печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року Печерський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді - Фаркош Ю. А. ,

при секретарі - Мудрак О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 02.03.2008 між нею та ТОВ «Комерційний банк «Дельта» укладено договір № 001-18072-020308 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого позивачу надано кредит на суму 30 000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що договір № 001-18072-020308 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки укладений з порушенням норм законодавства, оскільки оскаржуваний договір не містить відомостей щодо розрахунку реальної процентної ставки в яку включені всі комісії та інші сплачені або отримані суми. Посилаючись на те, що договір укладений на несправедливих умовах та в порушення законодавства про захист справ споживачів, просить визнати договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки недійсним.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав пред'явлені вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, заперечення подав у письмовому виді.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення пред'явлених вимог.

Судом встановлено, що 02.03.2008 між ОСОБА_1 та ТОВ «Комерційний банк «Дельта» укладено договір № 001-18072-020308 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого позивачу надано кредит на суму 30 000 грн.

Згідно ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч.3 ст.6 цього Кодексу сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, і врегулювати свої відносини на власний розсуд, за виключенням, коли в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає зі змісту або із суті відносин між сторонами.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

За змістом частини 2 зазначеної норми Закону для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак, як то: умови договору порушують принцип добросовісності ( п.6.ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

Всупере доводів позивача, оспорюваний договір містить всі істотні його умови.

Крім того, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що наведені ним умови оскаржуваного договору містять істотний дисбаланс прав та обов'язків його сторін.

Вказаний договір був спрямований на набуття цивільних прав та обов'язків сторін, і їх волевиявлення було вільним.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.215 цього Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, а відтак позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 203,215, 524 ,533, 627 ЦК України, ст.ст. 8,10,11,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору недійсним, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Ю.А.Фаркош