Справа № 703/219/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2016 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Компанійця О.В.

з секретарем судового засіданння Кочетковою І.В.

з участю представника позивача ОСОБА_2

і прокурора Литвин В.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі справу за позовом виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилаючись на те, що вона самоусунулась від виховання дитини, не цікавиться її навчанням, Смілянський міськвиконком звернувся до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав і стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

Суд допустив до участі в справі в інтересах дитини Смілянського міжрайонного прокурора.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов, пояснила, що відповідачка впродовж останніх двох років живе зі співмешканцем окремо від дочки. ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями, життям дитини не цікавиться, внаслідок чого дитина підпала під негативний вплив сторонніх осіб, курить, вживає слабоалкогольні напої, останнім часом прогулює уроки в школі. У зв'язку з наведеним дитина з 19 листопада 2015 року тимчасово перебуває в КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної адаптації дітей». Відповідачку двічі - 17 квітня і 6 листопада 2015 року - притягували до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання обов'язків щодо створення необхідних умов життя, навчання та виховання дочки, але вона не зробила належних висновків.

Відповідачка позов не визнала і пояснила, що дійсно значний час не жила разом з дочкою. Так, з 2011 по 2013 роки вона перебувала на заробітках за кордоном; дитина в цей час жила з матір'ю відповідачки ОСОБА_5 В подальшому ОСОБА_3 жила окремо від них зі співмешканцем ОСОБА_6, з яким у дитини не було взаєморозуміння. В цей час вона дійсно зловживала спиртними напоями і не приділяла належної уваги вихованню дочки. Однак з початку 2016 року відповідачка з ОСОБА_6 не живе, припинила вживати спиртне, влаштувалась на роботу. На даний час вона прикладає значних зусиль для порозуміння з дочкою, яка дійсно є «важкою» дитиною. Двічі провідувала дочку в реабілітаційному центрі, відвідувати її частіше не має змоги у зв'язку зі специфікою нової роботи. Вважає, що усунення матері від виховання дитини негативно вплине на дочку. Стверджувала, що усвідомила неприпустимість такого ставлення до дочки, яке стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Після пояснень відповідачки та допиту свідків прокурор просила відмовити в позові, оскільки висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав не відповідає обставинам життя відповідачки за останні 3 місяці. На час розгляду справи поведінка відповідачки свідчить про зміну її ставлення до дочки.

Дослідивши докази, суд вважає, що в позові належить відмовити з таких підстав.

У відповідності із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 503 від 10 грудня 2015 року затверджено висновок служби у справах дітей про доцільність і відповідність інтересам дитини позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом оглянуто документи, на підставі яких винесено цей висновок: характеристику з місця навчання ОСОБА_4, заяви її тітки ОСОБА_9 та баби ОСОБА_5, звернення адміністрації школи, центру практичної психології і соціальної роботи, Смілянського міського центру служб для сім'ї, молоді та дітей, а також начальника Смілянського МВ УМВСУ, постанов про накладення на ОСОБА_3 стягнень за ч.ч. 1, 3 ст. 184 КУпАП, заяви і пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 6-17, 40-56). Суд погоджується, що висновок органу опіки і піклування про доцільність і відповідність інтересам дитини позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав винесено з урахуванням обставин, встановлених з цих документів.

Однак з показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_5 (які, власне, і були ініціаторами позбавлення відповідачки батьківських прав) судом встановлено, що з початку 2016 року наведені в цих документах обставини кардинально змінились. Так, відповідачка, яка до цього дійсно не мала постійної роботи, зловживала спиртними напоями і взагалі не приділяла уваги вихованню дитини, на даний час припинила вживати спиртні напої і розійшлась з ОСОБА_6, який негативно впливав на неї. З тих пір ОСОБА_3 має постійну роботу, щиро прагне відновити сімейні стосунки з дочкою, намагається в міру можливості зустрічатись з дитиною, яка перебуває у реабілітаційному центрі для дітей в м. Черкасах. Згідно з їх показаннями, неповнолітня ОСОБА_4 також прагне жити з матір'ю і відновити з нею взаємини, категорично заперечує проти позбавлення матері батьківських прав.

З пояснень відповідачки судом зроблено висновок, що ОСОБА_3, яка за освітою є психологом, усвідомлює роль матері у вихованні дитини, а також наслідки усунення батьків від спілкування з дитиною та її виховання в підлітковому віці. З показань свідків судом встановлено, що поведінка ОСОБА_3 впродовж останніх 3 місяців свідчить про усвідомлену зміну її ставлення до дитини та дійове прагнення відновити взаємини з дочкою.

Згідно з актами обстеження житлово-побутових умов від 25 лютого і 31 березня 2015 року, як за місцем проживання відповідачки, так і за місцем проживання її дочки було створено належні умови для проживання і розвитку дитини.

Представник позивача погодився, що усунення матері від виховання дитини внаслідок позбавлення батьківських прав негативно вплине на ОСОБА_4

З урахуванням обставин, які склались в сім'ї відповідачки, суд вважає, що такий крайній захід, як позбавлення її батьківських прав, не виправдовує мети забезпечення прав дитини. Однак відповідачку належить попередити про необхідність змінити ставлення до дочки та покласти на орган опіки і піклування контроль за виконанням відповідачкою батьківських обов'язків. Таке рішення відповідатиме правовій позиції, викладеній в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3.

Враховуючи, що дитина залишиться жити з матір'ю, а суду не надано доказів ухилення відповідачки від утримання дочки, у вимогах про стягнення аліментів також належить відмовити.

На підставі ст.ст. 150, 151, 164, 166, 180 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, з урахуванням положень п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3, суд

вирішив:

Відмовити виконавчому комітету Смілянської міської ради Черкаської області в позові до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до дочки ОСОБА_4. Покласти на орган опіки і піклування виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Черкаської області через міськрайонний суд протягом 10 днів, набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі

оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Головуючий О.В. Компанієць