Дата документу 03.03.2016 Справа № 554/1488/16-ц
Провадження №2/554/1390/2016
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

03 березня 2016 року м.Полтава

Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Кулешова Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до відділу державної виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції, публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа Полтавська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

29 лютого 2016 року до Октябрського районного суду м.Полтави надійшла вищезазначена позовна заява, в якій позивач просить: визнати дії ВДВС Гадяцького РУЮ та ПАТ КБ «ПриватБанк» незаконними; зобовязати ВДВС Гадяцького РУЮ винести постанову про закриття виконавчого провадження, порушеного 21.01.2011 по справі ВП №23815627 у відповідності із ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 09.08.2011 по справі №2-1873/11; зобовязати ВДВС Гадяцького РУЮ направити на адресу Полтавської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України заяву і копію постанови про закриття виконавчого провадження з метою виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, яке належить ОСОБА_1 на праві приватної власності; в солідарному порядку стягнути з ВДВС Гадяцького РУЮ та ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 матеріальну та моральну шкоду в сумі 132148 (сто тридцять дві тисячі сто сорок вісім) гривень 42 коп.; відшкодування судових витрат покласти на відповідачів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем визначено субєктний склад відповідачів по справі, якими є ВДВС Гадяцького РУЮ та ПАТ КБ «ПриватБанк» та до них висунуті вищевказані позовні вимоги.

Однак, мотивуючи заявлені позовні вимоги, позивач керується положеннями ст.ст.23, 230, 625 ЦК України, ст.ст. 12, 17, 49, 60, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.2, 94, 107, 122, 162, 181 КАС України, ст.383 ЦПК України, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13.12.2010 №3.

З даного приводу слід зазначити наступне.

Як передбачено ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:

1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;

2) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Положеннями ч.2 ст.87 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Також у ч.3 ст.11 Закону України «Про державну виконавчу службу» йдеться про те, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи зі змісту п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Приписам наведеної норми кореспондують положення частини другої ст.21 КАС України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведених норм права дає підстави для висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Вказаний висновок щодо застосовування норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 18 червня 2013 року у справі № 21-204а13, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, із суті позову вбачається, що його предмет становлять публічно-правові відносини позивача із відповідачем-1, які повязані і виникають з одних правовідносин позивача із відповідачем-2.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії та стягнення матеріальної та моральної шкоди мають розглядатись в порядку адміністративного судочинства, так як пред'явлені позивачем до відділу державної виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції вимоги стосуються захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, оскільки в позові ставиться питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з поєднанням із вимогами про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобовязання ним вчинити певні дії.

Водночас позивач визначив позовні вимоги до ПАТ КБ «ПриватБанк» як повязані із вищевказаними вимогами до ВДВС Гадяцького РУЮ.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Тож, позовна заява ОСОБА_1, як в частині вимог про визнання дій ВДВС Гадяцького РУЮ незаконними і зобовязання вчинити певні дії, так і в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а не в порядку цивільного судочинства.

За наведених підстав у відкритті провадження слід відмовити.

Відмова у відкритті провадження у цивільній справі не перешкоджає позивачу звернутись з відповідним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до відділу державної виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції, публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа Полтавська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу разом із позовною заявою й усіма доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Октябрський районний суд м.Полтави апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.В. Кулешова