Провадження № 2/369/69/16
16.03.2016 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Усатов Д.Д.,
при секретарі Кузьменко П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 В»ячеслава Тихоновича до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів, -
Позивач ОСОБА_1Т в листопаді 2015 року звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що 26.08.2015 р. між ним та фізичною особо-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір № ВР 23, за яким останній зобовязався виконати роботи по встановленню металопластикових вікон загальною площею 6,28 кв.м. протягом 24 робочих днів з моменту укладення договору.
На виконання умов договору позивачем було сплачено ФОП ОСОБА_2 частину грошових коштів у розмірі 12 000 грн., 00 коп.
Згідно до п. 3.1. Договору виконавець зобов»язується передати у власність виготовлені вироби протягом 24 робочих днів з моменту укладення договору. У разі нестандартної комплектації виробу строк виготовлення виробу збільшується до 40 робочих днів.
Але всупереч умовам укладеного договору побутового підряду, відповідач свої зобовязання не виконав.
Тому позивач просив розірвати укладений між ним та відповідачем договір від 26.08.2015 р. № ВР 23. Стягнути з відповідача на користь позивача суму завдатку в розмірі 12 000,00 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за затримання виконання замовлення в розмірі 252 грн. 00 коп. Стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп.
В судове засідання позивач не з»явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин своєї неявки в судове засідання не повідомив.
За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення осіб які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як встановлено в судовому засіданні, 26.08.2015 р. між позивачем та фізичною особо-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір № ВР 23, за яким останній зобовязався виконати роботи по встановленню метало пластикових вікон загальною площею 6,28 кв.м. протягом 24 робочих днів з моменту укладення договору.
Згідно до п. 3.1. Договору виконавець зобов»язується передати у власність виготовлені вироби протягом 24 робочих днів з моменту укладення договору. У разі нестандартної комплектації виробу строк виготовлення виробу збільшується до 40 робочих днів.
На виконання умов договору позивачем було сплачено ФОП ОСОБА_2 частину грошових коштів у розмірі 12 000 грн., 00 коп..
Згідно п. 4.2. договору за порушення строків виконання робіт за договором, виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % за кожен робочий день прострочення виконання зобов»язань.
Однак сої зобовязання за відповідним договором відповідач в передбачені строки не виконала.
За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Стаття 651 ЦК України визначає що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Стаття 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.04.96 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом. Пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні. Неустойка, передбачена п.7 ст.14 Закону «Про захист прав споживачів», застосовується в разі пред'явлення споживачем протягом гарантійного строку вимог про безоплатне усунення недоліків товару, а на випадки затримки задоволення вимог споживача про вжиття інших заходів захисту дія цієї норми не поширюється. Разом з тим, коли споживач у зв'язку з невиконанням виготівником (виконавцем, продавцем) його вимоги про усунення недоліків товару змінює цей захід захисту на інший, він не втрачає права на одержання зазначеної неустойки за період, що передував такій зміні.
Так суд, керуючись статтями Закону України «Про захист прав споживачів» та нормами Цивільного кодексу України, приходить до висновку, що у звязку з істотними порушенням договору надання послуг від 26.08.2015 укладеного між фізичною особо-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 В»ячеславом Тихоновичем, з боку відповідача шляхом невиконання своїх зобовязань, даний договір підлягає розірвання, а сума передоплати, підлягає поверненню ОСОБА_1
Також відповідно до умов договору з відповідача на корись позивача підлягає стягненню неустойка в розмірі 252,00 грн. грн.
Відповідно до п. 2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі ст.24 Закону моральної шкоди суди повинні виходити з роз'яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у постанові від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".
Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Проте позивачем не надано доказів на підтвердження того, у чому саме полягає моральна шкода та її розмір, а тому, суд вважає, що заявлена вимога не підлягає задоволенню.
Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15,16, Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», та керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов задовольнити частково.
Розірвати договір № ВР 23, укладений 26.08.2015 року між ОСОБА_1 В»ячеславом Тихоновичем та фізичної особою-підприємця ОСОБА_2.
Стягнути з фізичної особою-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 В»ячеслава Тихоновича суму завдатку в розмірі 12 000,00 грн., неустойку в розмірі 252,00 грн.
В решті позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів, починаючи з дня наступного після його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Д. Д. Усатов