АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1972/16 Головуючий 1 інстанції: Панас Н.Л.
Справа № 635/6642/15-ц Доповідач : Пшенічна Л.В.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії - Кіпенко І.С., Шаповал Н.М.

за участю секретаря - Бабака О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2016 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Заходи забезпечення позову залишено до набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 посилається на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов та стягнути солідарно з відповідачів судовий збір.

В обґрунтування апеляційної скарги вказують на те, що вона з народження та на теперішній час проживає у будинку, іншого житла не мала та не має, а тому ОСОБА_6 порушила її права уклавши нотаріально посвідчений договір без дозволу органу опіки та піклування.

Cудова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлено, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на час укладення оспорюваного договору позивач, яка була на той час неповнолітньою, не була зареєстрована у спірному будинку, то і не було потреби отримувати дозвіл органу опіки і піклування на відчуження будинку.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони повністю відповідають обставинам справи, яким суд дав вірну оцінку.

Відповідно до ст.. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами), які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу

Частиною 6 ст. 203 ЦК України передбачено, що правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Позивач вважає, що при укладені договору дарування спірної частини будинку її право було порушено, оскільки на час укладання договору дарування вона була неповнолітньою, а згоди органу та піки на укладання угоди отримано не було.

Проте судом першої інстанції встановлено, що на час укладання угоди неповнолітня ОСОБА_3 не була власником подарованої частини будинку і не була там зареєстровано.

Справа щодо визнання договору дарування частини житлового будинку з підстав порушення прав неповнолітньої ОСОБА_3, які зазначені у розглянутій справі, судами вже розглядалася за позовом матері позивача ОСОБА_6

Судами всіх інстанцій - першої, апеляційної та касаційної встановлено, що на час укладання спірної угоди ОСОБА_3 не була зареєстрована у спірному, так як до укладання угоди від 09.04. 2010 року ще 30 березня 2010 року була знята з реєстрації і це не заперечується позивачем.

Вказане встановлено у заочному рішенні Харківського районного суду Харківської області від 18 грудня 2012 року (а.с. 82), ухвалі апеляційного суду Харківської області від 18 квітня 2013 року (а.с. 85-87), ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 серпня 2013 року. (а.с. 88-90).

Довід апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_3 фактично користувалася будинком, проживаючи в ньому, судова колегія до уваги не бере, оскільки підтвердженням користування житловим приміщенням є реєстрація особи за вказаною адресою або інші дані встановлені законом. Таких допустимих доказів позивач суду не надала.

Оскільки позивач не надала доказів того, що вона мала права власності або право користування у спірній частині будинку, який було відчужено під час коли вона була неповнолітньою, то суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно зі ст. ст.. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що позивач не довів свій позов.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії