Справа № 202/779/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 березня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шишляннікова О.В., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 6 вересня 1996 року. Мають двох синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який наразі досяг повноліття. З квітня 2014 року припинили з відповідачем шлюбні відносини, проживають окремо. Неповнолітній син знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнали частково в розмірі 1/6 частини його доходів, посилаючись на те, що ним періодично надається матеріальна допомога дітям. Наразі він не працює, має хронічне захворювання, яке потребує додаткових витрат. Має матір, яка є інвалідом 2 групи, та якій надає допомогу. Крім того, позивачем також пред'явлений позов про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 6 вересня 1996 року.

Мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В квітні 2014 року сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо.

Неповнолітній син проживає разом із позивачем.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначити не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже за змістом зазначених норм спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки свідчить про наявність між ними спору щодо утримання дитини.

За цих підстав суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо надання ним матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку.

Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Враховуючи, що відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, суд вважає, що розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4, що підлягає стягненню з відповідача, має бути визначений у твердій грошовій сумі.

Таким чином, з урахуванням матеріального стану сторін та всіх інших обставин, передбачених ст. 182 СК України, зокрема, того, що відповідач не є інвалідом, доказів надання ним матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та непрацездатної матері не надав, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліментів на утримання неповнотінього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісяця з послідуючою індексацією відповідно до закону, починаючи з 9 лютого 2016 року (дня пред'явлення позову до суду) до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до статті 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно з послідуючою індексацією відповідно до закону, починаючи з 9 лютого 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2судовий збір у дохід держави в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко