АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 648/1585/16-ц
Номер провадження 22-ц/791/2091/16 Головуючий в І інстанції Сімчук С.Б.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
за участю секретаряОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 18.08.2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року до суду із зазначеним позовом звернулося приватне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі- ПАТ КБ «Приватбанк»), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 22.09.2011 року ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з порушенням боржником зобовязань за вказаним договором, станом на 31.12.2015 року виникла заборгованість у сумі 15 910,67 грн. з яких: 3875 грн. заборгованість за кредитом; 8 709,33 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 092,50 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 733,84 грн. штраф (процентна складова), які позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 18.08.2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором без № від 22.09.2011 року в сумі 15 910, 67 грн., яка складається з: 3 875,00 грн. заборгованість за кредитом; 8 709,33 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом ; 2 092,50 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина), 733,84 грн. штраф (процентна складова), а також стягнуто 1 378,00 грн. судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що в обґрунтування підстав звернення до суду, позивач посилався на договір б/н від 22.09.2011 року. Вказаний договір до позовної заяви не долучався про що свідчить як фізична відсутність цього документу так і відсутність найменування такого документа в переліку додатків до позовної заяви. Крім того, наданий розрахунок є оформленим не належним чином, не містить відомостей про прізвище, імя, по батькові особи, уповноваженої на складання такого розрахунку, що не відповідає нормативним вимогам оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затвердженого наказом Держспоживстандарту України №55 від 17.04.2003 року. Також у письмовому запереченні на позовну заяву відповідач заявив про застосування позовної давності і неможливість розгляду позовної заяви у звязку з пропуском строку предявлення, однак судом вказана заява необґрунтовано залишена без задоволення. Крім цього, штраф та пеня є різновидами неустойки, тобто одного і того ж самого виду юридичної відповідальності, до якої позивач намагається притягнути відповідача, що прямо суперечить ст.61 Конституції України. Недопустимість застосування такого подвійного стягнення розяснено Верховним Судом України у постанові по справі № 6-47цс12 від 31.10.2012 року. На підставі чого, ОСОБА_5 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити.

У письмових запереченнях на апеляцію ПАТ КБ «Приватбанк» посилаючись на необґрунтованість доводів ОСОБА_5 просить про відхилення скарги та залишення рішення суду без змін.

Представник ОСОБА_5- ОСОБА_6, у судовому засіданні, на задоволенні апеляції наполягав, з підстав зазначених у скарзі.

Представниця ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_7, у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

ОСОБА_5 до суду не зявився про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без його участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 22.09.2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 уклали договір б/н, за яким позичальник одержав кредит у розмірі 4000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно наданої позивачем довідки видачі кредитної картки відповідачу, старт карткового рахунку 23.09.2011 року, кредитний ліміт змінено 23.09.2011 року, строк дії кредитної картки 05/2015 року.

У звязку із порушенням відповідачем зобовязань станом на 31.12.2015 року виникла заборгованість у сумі 15 910,67 грн. з яких: 3875 грн. заборгованість за кредитом, 8 709,33 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 092,50 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 733,84 грн. штраф (процентна складова).

Згідно ст. 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти на умовах, встановлених договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у звязку з тим, що відповідач порушив умови договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Що ж стосується рішення суду в частині вирішення питання про стягнення санкцій у вигляді штрафу, то колегія суддів вважає, що в цій частині рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення виходячи з наступного.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушені Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, у зв'язку з чим позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії.

Як видно із п.2.1.1.12.6.2 вищевказаних Умов та правил у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100т грн., включаючи прострочені зобовязання, передбачені п.п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1Умов та правил клієнт сплачує банку пеню.

Таким чином, на думку колегії, за одне і те ж порушення, а саме за порушення позичальником строків виконання ним грошових зобовязань Умовами та правилами, передбачене одночасне накладення і штрафу і пені. При цьому частина штрафу на порушення положень ч.2 ст.549 ЦК України визначена у твердій сумі, а не у процентному відношенні від суми невиконаного зобовязання.

Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15 та № 6-47цс12 від 31.10.2012 року.

На вищевикладені обставини суд першої інстанції не звернув уваги, і тому колегія суддів доходить висновку про те, що рішення суду, в частині стягнення штрафу у сумі 500 грн. (фіксована складова) та 734, 84 грн. (процентна складова), підлягає скасуванню з ухваленням, в цій частині, нового рішення про відмову у задоволенні названих позовних вимог на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Доводи апелянта про те, що позивачем не надано доказів укладення договору про надання банківських послуг колегія суддів до уваги не приймає з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як видно з преамбули Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом банку від 06.03.2010 року № СП-2010-256 ПАТ КБ «Приватбанк» пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг для чого публікує названі Умови та правила (надалі Умови та правила та/або договір) (а.с.9).

Із заяви, під якою стоїть підпис ОСОБА_5 випливає, що він згоден з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами про надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.7).

Також відповідачем підписана довідка про умови кредитування (а.с.8).

Тому колегія суддів вважає, що між сторонами у встановленій законом формі було укладено договір про надання банківських послуг.

Доводи про неналежне оформлення розрахунку заборгованості, яким обґрунтовуються позовні вимоги, колегія відхиляє, оскільки чинне законодавство не передбачає обовязкової форми такого документа, а нормативи ДТСУ 4163-2003, на які посилається апелянт на подібні документи не поширюється. Окрім того, такі посилання апелянта не містять фактичних даних, які б спростовували інформацію, яка міститься у розрахунку банку, а відтак вони не впливають на законність рішення суду.

Посилання на пропуск позивачем строку позовної давності спростовуються даними щодо строку дії картки 05.2015 року, а окрім того п.1.7.31 Умов та правил строк позовної давності щодо вимог про повернення кредиту встановлено у 50 років.

Доводи апелянта з посиланням на неналежне встановлення розміру заборгованості, колегія відхиляє, оскільки Умовами та правилами передбачене право банку на свій розсуд встановлювати розмір кредитного ліміту, і такий розмір було збільшено до 4000 грн. 23.09.2011 року (а.с.68).

Таким чином, колегія суддів визнає такими що заслуговують на увагу лише доводи апелянта про застосування подвійної відповідальності у вигляді штрафу та пені за одне і те ж порушення, а решта доводів відхиляється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 18.08.2016 року, в частині стягнення штрафу у сумі 500 грн. (фіксована складова) та 734,84 грн. (процентна складова), а всього на суму 1234,84 грн., скасувати та у задоволенні позову, у цій частині, відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: Л.І.Вербицька

ОСОБА_3