РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року ОСОБА_1 - Волинський міський суд Волинської області в складі : головуючого судді - Канівця Л.Ф.,

за участю секретаря - Громяк А.М.,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_1В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд з вищезазначеним позовом , посилаючись на те , що вона 04 лютого 2014 року надала відповідачу ОСОБА_3 позику в розмірі 10 000,00 грн . домовившись про те , що вона до 04 лютого 2015 року повністю поверне позику. Вважає , що надана розписка відповідачем являється договором позики , але ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання належним чином по договору позики не виконує , хоча неодноразово зверталася про повернення бору згідно договору .

В судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги ОСОБА_4 уточнивши їх , просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4 10 000 , 00 грн . як надану позику , 300,00 грн . , 3% від простроченої суми, та стягнути судові витрати по сплаті судового збору та понесені витрати на правову допомогу , пославшись на наведені обставини зазначені в позовній заяві .

В позовній заяві за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним просить відмовити повністю за його безпідставністю .

17 листопада 2015 року відповідач ОСОБА_3С . звернулася до суду з зустрічною позовною заявою про визнання договору позики недійсним , пославшись на те , що договір позики в розмірі 10 000,00 грн . є недійсним , оскільки договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками .

Вона в ОСОБА_4 гроші в розмірі 10 000,00 грн . 04.02. 2014 року як позику не брала . В той час на посаді продавця в ОСОБА_4 не працювала . Ніяких вимог про повернення позики ОСОБА_4 їй не предявляла , і не могла предявити , оскільки ніякої позики грошей не було . Розписка була нею написана під примусом ОСОБА_4, і не відповідала її внутрішній волі . Вона працювала у ОСОБА_4 з червня 2014 року , а до цього часу з останньою знайома не була Під час її роботи продавцем у ОСОБА_4 вона штучно створила недостачу товаро матеріальних цінностей і користуючись її недосвідченістю змусили повірити в існування недостачі та примусила поставити підпис у розписці .

Позивач та її представник просять відмовити у первісному позові , зустрічний позов задовольнити , визнати договір позики , згідно розписки від 04.02.2014 року недійсним .

Заслухавши представника позивача , перевіривши матеріали справи , суд вважає , що позов ОСОБА_4 про стягнення богу за договором позики до задоволення не підлягає .

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним підлягає залишенню без задоволення .

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших визначеними родовими ознаками .

Із матеріалів справи вбачається , що ОСОБА_3 згідно розписки 04 . 02.2014 року позичила в ОСОБА_4 10 000 ,00 грн.

Про написання такої розписки ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила , а також заперечила передачу їй ОСОБА_4 такої суми коштів , та розтрату товаро матеріальних цінностей в цей період .

Дану обставину підтвердили також свідки ОСОБА_5,ОСОБА_6,ОСОБА_7

Копією трудової книжки та дипломом стверджується , що ОСОБА_3 з 01.09.2011 року по 27.06.2014 рік навчалася у ОСОБА_1 Волинському ВПУ і здобула професію продавця .

25 червня 2014 року був виданий диплом. А розписка про позику грошей між сторонами складена 04.02.2014 року коли ОСОБА_3 в ОСОБА_4 не працювала .

Із оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження за фактом привласнення ОСОБА_3 майна , яке належить приватному підприємцю ОСОБА_4 та пояснень ОСОБА_3 вбачається , що будучи допитаною як потерпіла , ОСОБА_4 показала , що в кінці лютого 2015 року до неї звернулася ОСОБА_3 із проханням оформленням її на роботу в магазин продавцем .

Із показань свідка ОСОБА_8 яка є сестрою ОСОБА_4 вбачається , що 21 червня 2015 року вона допомагала останній проводити ревізію в магазині ОСОБА_4 де продавцем працювала ОСОБА_3 Нестачі товаро- матеріальних цінностей виявлено не було .Їх виявили при проведенні ревізії в магазині 21 серпня 2015 року .

Згідно трудового договору між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вбачається , що між сторонами лише 02 березня 2015 року був укладений договір про використання найманої праці .

В розписці від 04.02.2014 року не зазначено для яких цілей ОСОБА_3 позичалися гроші в ОСОБА_4 , строк їх повернення , а відтак є сумніви , що в дійсності гроші передавалися . Оскільки до вказаного часу сторони не мали ніяких стосунків між собою . А ОСОБА_3 в цей час не працювала у ОСОБА_4

Згідно ч.2 ст.1046 ЦУ України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками .

ОСОБА_3 заперечила факт передання їй грошей .

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ , який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей .

Як встановлено судом , письмового договору позики грошей сторони не укладали , мається лише розписка , розписка не є письмовою формою договору позики і не заміняє її .

Оскільки правочин між сторонами є неукладеним, то суд залишає зустрічний позов про визнання договору позики недійсним без задоволення .

Наслідки недійсності правочину до неукладеного правочину не застосовуються , оскільки вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів , передбачених статтею 16 ЦК України , відповідно , підстав для його задоволення немає .

Керуючись ст.ст.10,60 ,88,209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.1046 , 1047 , 203 , ЦК України , суд ,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Зустрічний позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області протягом 10 днів з дня його проголошення .

Суддя :/-/-підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Л.Ф.Канівець