Єдиний унікальний номер: 378/327/16-ц
Провадження № 2/378/115/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2016 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Галич Ю. М.

за участю секретаря: Заболотньої Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільскої ради про визнання права на спадщину,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1, посилаючись на те, що житловий будинок № 3 по вул. Червоноармійській в с. Іванівка, 1970 року побудови, належав до майна колгоспного двору, на час припинення якого його членами були його батьки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частках. В дворі були зареєстровані він, його дружина ОСОБА_5 та його дочка ОСОБА_6, які з двору вибули в 1988 році в Волинську область.

15 вересня 2006 року його батько ОСОБА_3 помер, спадщину після смерті якого прийняв він, спадкоємець за заповітом, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Його мати , дружина спадкодавця ОСОБА_4, подала заяву про відмову від прийняття спадщини.

11 червня 2008 року рішенням пятнадцятої сесії пятого скликання ОСОБА_2 сільської ради за № 230 вулиця „Червоноармійська в с. Іванівка була перейменована на вулицю „Сімї Демуцьких.

15 травня 2015 року його мати ОСОБА_4 померла, спадщину після смерті якої прийняв він, спадкоємець за заповітом, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_2 сільська рада свідоцтва про право власності на імя померлих не видала, що позбавляє його можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок до 01.01.2013 року не проводилася. Вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за життя набули права власності на ? частину вищезазначеного житлового будинку, кожен, як частку в майні колгоспного двору, і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася 15 вересня 2006 року внаслідок смерті ОСОБА_3 та 15 травня 2015 року внаслідок смерті ОСОБА_4 Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, вказаний будинок загальною площею 77,70 кв. метри житловою площею 42,10 кв. метри вартістю 84867 гривень. На земельній ділянці розташовані: житловий будинок «А», погріб з шийкою «Г», прибудова «а», сарай «Б», убиральня «В», ганок «а1», огорожа №1, ворота з хвірткою №2, хвіртка № 3. Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку не приватизована.

Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 15 вересня 2006 року батька ОСОБА_3 на ? частину вказаного житлового будинку та право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 15 травня 2015 року матері ОСОБА_4 на ? частину даного житлового будинку.

Позивач в судове засідання не прибув його представник подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, справу просить розглядати без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради.

Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву відповідача ОСОБА_2 сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг ОСОБА_2 сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 та довідки ОСОБА_2 сільської ради, житловий будинок № 3 по вул. Червоноармійській в с. Іванівка, 1970 року побудови, належав до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживали та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) не втратили права на частку в його майні батьки позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частках, кожен на ? частину. Проте, свідоцтво про право власності ОСОБА_2 сільською радою на вищевказаний будинок на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не видавалось (а. с. 13), реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 11) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні (а. с. 43).

15 вересня 2006 року ОСОБА_3 помер, спадщину після смерті якого відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269, 1270 ЦК України прийняв позивач, спадкоємець за заповітом, посвідченим 2 грудня 2004 року ОСОБА_2 сільською радою, за реєстром № 100, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Дружина спадкодавця ОСОБА_4, подала заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с. 25-28).

11 червня 2008 року рішенням пятнадцятої сесії пятого скликання ОСОБА_2 сільської ради за № 230 вулиця „Червоноармійська в с. Іванівка була перейменована на вулицю „Сімї Демуцьких (а.с. 14).

15 травня 2015 року ОСОБА_4 померла, спадщину після смерті якої відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269, 1270 ЦК України, прийняв позивач, спадкоємець за заповітом, посвідченим 2 грудня 2004 року ОСОБА_2 сільською радою, за реєстром № 99, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) загальна площа вказаного будинку 77,70 кв. метри, житлова площа 42,10 кв. метри, вартість його становить 84867 гривень. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, не приватизована.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач набув право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 15 вересня 2006 року батька ОСОБА_3 на ? частину вказаного житлового будинку та право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 15 травня 2015 року матері ОСОБА_4 на ? частину житлового будинку № 3 по вулиці сімї Демуцьких в селі Іванівна Ставищенського району Київської області, загальною площею 77,70 кв. метрии, житловою площею 42,10 кв. метрии, вартістю 84867 гривень .

Оскільки ОСОБА_2 сільська рада до предявлення позову про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 15 ч. 1, 182, 392, 1218, 1223 ч. 2, 1261, 1269, 1270, 1272 ч. 1 ЦК України, ст. 2, ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 15 вересня 2006 року батька ОСОБА_3 на ? (одну другу) частину житлового будинку № 3 по вулиці сімї Демуцьких в селі Іванівна Ставищенського району Київської області та право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 15 травня 2015 року матері ОСОБА_4, ? (одну другу) частину житлового будинку № 3 по вулиці сімї Демуцьких в селі Іванівна Ставищенського району Київської області, загальною площею 77,70 кв. метрии, житловою площею 42,10 кв. метрии, вартістю 84867 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Ю. М. Галич