Ухвала

іменем україни

10 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 20 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 22 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 серпня 2008 року між ним та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 6 000 грн у вигляді встановленого ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, позивач просив суд стягнути з останньої на його користь заборгованість у розмірі 12 731 грн 26 коп., яка складається з: 6 000 грн - заборгованість за кредитом; 5 136 грн 29 коп. - заборгованість по процентам; 750 грн 62 коп. - комісія за користування кредитом; 250 грн - штраф (фіксована частина); 594 грн 35 коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 20 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22 квітня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 731 грн 26 коп., з яких: 6 000 грн - заборгованість за кредитом; 5 136 грн 29 коп. - заборгованість по процентам; 750 грн 62 коп. - комісія за користування кредитом; 250 грн - штраф (фіксована частина); 594 грн 35 коп. - штраф (процентна складова).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначені судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконувала умови кредитного договору, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що відповідач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження виконання нею умов договору.

Проте повністю погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 313 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справ судом першої інстанції, за результатами якого апеляційний суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу за правилами ст. 19 і гл. 7 розд. ІІІ цього Кодексу.

За змістом ухвала суду апеляційної інстанції повинна відповідати вимогам ст. 315 ЦПК України. Зокрема, у ній повинні бути зазначені мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, зазначеним вимогам ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає. Суд належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги; не перевірив законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення; не навів достатніх мотивів прийнятого ним рішення; не зазначив обставини, якими б спростовувалися доводи апеляційної скарги.

Судами установлено, що 28 серпня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 6 000 грн у вигляді встановленого ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно наданого банком розрахунку станом на 30 вересня 2014 року позичальник має заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 731 грн 26 коп., яка складається з: 6 000 грн - заборгованість за кредитом; 5 136 грн 29 коп. - заборгованість по процентам; 750 грн 62 коп. - комісія за користування кредитом; 250 грн - штраф (фіксована частина); 594 грн 35 коп. - штраф (процентна складова).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки; попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо за своїм внутрішнім переконанням. Результати оцінки доказів відображаються в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Проте, вирішуючи спір, апеляційний суд на зазначене увагу не звернув, у порушення ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України обставини справи з'ясував не повно; не перевірив умови договору кредиту щодо порядку його надання та виконання; не врахував, що кредитні кошти були перераховані відповідачу на платіжну картку, яка діє в межах визначеного строку; не встановив строк дії кредитного договору з урахуванням строку дії платіжної картки; не перевірив правильність наданого банком розрахунку боргу і його складових з урахуванням пояснень відповідача про повне погашення нею боргу; не з'ясував, коли та в якому розмірі боржником вносились платежі на погашення кредиту, який платіж був сплачений несвоєчасно і які наслідки прострочення кожного платежу; не врахував, що відповідно до заяви позичальника кредитний ліміт установлено у розмірі 3 300 грн, який в день отримання кредиту збільшено до 5 200 грн, тоді як судом установлено, що кредит наданий у розмірі 6 000 грн; не перевірив наявність цих розбіжностей та підстави збільшення банком ліміту кредитних коштів, не дав їм належної оцінки та дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи, що допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ч. 3 ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із направленням справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 22 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук Судді: В.І. Амелін