АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/2644/2016 Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.
справа №753/7515/15-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представник третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 25 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_5 про визнання права власності на майно у порядку спадкування,-

УСТАНОВИЛА:

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на 2/6 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 з визначенням частки у праві власності на квартиру.

Вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його син ОСОБА_7 та після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину зазначеної вище квартири, що була придбана у шлюбі з ОСОБА_6

До числа спадкоємців першої черги, крім нього та дружини померлого (відповідач), також входить мати спадкодавця (третя особа), яка відмовилася від своєї частки на його користь.

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, проте в цьому було відмовлено з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів. Відповідач відмовилась сприяти ОСОБА_2 в оформленні права на спадщину та надавати йому правовстановлюючі документи.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 25 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено визнати право власності ОСОБА_2 на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення змінити та задовольнити вимоги ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на порушення норм матеріального права, якими зазначає, що суд керувався Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка на момент виникнення правовідносин втратила чинність. Зазначає, що суд не застосував ч.1 ст.1273 ЦК України, одночасно зазначивши, що у позовній заяві вона зазначила про те, що відмовляється від своєї частки. Окрім того, зазначає, що відповідач не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник третьої особи та позивач доводи апеляційної скарги підтримали, просили скаргу задовольнити.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте повністю зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, що підтверджується даними Свідоцтва про смерть.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_7, що підтверджується даними Свідоцтва про народження.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі з 05 червня 2005 року, що підтверджується даними Свідоцтва про шлюб.

26 листопада 2012 року між гр. ОСОБА_8 (продавець) та ОСОБА_6 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Відповідно до п.12 цього договору з фактом купівлі ОСОБА_6 квартири був обізнаний її чоловік ОСОБА_7, який дав свою згоду на купівлю квартири.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із права спадкоємця на отримання належної йому частки у спадщині. Проте, оскільки не надано доказів на підтвердження відмови іншого спадкоємця від належної йому частки у спадщині у належний та установлений спосіб, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог та визнання права власності на 1/6 частину квартири .

Проте, з такими висновками колегія суддів погодитися не може, оскільки, вирішуючи спір, суд першої інстанції не повно з»ясував обставини справи.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України, у редакції на час відкриття спадщини, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до п.п. 3.3-3.6 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяви про їх відкликання, складені від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей.

Отже, підставою виникнення у певної особи права на спадщину (її частку), від якої відмовилась інша особа, зокрема і на чиюсь користь, необхідно щоб така відмова була вчинена у порядку та у формі, яка вимагається законом.

Статтею 1273 ЦК України визначається, що заява про відмову від прийняття спадщини має бути подана нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності (ст.1 Закону України «Про нотаріат»).

Таким чином, для належного посвідчення волевиявлення особи про відмову від належного їй права повинен бути залучений орган чи особа, що уповноважені законом на вчинення нотаріальних дій.

Проте, вирішуючи спір, суд першої інстанції не перевірив твердження третьої особи ОСОБА_5 щодо відмови від прийняття спадщини у встановленому порядку.

Разом з тим, згідно матеріалів спадкової справи №850/2014 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 убачається, що 18 грудня 2014 року ОСОБА_5 у встановленому законом порядку подано заяву до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори про відмову від спадкового майна після смерті сина ОСОБА_7 на користь батька померлого ОСОБА_2.

Суд першої інстанції зазначених обставин не врахував та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 25 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту:

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/6 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов