Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/56/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кравченко Л.Ю.
Провадження № 22-ц/778/1275/16 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2016 року про повернення позовної заяви по справі за позовом ОСОБА_3 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Постулат», про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Постулат», про стягнення коштів.

Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що на підставі договорів купівлі-продажу об'єктів незавершеного будівництва шляхом продажу на аукціоні №992 від 15 серпня 2005 року, №991 від 15 серпня 2005 року та №1022 від 15 лютого 2006 року ТОВ «Постулат» придбало у власність об'єкти незавершеного будівництва - житлові будинки АДРЕСА_1.

Рішеннями господарського суду Запорізької області від 18 червня 2010 року, від 29 березня 2010 року та від 27 липня 2010 року договори купівлі-продажу об'єктів незавершеного будівництва шляхом продажу на аукціоні №992 від 15 серпня 2005 року, №991 від 15 серпня 2005 року та №1022 від 15 лютого 2006 року розірвано.

Постановою господарського суду Запорізької області від 13 травня 2010 року ТОВ «Постулат» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

На підставі договору купівлі-продажу права вимоги підприємства-банкрута від 06 серпня 2014 року ОСОБА_3 отримав право вимоги повернення коштів, сплачених ТОВ «Постулат» за об'єкти приватизації у зв'язку з розірванням договорів купівлі-продажу об'єктів незавершеного будівництва шляхом продажу на аукціоні №992 від 15 серпня 2005 року, №991 від 15 серпня 2005 року та №1022 від 15 лютого 2006 року.

Просив стягнути з державного бюджету України на його користь суму боргу у розмірі 392 703 грн. та судові витрати.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2016 року повернуто позовну заяву для подання до належного суду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу судді скасувати, справу повернути до суду для продовження розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ст. 115, п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Повертаючи позовну заяву, суддя першої інстанції виходив з того, що спір стосується нерухомого майна, яке знаходиться в м. Мелітополь Запорізької області.

Проте з зазначеним висновком погодитись не можна з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 109 ЦПК України встановлено, що позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Частиною 1 статті 114 ЦПК України встановлено виключну підсудність позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, - за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України в п.2 Постанови "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року №5, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об'єкти нерухомості, об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Відповідно до п. 42 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договорів купівлі-продажу об'єктів незавершеного будівництва шляхом продажу на аукціоні №992 від 15 серпня 2005 року, №991 від 15 серпня 2005 року та №1022 від 15 лютого 2006 року ТОВ «Постулат» придбало у власність об'єкти незавершеного будівництва - житлові будинки АДРЕСА_1.

Рішеннями господарського суду Запорізької області від 18 червня 2010 року, від 29 березня 2010 року та від 27 липня 2010 року договори купівлі-продажу об'єктів незавершеного будівництва шляхом продажу на аукціоні №992 від 15 серпня 2005 року, №991 від 15 серпня 2005 року та №1022 від 15 лютого 2006 року розірвано.

Постановою господарського суду Запорізької області від 13 травня 2010 року ТОВ «Постулат» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

ОСОБА_3 звернувся із позовом про стягнення заборгованості у розмірі 392 703 грн. Право вимоги обґрунтовував укладеним між ним та ПАТ «Постулат» договором купівлі-продажу права вимоги підприємства-банкрута від 06 серпня 2014 року.

Оскільки в даному випадку спір виник не з приводу нерухомого майна, а з приводу стягнення на підставі договору купівлі-продажу права вимоги підприємства-банкрута від 06 серпня 2014 року грошових коштів в розмірі 392 703 грн. з державного бюджету, компетентним судом для розгляду позову відповідно до вимог ст. 109 ЦПК України є Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

За таких обставин оскаржувана ухвала на підставі ст. 312 п.3 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2016 року про повернення позовної заяви у цій справі скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: