Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/653/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Письменний О. А.
УХВАЛА

Іменем України

15.03.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів Єгорової С.М., Гайсюка О.В.,

за участю секретаря Маніцької В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2015 року та на додаткове рішення цього ж суду від 27.01.2016 року у справі за її позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про визнання дій та протоколу незаконними,-

Встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», яким просить визнати незаконними його дії щодо витіснення її із системи як заступника керівника Напрямку Credit Collection по юридичній роботі Кіровоградського РУ ПАТ КБ «Приват банк».

Також просить визнати незаконним п.21 Протоколу оперативної наради №13228309 від 31.08.2015 року щодо зміни її робочого місця та визнати незаконним блокування, їй, як заступнику керівника напрямку Credit Collection по юридичній роботі Кіровоградського РУ ПАТ КБ «Приват банк», доступу до програмного комплексу ПК «Проминь-ПриватКолект-Активи-Список активів» та вирішити питання про судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з вересня 2007 року, вона працює у ПАТ КБ «Приват Банк». На даний час обіймає посаду заступника керівника Напрямку Credit Collection по юридичній роботі Кіровоградського РУ ПАТ КБ «Приват банк».

Зазначає, що згідно звіту поліграфічного тестування №КТ-БТ-2013/5-6515065(6527105) від 12.02.2013 року було прийнято рішення «Про припинення трудового договору», у звязку з чим виникла необхідність відкликати та вилучити всі видані раніше довіреності на її імя для представлення інтересів Банку.

Вказує, що, відповідно до службової записки від 13.03.2015 року №Е.16.0.0.0/4-1872 «Про відзив виданих довіреностей на представлення інтересів Банку», Департаментом Служби Безпеки Кіровоградського РУ відносно неї проводяться заходи по витісненню із системи Банку.

Згідно п.21 протоколу оперативної наради №13228309 від 31.08.2015 року, у звязку з проведенням ремонтно-будівельних робіт у відділенні «Головне», яке розташоване за адресою: м. Кіровоград,вул. Преображенська, 26/70, її робоче місце до 10.09.2015 року організували у відділенні Банку № 58, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Також вказує, що Банк з вересня 2015 року заблокував їй доступ до програмного комплексу ПК «Проминь-ПриватКолект-Активи-Список активів».

Вважає, що відповідач, змінюючи їй робоче місце, відкликаючи довіреності видані на її імя на представлення банку, блокуючи доступ до вказаних програм, здійснює дії по витісненню її із системи Банку, чим порушує трудове законодавство у звязку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк».

Додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1461,60 грн.

Позивач подала апеляційну скаргу на вказані рішення суду першої інстанції, якою просить скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, а судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Зазначає, що дії відповідача щодо витіснення її із системи Банку є незаконними, оскільки чинним трудовим законодавством не передбачено такого заходу стягнення. Вказує, що наказ чи розпорядження стосовно її переміщення чи переведення до відома їй не доводилися, а протокол оперативної наради не може бути розпорядчим документом. Зазначає, що справляння судового збору при подачі позовної заяви про трудовий спір не передбачено у звязку з чим судові витрати слід відшкодувати за рахунок держави.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, яка підтримала позов і апеляційні скарги, та представника відповідача, який заперечив проти позову та апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджуються матеріалами справи, що ОСОБА_2 працює у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк »Приват Банк» з 24 вересня 2007 року по даний час.

03.09.2012 року, на підставі наказу №Э.KG-ПП-2012-296 від 31.08.2012 року, ОСОБА_2 переведена на посаду заступника керівника Напрямку Credit Collection по юридичній роботі Кіровоградського РУ ПАТ КБ «Приват банк» (а.с. 29-30).

Згідно трудових договорів, укладених між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приват Банк» №365 від 24.09.2007 року і від 06.06.2008 року, робоче місце позивача обумовлене не було (а.с. 31-35).

Згідно п.21 протоколу оперативної наради №13228309 від 31.08.2015 року, у звязку з проведенням ремонтно-будівельних робіт у відділенні «Головне» по вул. Преображенській, 26/70, організовано робоче місце ОСОБА_2 у відділенні №58 за адресою: АДРЕСА_2, в термін до 10.09.2015 року.

10.09.2015 року ОСОБА_2 була ознайомлена в системі електронного документообігу «Приват Док» із протоколом оперативної наради №13228309 від 31.08.2015 року(а.с. 36).

Згідно повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 27.11.2015 року, у головному офісі філії «Кіровоградське РУ» ПАТ КБ «ПриватБанк» (м. Кіровоград, вул. Преображенська, 26/70) у відповідності договору підряду від 21.07.2015 року по теперішній час проводяться будівельні роботи (а.с.43).

Згідно п.4.3 трудового договору № 365 від 06.06.2008 року, банк зобовязаний надати робоче місце працівнику, забезпечити його обладнанням та умовами для нормального виконання трудових обовязків (а.с. 33-34).

Обґрунтовуючи свою незгоду з рішенням суду першої інстанції, позивач зазначив, що суд обмежився лише переліком заходів стягнення до працівника, передбачених ст. 147 КЗпП України. При цьому, на її думку, суд безпідставно не дав оцінки такому заходу стягнення як «витіснення із системи Банка» на підставі звіту поліграфічного тестування від 12.02.2013 року, що є незаконними діями відповідача і порушує її право на працю.

Аналізуючи обставини справи, колегія суддів вважає такий висновок позивача щодо порушення власного права на працю помилковим.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав судом. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Регулювання трудових відносин всіх працівників в Україні здійснюється Кодексом законів про працю України (КЗпПУ).

Аналізуючи досліджені судом обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли між сторонами.

Вимога про визнання незаконними дій відповідача щодо витіснення позивача з системи є необґрунтованою та не відповідає способам захисту цивільних прав, визначених статтею 16 ЦК України, тому суд вірно дійшов висновку про відмову у її задоволенні.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду, про те, що не є порушенням трудових прав працівника переміщення його на інше робоче місце в зв'язку з ремонтно-будівельними роботами в приміщенні, і яке не потребує згоди працівника.

В тексті позовної заяви позивач скаржиться на неможливість виконувати свої трудові обов'язки в зв'язку із блокуванням відповідачем доступу до програмного комплексу «ПриватКолект» за судовими справами. При цьому позивач не вказала на негативні наслідки, яких вона зазнала внаслідок неможливості виконувати свої трудові обов'язки, і які безпосередньо вплинули на її цивільні права. Оскільки позивач не пов'язує дії відповідача з настанням для себе певних негативних наслідків, що виразилися б у порушенні її трудових чи інших цивільних прав, вимоги позову про визнання незаконним блокування їй доступу до програмного комплексу ПК «Промінь»-ПриватКолект-Активи-Список активів» є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. За подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір», визначено пільги щодо сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Згідно зазначеної статті від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Зважаючи на характер позовних вимог, ОСОБА_2 не звільняється від сплати судового збору.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру, розмір судового збору за які складає 1461,60 грн. (487,20+487,20+487,20=1461,60).

Оскільки за подання позовної заяви необхідно було сплатити 1461,60 грн., то за подання апеляційної скарги необхідно сплатити 1607,76 грн. (110 % від 1461,60 грн.)

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 12.02.2016 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору у розмірі 1607,76 грн. до розгляду апеляційних скарг на оскаржувані судові рішення у справі.

Оскільки до ухвалення судового рішення, судовий збір за подачу апеляційних скарг на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2015 року та на додаткове рішення цього ж суду від 27.01.2016 року не було сплачено, то з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1607,76 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, тому вони не підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2015 року та додаткове рішення цього ж суду від 27.01.2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1607,76 грн.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: