Єдиний унікальний номер 235/370/16-ц Номер провадження 22-ц/775/747/2016
Єдиний унікальний номер 235/370/16-ц Головуючий у 1-їй інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/775/747/2016 Доповідач - Агєєв О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м.Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів Краснощокової Н.С., Гапонова А.В.,

при секретарі Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Красноармійськ, про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням.

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Красноармійськ, про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2016 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на його користь у відшкодування моральної шкоди 18000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду, стягнувши з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 гривень.

Вважає, що рішення суду ухвалене в порушення норм процесуального права та порушені вимоги щодо повного, всебічного та обєктивного розгляду судової справи. Зазначає, що судом не враховано суттєве та непоправне погіршення стану здоров'я як прямий наслідок професійного захворювання. Те що позивач переносить фізичний біль та страждання, дошкульний кашель, постійно знервований та перебуває у стресовому стані.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились, були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи.

Від ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, рішення суду підлягає залишенню без змін, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював в ПАТ Шахтоуправління Покровське в якості гірничого робочого підземного з ремонту гірничих виробіток 4 розряду з повним робочим днем в шахті, гірничого робочого очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті, машиніста гірничовиємних машин 5 розряду з повним робочим днем в шахті, гірничого робочого підземного по ремонту гірничих виробіток 4 розряду з повним робочим днем в шахті, гірничого робочого очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті з 22 лютого 1999 року по 24 червня 2010 року, з 12 липня 2010 року по 8 вересня 2014 року, звільнений з роботи за п.2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю виконуваної роботи внаслідок стану здоров'я.

Згідно висновку ДП "Інститут медицина праці Національної академії медичних наук України" від 9 червня 2015 року № 2М449 позивачу вперше встановлено професійні захворювання хронічна радікулопатія L5, S1 в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями і больовим синдромом, а т.ж. хронічний бронхіт П ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, легенева недостатність 1-П ст.

Як зазначено в акті розслідування хронічного професійного захворювання від 10 серпня 2015 року, затвердженого головним державним санітарним лікарем міста Красноармійська, Димитрова Красноармійського району 10 серпня 2015 року, професійні захворювання у позивача виникли у зв'язку з тривалим періодом роботи у шкідливих факторах, обумовлених впливом виробничого фактора пил, важкість праці. Причиною професійних захворювань є запиленість повітря робочої зони 80,7 мг/куб.м впродовж 81,0% часу робочої зміни; потужність зовнішньої праці при роботі за участю м'язів нижніх кінцівок і тулуба 130,6 Вт (ПДР-90Вт), теж саме при роботі з переважною участю м'язів плечового поясу 51,2 Вт (ПДР 45 Вт).

За висновком МСЕК від 19.08.2015р. (а.с.24) позивачу вперше визначено втрату професійної працездатності у 60% за професійними захворюваннями за сукупністю (35% - за поперек-крижової радікулопатією, 25% - за хронічним бронхітом), з 19 серпня 2015 року безстроково, встановлена ІІІ група інвалідності, визначена потреба у медикаментозному лікуванні за професійними захворюваннями, санаторно-курортному лікуванні за поперек-крижової радікулопатії.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював у ПАТ Шахтоуправління Покровське, яке здійснює діяльність з підземного видобутку вугілля, а умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці.

Наявність небезпечних і шкідливих умов праці позивача у ПАТ «ШУ «Покровське» встановлена Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 10 серпня 2015 року (а.с.22-23). Ці обставини відповідачем не спростовані.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженими ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Задовольняючи позов частково та стягуючи 18000,00грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 22 лютого 1999 року по 24 червня 2010 року, з 12 липня 2010 року по 8 вересня 2014 року, звільнений з роботи за п.2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю виконуваної роботи внаслідок стану здоров'я. За висновком МСЕК позивачу вперше визначено втрату професійної працездатності у 60% за професійними захворюваннями за сукупністю (35% - за поперек-крижової радікулопатією, 25% - за хронічним бронхітом), з 19 серпня 2015 року безстроково, встановлена ІІІ група інвалідності. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає нормам процесуального і матеріального права.

Так, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Згідно з роз'ясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Колегія суддів вважає, що факт спричинення позивачу моральної шкоди у зв'язку з його професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні та підтверджений наданими доказами.

При визначенні розміру моральної шкоди, на думку колегії суддів, судом було враховано розяснення п.9 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України, а саме: розмір моральної шкоди суд визначив в межах заявлених вимог, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стану здоров'я потерпілого, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини справи.

Статтею 303 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом. Відповідно до даної норми Закону, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом невірно зроблений висновок стосовно розміру моральної шкоди, в звязку з тим що визначений судом розмір моральної шкоди 18 000,00 грн. не відповідає тяжкості ушкодження здоровя позивача, не впливають на правильність рішення суду.

На думку колегії суддів, ухвалюючи оскаржуване рішення, та стягуючи на користь позивача суму 18000грн., суд першої інстанції врахував характер та тривалість моральних страждань в звязку з професійним захворюванням позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, те, що ушкодженням здоровя завдає фізичні та моральні страждання потерпілому, вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя, потребу у медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні, а також засади розумності та справедливості.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи, доказам, що надані сторонами, дана належна оцінка. Інші доводи скарги є необґрунтованими.

Зважаючи на вищевикладене, відповідно до вимог статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, рішення суду залишає без змін, як ухвалене з дотримання вимог матеріального та процесуального права

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд Донецької області, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: