Справа №: 343/1412/16-ц
Провадження №: 2/0343/656/16
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді Монташевич С. М.,

з участю: секретарів Олійник М.С., Шикор Г.В.,

позивача - ОСОБА_1Б,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_4,

представника третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: "Гаражний кооператив № 1 "Нафтовик", про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на майно, що складається з гаражу № 32 в "Гаражному кооперативі № 1 "Нафтовик", що по вул. Пушкіна, 1-А в м. Долина Івано-Франківської області, та стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що у 1998 році він придбав гараж № 32, що знаходиться у «Гаражному кооперативі № 1 «Нафтовик», оскільки не мав де зберігати свій автомобіль, марки "Опель", д.р.н. 014-92ІВ. Кошти на придбання гаражу йому виділили батьки. На той час йому вдалося знайти особу, яка була членом кооперативу. За домовленістю про відшкодування (купівлю гаражу) ОСОБА_6 відступив йому право користування гаражем № 32 (продав), що був на балансі «Гаражного кооперативу № 1 «Нафтовик». На той час ОСОБА_6 повністю вніс пай на рахунок кооперативу і був власником гаражу № 32, а тому міг розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, через несподіваний збіг обставин, наступного дня після угоди і передачі грошей, він отримав інсульт та потрапив у лікарню на тривале лікування. У звязку з важкою хворобою він не зміг вчасно оформити документи про право власності на гараж № 32. Скориставшись такими обставинами, його брат ОСОБА_3 вступив замість нього до членів гаражного кооперативу, мотивуючи тим, «щоб не пропав гараж, а ми все-таки родина», та оформив гараж на себе. На час хвороби брат з його дозволу використовував належний йому вищевказаний автомобіль «Опель» у власних цілях і, відповідно, придбаний ним гараж. Коли він вилікувався, ОСОБА_3 повернув йому в цьому ж 1998 році ключі від автомобіля та гаража № 32. З того моменту він постійно користувався гаражем до 24.06.2016 р. та вважав, що виключно він є законним його власником. Жодних заперечень щодо користування гаражем ні від ОСОБА_3, ні від адміністрації кооперативу, ні від інших осіб не було.

Оскільки за документами кооперативу ОСОБА_3 рахується користувачем гаража № 32, тому почав заявляти свої вимоги на нього. 24.06.2016 р. він зрізав його навісні замки на воротах та встановив свої, 25.06.2016 р. - разом з двома невідомими особами і своєю дружиною самовільно викинув його особисте майно з гаража. Про це він заявив в Долинське відділення поліції, де йому порадили звертатись до суду. Домовитись з ОСОБА_3 не вдається ні при особистій зустрічі, ні по телефону, ні в листуванні. Також він звертався з заявами до голови гаражного кооперативу про те, що він купував гараж і хоче набути законного права на користування ним, однак його звернення залишились без відповіді.

До цього часу виключно він ніс всі витрати з експлуатації спірного гаражу. Зробив за власні кошти та власними силами капітальний ремонт даху, ворота. Безперешкодно та відкрито користувався гаражем впродовж останніх вісімнадцяти років.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, зіславшись на вищевикладене, просили його задовольнити. Додатково ОСОБА_1 пояснив, що гараж № 32 він придбав 05.06.1998 р. за 2000 тис. доларів у ОСОБА_6, з того часу і користується ним. Договір купівлі-продажу був укладений в усній формі. На наступний день після купівлі гаража у нього стався інсульт, він тривалий час знаходився на лікуванні, тому, як він вважав, гараж оформила на себе мама. Тільки згодом йому стало відомо, що його брат ОСОБА_3 оформив гараж на своє ім'я. Кошти, за які був придбаний спірний гараж, були спільними сімейними. Тоді вони жили всі разом на одній квартирі. Тому, частку грошей, яку вніс за гараж відповідач, він відшкодував останньому, коли той купляв собі автомобіль. Він постійно користувався гаражем № 32, здійснював за ним догляд, коли протікав дах - поміняв покрівлю. Будь-яких коштів за користування гаражем не платив. На даний час він не є членом гаражного кооперативу, у кооперативі іншого, крім спірного, гаражу не має. Просить визнати за ним право власності на гараж з підстав укладення ним договору купівлі-продажу та у зв'язку з набувальною давністю, оскільки користується безперервно ним 18 років. Також представник позивача вказав, що спірний гараж є цегляним з бетонним перекриттям, тому вважається нерухомим майном. Враховуючи це, договір купівлі-продажу його повинен був бути посвідчений нотаріально, в іншому випадку він вважається нікчемним і не несе ніяких наслідків для відповідача. Його довіритель є добросовісним набувачем, оскільки безпосередньо передавав кошти за гараж попередньому власнику, та безперервно, відкрито, не приховуючи, з 1998 року користувався ним і обслуговував його.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, заперечили проти його задоволення. При цьому ОСОБА_3 пояснив, що у 1998 році він за власні кошти придбав у користування гараж № 32 шляхом виходу попереднього власника і вступ його в "Гаражний кооператив № 1 "Нафтовик". Іншого гаражу він не мав, тому придбав гараж, щоб тримати в ньому свій автомобіль. Він не стверджує, що є власником гаражу № 32 та має договір його купівлі-продажу, оскільки на правах члена кооперативу, він є тільки його користувачем. Ним надані докази про його вступ та вихід попереднього власника гаража ОСОБА_6 з кооперативу. Він не заперечує, що дозволяв брату користуватися гаражем та зберігати у ньому свої речі. Приблизно у 2000 - 2001 році він поміняв у гаражі замок, після чого одну пару ключів дав ОСОБА_1, так як останній робив ремонт у своїй квартирі та не мав де зберігати речі та будівельні матеріали. Ремонт покрівлі позивач робив з метою збереження своїх речей у належному стані. ОСОБА_1 здійснював ремонт автомобілів, однак у гаражі №32 відсутня електроенергія, тому неодноразово він переходив у гараж №21, в той час як він користувався гаражем №32. Тобто, він є володільцем та користувачем гаража №32, а позивачу, як брату, надавав його у тимчасове користування. ОСОБА_7 ОСОБА_1 був добросовісним володільцем, то чому не сплачував внески. Крім того, за набувальною давністю право власності можна визнавати, якщо не має спору, однак такий між ними є. Кожне нерухоме майно має свою вартість, технічні характеритики, однак відомості про такі позивачем не долучені.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Гаражного кооперативу № 1 "Нафтовик", ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що він є головою коопертиву з 2005 року, ще у 1998 році він не був навіть його членом. Вважає, що на підставі письмових заяв (а.с. 51) власником гаража № 32 є ОСОБА_3 У кооперативі також вважають власником гаража відповідача. У нього відсутні протоколи зборів кооперативу, згідно яких відбувалося переоформлення гаражу № 32 на ОСОБА_3, оскільки вони не були передані йому попереднім головою. У кооперативі зберігається загальний план гаражного кооперативу " 1 "Нафтовик" та план на один гараж, а всі гаражі будувалися однакові. Сторони між собою є родичами, тому вони не контролювали, хто саме фактично користувався гаражем. Плата за користування гаражами вноситься щомісяця: 5 грн. - з пенсіонерів, 15 грн. - з працюючих осіб. Внески осіб заносяться до журналу. Заборгованості за користування гаражем № 32 не має. У 2015 році за 10 років користування гаражем № 32 ОСОБА_3 оплатив 270 грн. Плата за світло вноситься окремо, однак у гаражі № 32 світла не було. Щодо вартості спірного гаража не може сказати нічого, оскільки його вартість погоджують між собою самі люди.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виходячи із положення ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу гаража № 32, який належить гаражному кооперативу № 1 "Нафтовик", який є діючою юридичною особою, про що свідчить копія довідки № 1499 з ЄДРПОУ від 09.07.2004 р. (а.с. 39).

ОСОБА_7 вказали в судовому засіданні сторони, у 1998 році вони проживали спільно з батьками у одній квартирі, вели спільне господарство, допомагали один одному, тобто проживали однією сім'єю.

В цей час, як зазначив позивач, він придбав у ОСОБА_6 гараж № 32. Однак ОСОБА_1 не долучає жодного доказу, який би підтвердив факт придбання ним гаражу, факт сплати ОСОБА_6 повного розміру пайового внеску за гараж, що дало змогу йому вільно розпорядитися гаражем на користь особи, яка не являється членом кооперативу, яким є позивач, що останній підтвердив в судовому засіданні. При цьому суд звертає увагу на те, що позивач у позовній заяві та своїх поясненнях вказує, що ОСОБА_6 повністю вніс пай за гараж № 32 на рахунок кооперативу і був власником даного гаражу, однак такі твердження не узгоджуються з письмовою заявою самого позивача до голови правління гаражного кооперативу № 1 "Нафтовик" від 06.07.2016 р., де він просить видати йому довідку з кошторисної і бухгалтерської документації про вартість паю - гаража № 32 (залишкова балансова вартість) за вирахуванням зносу основних фондів (а.с. 10). Із довідок гаражного кооперативу не можливо встановити розмір паю, як і відсутні дані в них про те, що пайові внески за гараж №32 сплачені членом гаражного кооперативу № 1 "Нафтовик".

Крім того, позивач ОСОБА_1 вказав, що після сплати грошей він не встиг оформити гараж на себе, оскільки він придбав його 05 червня 1998 року, на наступний день отримав інсульт, тому його брат, скориставшись тим, що він тривалий час знаходився у лікарні, про що свідчать долучені ним копії медичних документів (а.с. 24-26), переоформив гараж на своє ім'я. Однак вказана обставина не позбавляла можливості ОСОБА_1 звернутися із заявою про переоформлення гаража після одужання чи виходу з лікувального закладу. Позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про передачу ним грошей ОСОБА_6З з метою придбання спірного гаражу, а допитати останнього в судовому засіданні з приводу даної обставини неможливо у зв"язку з його смертю. За життя останнього ОСОБА_1 не пред"являв вимог ні до нього, ні до будь-яких інших осіб з метою оформлення права користування чи права власності на гараж, чи отримання документів, які свідчать про факт оплати за нього. Тому твердження позивача про те, що він купив гараж №32 у ОСОБА_8, суд не може взяти до уваги у зв"язку з недоведеністю даного факту та відсутністю доказів з приводу вказаної обставини.

Разом з тим, як вбачається з копії заяви, оригінал якої був оглянутий в судовому засіданні, 18.06.1998 р. ОСОБА_8 звернувся до голови правління ГБК № 1 з заявою, в якій просив відчужити гараж № 32 і переписати його на гром. ОСОБА_3 У ній же ОСОБА_3 просив прийняти його в члени ГБК № 1 та оформити на нього гараж № 31 в ГБК № 1 по вул. Пушкіна, 1-А. Правління ГБК № 1 рішило гараж № 32 переписати на ОСОБА_3 і рахувати його власником (а.с. 51).

ОСОБА_7 вбачається з довідки від 26 липня 2016 року, виданої головою гаражного кооперативу "Нафтовик", гараж № 32 за вищевказаною адресою був переоформлений на ОСОБА_3 згідно поданої ним заяви від 18.06.1998 р. (а.с. 34).

Згідно відповіді голови правління гаражного кооперативу " 1 "Нафтовик" ОСОБА_5 від 27.09.2016 р. в останнього відсутні протоколи засідань загальних зборів кооперативу за 1998 рік, згідно яких відбулося переоформлення гаражу № 32 на гр. ОСОБА_3, оскільки попередній голова правління кооперативу їх йому не передавав і про їх існування йому нічого не відомо (а.с. 81).

Копії довідок, які видані члену гаражного кооперативу № 1 "Нафтовик" ОСОБА_3 свідчать про те, що він являється власником гаражу № 32, що знаходиться по вул. Пушкіна, 1-а в м. Долина Івано-Франківської області (а.с. 31, 32, 33). При цьому суд звертає увагу та не, що голова кооперативу не являється фахівцем у галузі права, тому зазначення у вказаних довідках ОСОБА_3 як власника гаража не тягне за собою будь-яких юридичних наслідків.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що користувачем гаражу № 32 є ОСОБА_3, який є членом гаражного кооперативу. Фактично даним гаражем користувався його рідний брат ОСОБА_1, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які ствердили, що позивач з 1998 року користується гаражем № 32, вони неодноразово бачили його біля нього, знають, що він ремонтував на ньому дах, тому вважали останнього власником даного гаража. Однак, їм не було відомо за яких обставин, на якій підставі та кому саме гаражним кооперативом вказаний гараж був переданий у користування. Суд також зазначає, що покази свідків, виходячи зі змісту статті 59 ЦПК, не можуть бути допустимими засобами доказування на підтвердження права власності конкретної особи на нерухоме майно.

Також в судовому засіданні була допитана як свідок мати сторін - ОСОБА_12, яка вказала, що ОСОБА_1 придбав автомобіль марки "Опель Кадет", тому йому потрібен був гараж. Тоді їй стало відомо, що ОСОБА_6, який на даний час помер, будучи членом кооперативу, продавав належним йому в кооперативі гараж. Вони домовилися з останнім купити його у нього за 2000 доларів. Купляв гараж ОСОБА_1, ОСОБА_3 ніяких грошей не давав, однак у зв'язку з інсультом ОСОБА_1 не зміг його оформити на себе. У гаражі № 32 завжди тримав свої автомобілі позивач, а відповідач, коли купив машину, тримав її у батьковому гаражі № 21.

ОСОБА_7 зазначалося вище, відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджувати іншими засобами доказування. Тому суд не може взяти до уваги як доказ укладення договору про купівлю гаражу покази даного свідка. Крім того, під час судового засідання встановлено, що між ОСОБА_12 та ОСОБА_3 склалися неприязні стосунки, про які свідчать письмові переписки (а.с. 88-91). Про факт неприязних стосунків між самими сторонами також свідчать і їхні переписки та повідомлення з Долинського ВП Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області № 5125 від 07.09.2016 р. (а.с. 7-11, 30, 89, 90).

Також позивач зазначає, що ОСОБА_3 не мав свого автомобіля, а зазначений ним у заяві про вступ у члени кооперативу автомобіль "Опель", н.з. 01492ІВ, належав йому на праві власності, про що свідчить довідка № 31/9/2635 територіального сервісного центру 2642 від 06.07.2016 р., згідно якої автомобіль марки "Опель", 1986 р.в., н.з. 01492ІВ, зареєстрований 19.07.1995 р. за ОСОБА_1 (а.с. 27).

Однак судом враховується, що факт належності автомобіля не є підставою для визнання права власності на гараж № 32 за ОСОБА_1, а згідно п. 7 Статуту (а.с. 36-38) є умовою для вступу до членів гаражного кооперативу. При цьому позивач не оскаржує правомірність прийняття ОСОБА_3 до членів кооперативу, тому суд згідно вимог ст. ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог. Крім того, позивач стверджував, що на час перебування його на лікуванні його автомобілем користувався відповідач.

Суд не може взяти до уваги як докази того, що позивач є власником гаража № 32, товарні чеки та розхідні накладні на придбання будівельних матеріалів (а.с. 86-87), оскільки з вказаних документів не можливо встановити куди і на що вказані матеріали були використані. Відповідач не заперечив факту тимчасового користування позивачем гаражем та його участі в ремонті покрівлі, оскільки саме останній зберігав там свої речі, які могли пошкодитись від замокання, вони є рідними братами та взаємодопомагали один одному. Позивач не здійснював будь-яких проплат за користування гаражем, що підтвердили обидві сторони.

ОСОБА_3, будучи членом кооперативу, основним зобов'язанням якого відповідно до ст. 12 Закону України «Про кооперацію» є сплата, визначених статутом кооперативу, внесків, вніс внески за користування гаражем № 32 по 2015 рік включно (270 грн), що підтверджується копією журналу реєстрації оплати внесків членів гаражного кооперативу (а.с. 35). ОСОБА_1 не сплачував жодних внесків за користування гаражем.

Щодо посиланнь позивача на те, що він користується гаражем № 32 біля 18 років, тому слід затосувати положення про набувальну давність та визнати його і за цією піставою власником майна, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п. 9 Постанови № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р. при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Виходячи з вищевказаного, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач в силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України є: майно може бути об'єктом набувальної давності, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Позивачем в ході судового розгляду не було доведено суду наявність сукупності умов для набуття права власності за набувальною давністю, що передбачено ст. 344 ЦК України, зокрема, те, що йому не було відомо, що законним користувачем гаража № 32 є ОСОБА_3, що умовою для визнання користувачем гаражу в гаражному кооперативі є членстко у ньому. Крім того, наявність спору між сторонами з приводу даного гаража виключає можливість набуття права власності за набувальної давністю.

Щодо самої вимоги про визнання права власності на гараж у гаражному кооперативі, суд враховує вимоги Закону України "Про кооперацію".

Так, згідно ст. 10 Закону України "Про кооперацію" членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про кооперацію" вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Статтею 19-1 Закону України "Про кооперацію" член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 28.06.1991 року „Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів" № 5 від 28.06.1991 року член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому у користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатися ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчинювати щодо нього інші угоди, що не заборонені законом.

Тобто, виходячи з вищевказаного, для набуття права власності на гараж у гаражному кооперативі особа має вступити до кооперативу, подавши письмову заяву, після чого, будучи вже членом кооперативу, який повністю вніс пай за свій гараж, наданий йому в користування, він міг набути право власності на це майно. При цьому, право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що попередній член кооперативу ОСОБА_6 просив відчужити гараж № 32 та передати його на користь ОСОБА_3, який натомість звернувся до голови правління ГБК з письмовою заявою про вступ до кооперативу, на підставі чого правління кооперативу вирішило переписати вказаний гараж на відповідача. Тобто ОСОБА_3 став користувачем гаража, який належить гаражному кооперативу. Жодних даних про те, що ОСОБА_6 повністю вніс свій пай на гараж № 32, став його власником і на свій розсуд продав гараж ОСОБА_1, який не є членом кооперативу, матеріали справи не містять.

Крім того право власності на гараж є похідним від членства у гаражному кооперативі, а позивач членом коопертиву не являється. Натомість членом кооперативу є відповідач ОСОБА_3, чого ОСОБА_1 не оскаржував. Тим паче вимога про визнання права власності на гараж, який є власністю гаражного кооперативу, за позивачем по своїй природі не може бути задоволена, так як члени гаражного кооперативу не являються власниками гаражів, а є їх користувачами. Заявляючи вимогу про визнання права власності, позивач не ставить питання щодо правомірності набуття права користування гаражем відповідачем, не надає суду переконливих доказів законних підстав придбання спірного гаражу, а відповідачем напроти доведено та підтверджено документами підставність перебування у його користуванні спірного гаража. Тому у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, ст.ст. 10, 11, 12, 19-1 Закону України "Про кооперацію", ст. 344 ЦК України, ст.ст. 1, 212, 60 ЦПК України, керуючись ст.ст. 213-215, 223 ЦПК України, -

РIШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: "Гаражний кооператив № 1 "Нафтовик", про визнання права власності на майно, а саме гараж № 32 в "Гаражному кооперативі № 1 "Нафтовик", що по вул. Пушкіна, 1-А в м. Долина Івано-Франківської області, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний зміст рішення виготовлений: 26 жовтня 2016 року.