Справа № 592/2257/16-ц
Провадження № 2/592/1040/16
УХВАЛА

15 березня 2016 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Зорік М. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою.

Проте зазначена заява подана без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119 і 120 ЦПК України, а саме: позивачем не сплачено судовий збір. Позовна заява містить позовну вимогу, проте в порушення вищевказаних норм до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір». Спеціальним законом, який регулює питання сплати судового збору, а саме статтею 5 Закону України «Про судовий збір» зі змінами від 01.09.2015 р. відсутня підстава щодо звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав, що діяла в попередній редакції Закону. Тобто Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 р. № 484-VІІІ споживачі позбавлені відповідних пільг.

Разом з тим, в позовній заяві позивач посилається на положення ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Вирішуючи питання колізії норм щодо сплати судового збору в справах про захист прав споживачів, зокрема ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та положень Закону України «Про судовий збір», суд керується тим, що саме Законом України «Про судовий збір», як спеціальним законом, визначаються правові засади справляння судового збору та звільнення від сплати судового збору.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Частиною 2 цієї ж статті визначено випадки, коли судовий збір не справляється, а ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлює перелік категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору. Зазначені переліки є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають. Крім того, що Закон України «Про судовий збір» є спеціальним правовим актом, що регулює питання оплати судового збору, то цей закон є ще й таким, що прийнятий у часі пізніше, порівняно із нормою ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому підлягають застосуванню норми Закону України «Про судовий збір».

Також слід зазначити, що застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

З наведеного вбачається, що не можна ототожнювати договірні правовідносини, які виникають із реалізації особою своїх прав як споживача і безпосередньо прав особи як споживача при реалізації нею даного свого права. В цій частині позивачем не надано посилань на докази, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин суд вважає за необхідне надати позивачу строк для усунення недоліків зазначених у даній ухвалі.

Керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків який не може перевищувати пяти днів з дня отримання копії ухвали суду, та розяснивши, що в тому разі, якщо вимоги зазначеної ухвали не будуть виконані, заява буде визнана такою, що не була подана і буде повернена позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Зорік