Провадження № 2/756/756/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шумейко О.І.,

при секретарі - Алфьоровій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про стягнення збитків в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у січні 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, та автомобіля НОМЕР_2. Постановою суду відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи.

Між позивачем та страхувальником ОСОБА_1 укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_3.

Відповідач із заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди до страховика не звертався, що є підставою для звернення до відповідача із регрес ним позовом про стягнення витрат по виплаті страхового відшкодування.

За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача кошти у сумі 4861,45 грн., та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримують.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. За згодою відповідача останнього було допитано в якості свідка. Під час допиту в якості свідка ОСОБА_1 повідомив суд, що 13 січня 2014 року вдень сталася дорожньо-транспортна пригода. Відповідач залишив місце ДТП. Відповідачу ввечері зателефонував ОСОБА_2, який керував автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_4, що був пошкоджений внаслідок ДТП, та повідомив про пошкодження свого автомобіля. 14 січня 2014 року відповідач зателефонував до своєї страхової компанії - ПАТ «СК «Провідна», однак представники позивача зазначили, що скоріше за все інформація про ДТП не відповідає дійсності та його розіграли. В подальшому відповідач отримав лист від ВДАІ з проханням з'явитися для складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. 23 січня 2014 року був складений протокол відносно ОСОБА_1 Відразу після складання протоколу відповідач повторно звернувся до страхової компанії та повідомив про настання ДТП, однак співробітники страхової компанії зазначили, що термін звернення із заявою складає 3 робочих дні, які вже пропущені відповідачем. Після цього відповідач більше до страхової компанії не звертався, заяв не писав.

Заслухавши покази відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

13 січня 2014 року о 14 год. 30 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_5, по вул. Дегтярівська в м. Києві не дотримався безпечного інтервалу внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем НОМЕР_6, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Водій ОСОБА_1 залишив місце пригоди.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.

Згідно з ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 13 січня 2014 року за участю вказаних вище автомобілів, є водій ОСОБА_1

27 грудня 2013 року між ПАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_1 було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за умовами якого забезпеченим транспортним засобом визначено автомобіль марки Volkswagen Transporter, 1999 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3. Строк дії договору до 26 грудня 2014 року.

Статтею 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У відповідності до положень ч.1 ст.990 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 Цивільного кодексу України та п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п. 33.1 ст. 33 вказаного закону, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

За приписами п. 38.1 ст. 38 цього Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що 13 січня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої були пошкоджені транспортні засоби. Відповідач визнаний винним у вчиненні ДТП за постановою суду.

На момент вчинення ДТП між АТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2, який є потерпілою особою, було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту. Страховик звернувся до позивача з претензією про компенсацію витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, від 02 липня 2014 року.

Відповідно до страхового акту № 1001/39/42994/Р від 09 липня 2014 року, затвердженого позивачем, розмір страхового відшкодування становила 4861,45 грн. (а.с. 25-26)

Згідно з платіжним дорученням від 01 жовтня 2014 року позивач перерахував на користь АТ «СК «АХА Страхування» грошові кошти у сумі 4861,45 грн. (а.с. 26)

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За приписами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач не звернувся до страхової компанії протягом трьох днів з дати дорожньо-транспортної пригоди з повідомленням, встановленого МТСБУ зразка, у зв'язку з чим у страхової компанії виникло право подати регресний позов після виплати страхового відшкодування. На інші підстави для звернення з регресним позовом до суду позивач не посилається.

Зазначені твердження позивача спростовуються показами відповідача, допитаного як свідка, який зазначив, що звертався до страхової компанії, намагався повідомити співробітників страхової компанії про скоєння ДТП, проте таке повідомлення не було прийнято у відповідача. Крім того, враховуючи те, що відповідач залишив місце ДТП, протокол про вчинення адміністративного правопорушення був складений через 10 днів після ДТП. Коли відповідач повторно звернувся до страхової компанії, співробітники позивача повідомили, що відповідачем пропущено три дні та не прийняли у нього документи.

Згідно з ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, тощо.

У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Дорожньо-транспортна пригода зафіксована правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування на користь потерпілої особи. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що відповідачем пропущено строк для надання страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду з поважних причин, а встановлені судом обставини не є достатніми для стягнення з відповідача шкоди, завданої внаслідок ДТП, в порядку регресу.

Разом з тим, суд звертає увагу, що за приписами підпункту 38.1.1 "в" пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, в разі залишення останнім місця пригоди. За постановою суду відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності у тому числі за залишення місця пригоди після скоєння ДТП, проте на вказані обставини в обґрунтування своїх позовних вимог ПАТ «СК «Провідна» не посилається. Під час розгляду справи суд неодноразово викликав представника позивача до суду, у тому числі визнав явку такого обов'язковою. Позивач явку свого представника не забезпечив, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника страхової компанії. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного, суд позбавлений можливості вийти за межі заявлених позовних вимог та задовольнити позов, посилаючись на інші підстави ніж ті, що вказані позивачем.

Враховуючи вищенаведене, суд вирішує відмовити у задоволенні позову ПАТ «СК «Провідна».

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про стягнення збитків в порядку регресу.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Шумейко