Провадження № 2-р/202/2/16
УХВАЛА

08 квітня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розяснення ухвали суду від 02.11.2015 року,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2015 року, ухваленою у справі за позовом ОСОБА_2 до Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, ОСОБА_1, третя особа: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності на квартиру було відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про розяснення заочного рішення суду від 28 вересня 2015 року.

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розяснення рішення суду, в якій просить розяснити: перше речення останнього абзацу 1-ї сторінки мотивувальної частини ухвали від 02.11.2015 року щодо того, чому суддя Зосименко С.Г. не прочитала, не побачила не знайшла пункту 4-го прохальної частини його заяви про розяснення заочного рішення, яка стосується розяснення виключно резолютивної частини заочного рішення від 28.09.2015 року; перше речення останнього абзацу 1-ї сторінки мотивувальної частини ухвали від 02.11.2015 року щодо того в якому пункті, якої частини, якого закону вказано, що мотивувальна частина судового рішення не має правового значення та не підлягає розясненню; резолютивну частину ухвали від 02.11.2015 року щодо того якою нормою якого процесуального Закону передбачено право суду відмовляти заявнику у задоволенні заяви про розяснення рішення суду.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Суд розглядає заяву про розяснення рішення суду за відсутності заявника у відповідності до ч. 3 ст. 221 ЦПК України.

Позивач та представник позивача у судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили.

Ознайомившись із заявою, вивчивши матеріали вищезазначеної цивільної справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

Таким чином, за змістом статті 221 ЦПК України обєктом розяснення є тільки рішення суду, підстав для розяснення ухвали суду діючим законодавством не передбачено. Всі доводи, викладені ОСОБА_1 у заяві про розяснення ухвали суду від 02.11.2015 року зводяться до його незгоди з даною ухвалою. Тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. 221 ЦПК України, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення ухвали суду від 02.11.2015 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко