Справа № 347/2278/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2016 м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Бельмеги М.В.,

при секретарі Борисовій О.М.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Косів цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_4 звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача - ОСОБА_4, в судове засідання не з'явилася в позовній заяві просила справу розглядати без участі представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує.

Із позовних вимог Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_4 вбачається, що згідно з кредитним договором № 541/МК від 27.09.2007 року ОСОБА_2 було надано кредит на споживчі цілі в сумі 29500 доларів США строком до 25 вересня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 14,5% річних.

В якості забезпечення виконання відповідачем -1 своїх зобовязань щодо погашення кредиту та інших платежів передбачених кредитним договором, між позивачем і ОСОБА_3 було укладено договір поруки б/н від 09 жовтня 2006 року.

Також між позивачем і ОСОБА_5 укладено договір поруки б/н від 27 вересня 2007 року.

Згідно умов договору поруки, відповідач-2 виступила поручителем та відповідає перед кредитором як солідарні відповідачі, що означає нічим не обумовлено право і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязань, вказаних у п. 4.1 Кредитного договору повністю як від позичальника так і від поручителя разом так і від кожного окремо.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач -1 повинен був щомісячно вносити мінімальний необхідний платіж.

Однак відповідач -1 не виконує взяті на себе зобовязання і не повертає борг.

Відповідно до п. 9.2 кредитного договору, у разі невиконання позичальником зобовязань щодо строків та повноти сплати кредиту та процентів відповідно до умов договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення.

Відповідно до п. 9.3 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, позичальник сплачує штраф у розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту.

Таким чином, станом на 08 липня 2015 року за кредитним договором № 541/МК від 28.09.2007 року виникла заборгованість перед банком зі сплати зобовянь, яка становить 5986,26 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 129904,22 грн., в тому числі: 3525,39 дол. США, що еквівалентно 76502,31 грн. - заборгованість по кредиту; 745,09 дол. США, що еквівалентно 16168,74 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 1502,26 дол. США, що еквівалентно 32599,62 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту відповідно до п. 9.2 кредитного договору; 213,52 дол. США, що еквівалентно 4633,55 грн. - штраф згідно з п.9.3. кредитного договору.

Відповідач, ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги позову визнав частково. Суду пояснив, що він не зміг виконати зобов'язання у зв'язку із хворобою дружини та важким матеріальним становищем. Подав до суду заперечення на позовну заяву про стягнення заборгованості в якому вказує, що в кредитному договорі № 541/МК укладеному між ним та банком не було зазначено, що валютні ризики повязані з коливанням курсу валют несе споживач кредиту. Відповідно до п. 10.1 кредитного договору боржник не однократно інформував банк про настання форс-мажорних обставин та просив про відстрочення платежів посилаючись на складне матеріальне становище, на що не отримував ніякої відповіді банку. Через це виникла заборгованість на яку банком була нарахована пеня за прострочення сплати кредиту в розмірі 1502,26 дол. та штраф за порушення умов кредитного договору 213,52 дол. Рахує, що банк умисно уникав вияснення обставин заборгованості за кредитом, щоб нарахувати штраф та пеню. Просить суд зменшити суму заборгованості відповідно до закону, а також не стягувати заборгованість з відповідачки ОСОБА_3

Відповідачка - ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти визнання позову. Суду пояснила, що про факт невиконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2 їй стало відомо від суду. Банк не надсилав їй жодних вимог по зобов'язаннях, які витікають з договору поруки.

Вислухавши пояснення відповідачів, вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд вважає позовні вимоги підставними, доведеними в судовому засіданні і такими, що підлягають до часткового задоволення за таких підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Із копії кредитного договору № 541/МК від 27.09.2007 року (а.с. 6), що укладений між ВАТ КБ "Надра" та відповідачем по справі ОСОБА_2, суд встановив, що відповідачу - ОСОБА_2, надано кредит на споживчі цілі в сумі 29500 доларів США строком до 25 вересня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 14,5% річних.

Із змісту кредитного договору вбачається, що сторони погодили всі істотні його умови, як це передбачено ст. 207 ЦК України і це узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк, а боржником є особа яка прострочила або не приступила до виконання зобов'язання.

Ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивачем на виконання умов договору передано ОСОБА_2, обумовлену суму кредиту, однак відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 08.07.2015 року заборгованість ОСОБА_2, по вказаному кредитному договору відповідно до розрахунку-заборгованості (а.с. 4-5), становить 5986,26 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 129904,22 грн., в тому числі: 3525,39 дол. США, що еквівалентно 76502,31 грн. - заборгованість по кредиту; 745,09 дол. США, що еквівалентно 16168,74 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 1502,26 дол. США, що еквівалентно 32599,62 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту відповідно до п. 9.2 кредитного договору; 213,52 дол. США, що еквівалентно 4633,55 грн. - штраф згідно з п.9.3. кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 549-551 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею ) - є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Також за нормами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, положення частини третьої ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні частини третьої ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Таким чином, суд вважає можливим застосувати норми ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки (пеню, штрафи), яка включена до суми заборгованості за кредитним договором № 541/МК від 27.09.2007 року з 1502,26 дол. США, що еквівалентно 32599,62 грн. до 1000 грн., враховуючи те, що відповідач перебуває у важкому матеріальному становищі, здійснює нагляд за своїм батьком, який часто хворіє, що відповідає засадам добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальник зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитних договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до договору поруки б/н від 27.09.2007 року (а.с. 7), відповідачка в справі ОСОБА_3, взяла на себе зобов'язання відповідати за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 541/МК, як солідарний боржник - поручитель, відповідно до умов вказаного кредитного договору.

Згідно з ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно з ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Так як договір поруки був укладений 27.09.2007 року до поручителя ОСОБА_3 претензія банком про сплату заборгованості не надсилалася, що є підставою для визнання поруки до ОСОБА_3 припиненою згідно до ст. 559 ЦК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яким позивачеві відмовлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 549, 551, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 88, 213- 215, 218 ЦПК України суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра» заборгованість за кредитним договором № 541/МК від 27.09.2007 року у сумі 4530,08 дол. США (чотири тисячі пятсот тридцять доларів США 08 центів), що за курсом еквівалентно 98302,74 грн. (девяносто вісім тисяч триста дві гривні 74 копійки), що складається з: 3525,39 дол. США, що еквівалентно 76502,31 грн. - заборгованість по кредиту; 745,09 дол. США, що еквівалентно 16168,74 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 46,08 дол. США, що еквівалентно 1000 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту відповідно до п. 9.2 кредитного договору; 213,52 дол. США, що еквівалентно 4633,55 грн. - штраф згідно з п.9.3. кредитного договору.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра» суму сплаченого судового збору, у розмірі 1948,56 грн. (тисяча девятсот сорок вісім гривень 56 копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : ___________________ Бельмега М.В.