

Зазначені докази суд оцінює критично і до уваги взяти не може, оскільки ОСОБА_1 перебуваючи в дорослому віці, проживаючи в одному селищі та працюючи в одній організації з ОСОБА_6, не виявляв до останнього будь-якої уваги та прихильності, як син до батька. Таким чином по відношенню до ОСОБА_1 поводив себе і ОСОБА_6, що свідчило про відсутність між ними родинного зв"язку.

Стверджуючи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживали разом, свідки не змогли пояснити, чи вели вони спільне господарство і яким чином це проявлялось.

Крім того, починаючи з 1970 року по 1974 рік ОСОБА_6, проживав в Миколаївській області і там же працював, звідки повернувся маючи дружину, з якою поселилися в с. Ходорівка, Червоноармійського району і лише згодом вони перебралися в смт. Червоноармійськ, де ОСОБА_6 почав працювати в райукртелекомі, куди згодом на роботу влаштувався і ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач на підтвердження позовних вимог надав суду витяги зі своєї медичної картки та медичної картки ОСОБА_6, і фотографії, посилаючись на те, що у них група крові та резус-приналежність є ідентичними, а по фотографіях є схожість між собою.

Зазначені письмові докази, суд не може взяти до уваги, оскільки загальновідомо і це не потребує доказуванню, що ідентичність крові можуть мати безліч людей, так же як схожість та подібність осіб по зовнішніх рисах і фотографіях.

Крім того, ні на одній із наданих для огляду фотографій не зафіксовано позивача в присутності ОСОБА_6

Наявність записів у трудових книжках та пояснення свідка ОСОБА_16, що покійний ОСОБА_6 та покійна ОСОБА_5 працювали в одній організації (райвузолзв"язку), також не можуть бути належними доказами, які б з достовірністю підтверджували б факт батьківства.

З показів свідка ОСОБА_18 вбачається, що коли ОСОБА_6 іще працював, то до нього доходили чутки про те, що ОСОБА_1 його син. Ці розмови викликали у нього посмішку. Крім того, 5 років назад, коли ОСОБА_6 організував поїздку своєї дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на кладовище своїх батьків, вона якоби чула, що він на випадок своєї смерті розпорядився своїм майном, сказавши при цьому, що будинок перейде у власність до дочки, а все що в ньому буде дістанеться ОСОБА_1

Суд також ці покази до уваги не бере, оскільки свідок ОСОБА_3 заперечувала той факт, що така розмова між ними про спадщину в той час відбувалася, ОСОБА_1 тоді був з ними, як водій автомобіля, а не як член сім"ї. А посмішка на обличчі ОСОБА_6 від слухів, що у нього є син, свідчила про його пасивну поведінку, а тому не може розцінюватись, як визнання ним батьківства.

Допитана Луцьким міськрайонним судом згідно окремого доручення Червоноармійського райсуду, свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що з ОСОБА_6 вона знайома з 1980 року, перебувала з ним в дружніх відносинах та разом працювали, а коли він пішов на пенсію і став хворіти, то відвідувала його вдома. Ніколи за всі ці роки, ОСОБА_6 їй не розповідав, що у нього є син і не визнавав таким ОСОБА_1, навпаки, коли уже хворів, то скаржився, що він до нього приїздить разом з дружиною, але він їх бачити не хоче. Стверджував, що у нього є лише одна дочка, яка проживає в Російській Федерації.

Оскільки при розгляді зазначеної справи позивач не надав доказів, які з достовірністю підтверджували б спільне проживання й ведення спільного господарства ОСОБА_6 та матері позивача до його народження, спільне виховання або утримання його, визнання батьківства, тому суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 53 КпШС ( в редакції 1969 року), Постановою Пленуму ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Червоноармійська державна нотаріальна контора про встановлення факту батьківства відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Червоноармійський районний суд Житомирської області протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П. О. Кулик