АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/1170/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 635/4408/15-ц Токарєва Н.М.
Категорія : договірні Доповідач -Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

Кругової С.С.,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення суми боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА :

25 березня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом , в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь 92500,00 грн. боргу та судові витрати у справі.

Свої вимоги обгрунтовула тим, що її донька, ОСОБА_5, перебувала у шлюбі з відповідачем з 29.12.1999 року по 07.11.2013 рік. У 2006 році коли її донька перебувала у шлюбі з відповідачем, вона передала належні їй кошти в розмірі 17 000, 00 доларів США в борг своїй дочці для придбання будівлі (магазин ІНФОРМАЦІЯ_1, розташований по АДРЕСА_1). Вказану будівлю було придбано за 85000 грн. - еквівалент 17000,00 доларів США. Зазначену суму грошових коштів, вони домовились з дочкою та колишнім зятем ОСОБА_4, що ті повернуть їх частками. Згідно договору купівлі - продажу від 27. 05.2006 р. єдиним власником даної нежитлової будівлі була її донька ОСОБА_5

Позивач зазначає, що оскільки, донька та відповідач не мали власного житла, донька знов звернулась надати їм з колишнім чоловіком гроші в борг для придбання житла. Вона знову дала гроші в борг в сумі сто тисяч гривень для купівлі 3/5 частки домоволодіння, загальною площею 74 кв. м, житловою площею 41.1 кв. м. по АДРЕСА_2 будинок придбано 21 липня 2011 року. Власниками будинку згідно договору купівлі - продажу є її донька та відповідач.

Позивач також зазначає, що 07 листопада 2013 року шлюб між її донькою та відповідачем було розірвано. Кошти, які вона дала в борг дочці та колишньому її чоловіку до теперішнього часу їй не повернули та за рішенням Красноградвського районного суду Харківської області відповідачу було виділено у власність ? зазначеного магазину.

Як на підставу позову позивач посилаючись на той факт, що зазначена нежитлова будівля придбана фактично за її особисті кошти, однак відповідач відмовляється сплатити половину сплаченої суми за будівлю та половину коштів за його частку домоволодіння придбану також за її особисті кошти. Вважає, що відповідач повинен повернути їй 42500,00 грн. за 1/2 частку нежитлової будівлі (магазин ІНФОРМАЦІЯ_1), та 50000,00 грн. за частку домоволодіння.

11.09. 2015 року представником відповідача до суду надані письмові заперечення, в яких, посилаючись на те, що ніяких боргових зобов»язань відповідач перед позивачем не має, просив відмовити позивачу в задоволенні вказаних позовних вимог.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмолено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обгрунутовує неповним з»ясуванням судом обставин, які мають значення для справи.

При цьому, позивач зазначає про наявність складеної її дочкою розписки про отримання в борг вказаних грошових коштів, яка нею не була пред»явлена до суду першої інстанції з поважних причин ,оскільки її наявність була нею виявлена після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі та просить дослідити вказану розписку як новий доказ.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін. а апеляційну скаргу-без задоволення. Свої заперечення обгрунтовує тим, що під час розгляду судом справи про поділ спільного майна подружжя, ОСОБА_5 не заявляла вимог про наявність перед її матір»ю грошових зобов»язань та будівлю магазину і 3/5 частини зазначеного житлового будинку ними придбані за власні кошти , в період перебування у шлюбі . При цьому, в ході розгляду вказаної справи як ОСОБА_5 так і ОСОБА_3, яка була допитана в цій справі в якості свідка, підтвердили, що будівлю магазину було придбано за кошти, отримані в кредит ОСОБА_5 , повернення яких відбувалось в період перебування їх у шлюбі.

Третя особа у справі : ОСОБА_5 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з»явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення їй судової повістки (а.с.192).

Про причини неявки суд не повідомила.

За таких обставин, судова колегія , у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України. вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_5 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, відповідача та його представника , перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 303 ЦПК України, при час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відмовляючи позивачу в задоволенні вказаних позовних вимог , суд першої інстанції, з посиланням на вимоги ст. ст. 1046, 1047, 1051 ЦК України, ч.3 ст. 10 ЦПК України, виходив з недоведеності позивачем факту укладання з відповідачем договору позики, зазначаючи на відсутність укладеного між нею , відповідачем та третьою особою письмового договору позики, як і відсутності розписки про передачу їм грошових коштів у борг.

Вказаний висновок суду відповідає вимогам закону на наявним у справі доказам, яким суд дав належну оцінку.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що відповідач та третя особа ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 29 грудня 1999 року по 07 листопада 2013 року та позивач у справі є матір»ю ОСОБА_5.

Матеріали справи також свідчать про те, що після розірвання шлюбу між сторонами виник спір про поділ спільного майна подружжя .

Як свідчить рішення Красноградського районного суду Харківської області від 20.11.2013 року , при зверненні до суду з позовом про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 , остання, посилаючись на те, що нежитлова будівля (магазин будматеріалів «ІНФОРМАЦІЯ_1») та 3/5 частини житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю подружжя, просила виділити їх їй , а відповідачу автомобіль та квартиру в АДРЕСА_2 посилаючись на те, що більшу частину коштів за які було придбано спірне майно заробила саме вона, оскільки працювала і по теперішній час працює приватним підприємцем, кіоск для зайняття підприємницькою діяльністю передала їй мати ( а.с.63-64).

При цьому, будь-яких посилань на наявність у них з відповідачем перед її матір»ю боргових зобов»язань, при розгляді справи про розподіл спільного майна подружжя, ні суду першої , ні апеляційної інстанції ОСОБА_5 не заявляла.

Під час розгляду цієї справи, позивач в судовому засіданні суду першої інстанції 20.10.2015 року зазначала на відсутність укладених між нею відповідачем та донькою договорів позики, також зазначала на те, що нею не відбиралась у них розписка про отримання грошей та їх передачу можуть підтвердити свідки.

ОСОБА_5. в судовому засіданні суду першої інстанції 20.10.2015 року також зазначала на те, що розписки матері про отримання в борг вказаних грошових коштів не давала.

Відповідно з положенням ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно з вимогами ст.1047 ЦК України, договір позики на суму, яка не менш як в десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця.

Згідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В порушення вказаних норм процесуального права, позивач будь-яких письмових доказів, які б свідчили, що позивач передавала в борг подружжю вказані грошові кошти, не надала, зазначаючи на їх відсутність та підтвердження факту передачі подружжю грошових коштів у борг свідками.

За таких обставин, суд першої інстанції обгрнутовано відмовив позивачу в задоволенні вказаних позовних вимог у зв»язку з їх недоведеністю позивачем.

При цьому, судова колегія критично відноситься до залученої позивачем до апеляційної скарги копії розписки, датованої 10.05.2006 року, відповідно до якої ОСОБА_5 отримала у позивача 17000,00 доларів США, які зобов»язувалась повернути (а.с.139), оскільки наявність такої розписки виникла після ухвалення судом першої інстанції зазначеного рішення та про наявність якої позивач в суді першої інстанції не заявляла, як і не заявляла про її втрату. Більш того, зазначені вище обставини справи , а саме пояснення позивача в судовому засідання суду першої інстанції, а також підстави на які посилалась дочка позивача - ОСОБА_5 при розгляді справи про розподіл спільного майна подружжя з відповідачем, свідчать про те, що така розписка з»явилась у позивача після ухвалення судом першої інстанції зазначеного рішення у справі .

З огляду на наведене, судова колегія не приймає копію зазначеної розписки як новий доказ, який не був наданий до суду першої інстанції позивачем з поважних причин.

Інші доводи, викладені ОСОБА_3 в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, були предметом їх розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315, 317, 319, 218 ЦПК України , судова колегія судової палати, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргуОСОБА_3 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, судя: І.Г. Гальянова

Судді : А.І. Колтунова

С.С. Кругова