Справа № 2-1685/10 Провадження № 22-ц/772/299/2016Головуючий в суді першої інстанції Шидловський О.В.
Категорія 2 Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 20 жовтня 2010 року в цивільній справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва» про визнання договору дійсним та визнання права власності, -

встановила:

Рішенням Староміського суду м. Вінниці від 20 жовтня 2010 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва» про визнання договору дійсним та визнання права власності.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу корпоративних прав на Товариство з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва» від 21 вересня 2010 року, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 194011 грн. капіталу статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва», що складає 70,7621% голосів. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва» на користь ОСОБА_3 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду цивільних справ.

ОСОБА_2, якій не брав участь у справі, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 20 жовтня 2010 року та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

При цьому посилається на те, що своє право на переважаючу частку в статутному фонді в ТОВ «Управління механізації шляхового будівництва» він поновив через рішення апеляційного суду від 07 грудня 2015 року. Вважає, що оскаржуване рішення, яке стоїть на заваді отримання ним можливості поновлення свого права на управління часткою чи отримання відповідної компенсації, є незаконним та вирішеним з грубим порушенням норм підсудності. Законом України від 15 грудня 2006 року № 483-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів» визначена підвідомчість господарським судам справ, що виникають з корпоративних відносин.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника ОСОБА_2, сторін, які приймають участь у справі та з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги судочинства вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За визначенням статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 статті 656 Цивільного кодексу України передбачає, що предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права; до договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає зі змісту або характеру цих прав.

Статтею 100 ЦК України визначено, що право участі у товаристві є особистим немайновим правом і не може окремо передаватися іншій особі.

Проте статтями 116, 147 Цивільного кодексу України, статтею 53 Закону України "Про господарські товариства" надано право учаснику товариства продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, здійснити відчуження часток у статутному капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом.

Частиною 2 ст. 13 ЦК України передбачено обов'язок особи при здійсненні своїх прав утримуватись від дій, які б могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ст. 53 Закону України "Про господарські товариства" учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства. Учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права. Купівля здійснюється за ціною та на інших умовах, на яких частка (її частина) пропонувалася для продажу третім особам. Якщо учасники товариства не скористаються своїм переважним правом протягом місяця з дня повідомлення про намір учасника продати частку (її частину) або протягом іншого строку, встановленого статутом товариства чи домовленістю між його учасниками, частка (її частина) учасника може бути відчужена третій особі.

Як на доказ обґрунтованості позовних вимог суд першої інстанції в рішенні послався на договір купівлі-продажу корпоративних прав на Товариство з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва», підписаний сторонами 21 вересня 2010р., в якому зазначено, що сума договору, за погодженням сторін, становить 200000 грн., яку покупець зобов'язується сплатити продавцеві під час підписання договору. Сторони за договором домовились з усіх істотних умов, відбулось часткове виконання договору, але відповідач ОСОБА_4 відмовляється нотаріально посвідчувати вказаний договір.

Однією з умов визнання судом правочину дійсним за ч. 2 ст. 220 ЦК є ухиляння сторони від його нотаріального посвідчення. Хоча представник відповідача з'явився в судове засідання і визнав позов, однак суд не з'ясував, чи ухилявся відповідач від нотаріального посвідчення правочину.

Проте слід враховувати, що умовами застосування ч. 2 ст. 220 ЦК є безповоротне ухилення та втрата стороною можливості з будь-яких причин посвідчити правочин.

Дійсно, ч. 2 ст. 220 ЦК України передбачено, що у випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Із змісту зазначеної норми Закону вбачається, що при вирішенні спору про визнання договору, який потребує нотаріального посвідчення, дійсним, суд досліджує, крім обставин щодо виконання сторонами умов договору, також і наявність доказів щодо ухилення сторони від нотаріального посвідчення договору, відсутність передбачених законом обмежень для його укладення та чи не порушує такий договір права інших осіб.

Зі змін до статуту ТОВ «Управління механізації шляхового будівництва», державну реєстрацію яких проведено 17.09.2010 року (а.с. 8-9) вбачається, що на момент укладення договору купівлі-продажу корпоративних прав засновники товариства володіли такими частками: Об'єднання підприємств «Облміжколгоспшляхбуд» - 65805 гривень, що становить 24% Статутного фонду; ОСОБА_4 - 194401 гривень, що становить 70,7621% Статутного фонду; ТОВ «Управління механізації шляхового будівництва» - 14361 гривень, що становить 5,2379% Статутного фонду.

Відповідно до п.п. 5.8. Статуту ТОВ «Управління механізації шляхового будівництва» (а.с. 11-27) засновник Товариства може з дозволу інших Засновників поступитися своїм внеском (частиною вкладу) одному або декільком Засновникам Товариства, або третім особам. Засновники Товариства користуються переважним правом придбання вкладу (частини вкладу) Засновника, що поступається ним, пропорційно її часткам у Статутному фонді. Передача вкладу (частини вкладу) Засновником третім особам можлива тільки після повного внесення ним вкладу і з дозволу зборів Засновників.

Визнаючи договір купівлі-продажу корпоративних прав дійсним, суд першої інстанції на зазначене увагу не звернув. Проте судова колегія вважає, що позивачем належними та допустимими доказами, передбаченими нормами процесуального права не доведено, що учасник товариства ОСОБА_4 в визначеному законом порядку відступив йому свою частку в статутному фонді товариства. Тобто, в порядку передбаченому Статутом Товариства, ст. 147 ЦК України, ст. 53 Закону України "Про господарські товариства".

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про господарські товариства" зміни щодо складу учасників товариства та розміру їх часток мають бути відображені в установчих документах шляхом внесення в установленому законодавством порядку відповідних змін та їх державній реєстрації.

Вимоги закону кореспондуються з п.п. 5.3., 10.1. Статуту, якими визначено, що розмір, строки і порядок внесення Засновниками часткових внесків в Статутний фонд визначається цим Статутом. Зміни та доповнення до Статуту можуть бути внесені на підставі рішень Засновників, згідно чинного законодавства України і зареєстровані органами державної реєстрації.

Отже, відповідно до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України суд першої інстанції міг визнати дійсним сам договір купівлі-продажу, який потребує нотаріального посвідчення, але без визнання права власності на капітал статутного фонду, що був предметом спірного договору.

Крім того, приймаючи рішення про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 21.09.2010 року, суд першої інстанції, крім дослідження підстав та причин ухилення відповідача від нотаріального посвідчення Договору, повинен був також і перевірити наявність обтяжень стосовно предмету Договору, що належним чином зроблено не було.

Так, згідно постанови судді Староміського районного суду м. Вінниці від 14 вересня 2010 року (а.с. 151), яка набрала законної сили 22.09.2010 року, скасовано постанови Староміського районного суду м. Вінниці від 21.09.2009 року та від 19.11.2009 року про накладення арешту на майно, грошові кошти, а також на заборону будь-яким особам вчиняти будь-які дії стосовно ТОВ «Управління механізації шляхового будівництва». Цією ж постановою скасовано постанову слідчого СВ УМВС України від 17.06.2009 року про накладення арешту на автотранспорт та механізми, які належать Товариству.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва» про визнання договору дійсним та визнання права власності.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 20 жовтня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління механізації шляхового будівництва» про визнання договору дійсним та визнання права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

«З оригіналом вірно»

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.