Дата документу 18.03.2016
Справа № 334/2154/15-ц
Провадження № 2/334/90/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2016р. Ленінський райсуд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - Махіборода Н.О.;

при секретарі - Кузьменко О.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Розвитку» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «ОСОБА_1 Розвитку» звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № IKCASHSHG.168642.001 від 11.09.2013р., згідно якого, відповідачка ОСОБА_2 отримала від банка кредит на суму 22000гр. з терміном його повернення - 10.09.2016р. та із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,001% річних, з щомісячним погашенням заборгованості.

Відповідачкою ОСОБА_2 умови кредитного договору не виконувалися, у звязку з чим, за нею утворилася заборгованість, яку позивач просить суд стягнути з відповідачки, яка є позичальником за вищевказаним договором. Станом на 20.09.2015р. сума заборгованості становить - 32206,80гр., що складається з: заборгованості по тілу кредиту 11584,95гр., простроченої заборгованості по тілу кредиту 6119,87гр., заборгованості по процентам 0,01гр., простроченої заборгованості по процентам 800,63гр., суми комісії 7399,06гр., пені 4993,77гр. та суми штрафу 1308,51гр. Тому, банк змушений був звернутися з позовом до суду для стягнення з відповідачки вищевказаної заборгованості.

Крім того, представник позивача просить суд стягнути з відповідачки судові витрати на користь держави, т.я. банк був звільнений від сплати судового збору через те, що в банку працює тимчасова адміністрація, призначена рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів.

В судове засідання представник банку не зявився, надіславши на адресу суду письмову заяву про розгляд страви за його відсутність, наполягаючи на задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідачка пояснила в судовому засіданні, що вона дійсно отримала кредит у банку, однак, через матеріальні труднощі, вона припилила сплачувати заборгованість з квітня 2014р. За нею дійсно утворилася заборгованість перед банком. Проте, вона вважає, що банком, при укладенні кредитного договору, були порушені вимоги ч.2 та п.12 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: банк ускладнив прочитання тексту договору та додатку до нього, шляхом друкування його дрібним шрифтом, а також, банк не надав їй додаткову інформацію про пільговий режим сплати відсотків та інші права позичальника.

Представник відповідачки ОСОБА_3, який дії на підставі довіреності від 08.06.2015р., в судовому засіданні підтримав пояснення відповідачки та просив суд відмовити у позовних вимогах банку.

Заслухавши пояснення відповідачки та її представника і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав:

відповідно кредитного договору № IKCASHSHG.168642.001 від 11.09.2013р., укладеному між ПАТ «ОСОБА_1 Розвитку» та ОСОБА_2, позичальник, а саме - відповідачка по справі, отримала від банка кредит на суму 22000гр. з терміном його повернення - 10.09.2016р. та із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,001% річних, з щомісячним погашенням заборгованості /а.с.8-13/.

Відповідачка ОСОБА_2 зобовязалася перед банком повернути суму кредиту, нараховані проценти, комісію та за несвоєчасне повернення заборгованості, сплатити штрафні санкції.

Як пояснила позивачка в судовому засіданні останній платіж нею був здійснений банку в квітні 2014р. Після чого, через матеріальні труднощі, вона припилила сплачувати заборгованість.

Банк наполягає на тому, що за відповідачкою утворилася заборгованість, яка станом на 20.09.2015р. становить - 32206,80гр., що складається з: заборгованості по тілу кредиту 11584,95гр., простроченої заборгованості по тілу кредиту 6119,87гр., заборгованості по пільговим процентам 0,01гр., простроченої заборгованості по процентам 800,63гр., суми комісії 7399,06гр., пені 4993,77гр. та суми штрафу 1308,51гр., що підтверджується роздруківкою руху грошових коштів на рахунку відповідачки та розрахунком заборгованості за кредитним договором /а.с.3-7/.

Відповідно до вимог ст.11 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повних та всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено у судовому засіданні, кредитні відносини між банком та відповідачкою були оформлені ще у вересні 2013р., а претензії відповідачкою та її представником щодо вимог кредитного договору, були заявлені тільки після звернення банку до неї через заборгованість, що виникла, а саме, тільки у вересні 2015р. /а.с.98-100/. Тобто, до вересня 2015р. положення кредитного договору, відповідачку влаштовували, а після звернення банку щодо погашення заборгованості, вона угледіла в кредитному договорі порушення своїх прав, як споживача.

Суд вважає доводи відповідачки, щодо порушення банком вимог Закону України «Про захист прав споживачів», надуманими та такими, що заявлені виключно для того, щоб відстрочити виконання умов договору на невизначений час. До того ж, відповідачка та її представник не заперечують жодного з пунктів самого кредитного договору № IKCASHSHG.168642.001 від 11.09.2013р., укладеного між ПАТ «ОСОБА_1 Розвитку» та позичальником ОСОБА_2

Згідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору, а відповідно до ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

Судом встановлено, що за вищевказаним кредитним договором відповідачка сплачувала заборгованість несвоєчасно та не в повному обсязі відповідно встановленого графіку повернення кредиту та сплати процентів, підписаних позичальником та затверджених банком відповідно додаткових угод №1 та №2 до кредитного договору /а.с.11-12/. Відповідачка ОСОБА_2 ці обставини не заперечує, пояснивши суду, що останній платіж нею був здійснений банку в квітні 2014р., і до теперішнього часу, вона заборгованість не сплачувала, незважаючи на вимоги банку, направлені на її адресу рекомендованою кореспонденцією /а.с.17-18/.

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обовязковим для виконання сторонами, відповідно до вимог ст.629 ЦК України, а у разі порушення зобовязання, тобто, неналежне виконання у встановлений договором строк /ст.610 ЦК України/, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, та сплати процентів, належних відповідно вимог ст.1050 ЦК України.

Оскільки позичальником ОСОБА_2 умови кредитного договору не були виконані, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з позичальника є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони підтверджені представленими по справі доказами. Крім того, суд вважає, що банк також обґрунтовано просить суд стягнути з відповідачки і суму пені і суму штрафу, передбачені п.6.3 та 6.5-6.6 кредитного договору, власноруч підписаного відповідачкою.

Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню і судові витрати, а саме, сума судового збору на користь держави, т.я. в банку, відповідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів від 27.02.2015р. /а.с.19/, запроваджена тимчасова адміністрація та призначена уповноважена особа Фонду гарантування вкладів, яка відповідно приписів п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні із позовом до суду. Сума судового збору, яка підлягає стягненню із відповідачки складає 551,20гр.

Керуючись ст.10,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 /ПІН / на користь ПАТ «ОСОБА_1 Розвитку» // заборгованість за кредитним договором № IKCASHSHG.168642.001 від 11.09.2013р. 32206,80гр.

Стягнути з ОСОБА_2 /ПІН / на користь держави суму судового збору 551,20гр.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: