Справа № 359/6785/15-ц Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І. В.
Провадження № 22-ц/780/1144/16 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 26 10.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

10 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року позивач ПАТ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №DN81AR23880047 від 13 грудня 2007 року відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 81073 грн. (вісімдесят одна тисяча сімдесят три гривні), на термін до 12.12.2014 року включно, з відсотковою ставкою 0,80% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,5 % від суми наданого кредиту. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань утворилася заборгованість у розмірі 274942,01 грн.

Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Житомир, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», юридична адреса : 49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, розрахунковий рахунок №3111 (для погашення заборгованості), МФО 305299, , заборгованість за кредитним договором №DN81AR23880047 від 13.12.2007 у розмірі 129711 гривень 68 копійок (сто двадцять дев'ять тисяч сімсот одинадцять гривень шістдесят вісім копійок).

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення змінити в частині зменшення суми пені, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов про стягнення пені задольнити в повному обсязі. Зазначає, що суд безпідставно зменшив розмір неустойки за невиконання договору за відсутності підстав, передбачених ч.3 ст. 551 ЦК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 13.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №DN81AR23880047 (а.с.8-10).

Відповідно до п.7.1 розділу «Особливі умови» якого, банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти на строк з 13.12.2007 по 12.12.2014 включно у вигляді невідновлювальної лінії у розмірі 108562 гривні на наступні цілі: 71400 грн. - на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також 34,00грн. для сплати реєстрації предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2; на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ №DN81AR23880047 від 13.12.2007; договором особистого страхування №DN81AR23880047 від 13.12.2007 на строк до 12.12.2008 у сумі 3927,00грн., а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 5712,00 грн. та у розмірі 27489,00грн. на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.13, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,80% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,5% від суми наданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 Договору.

Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: з 13 по 17 число щомісяця, починаючи з наступного місяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1740,13 грн. для погашення заборгованості за кредитом, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

За змістом п.7.2 Кредитного договору, Позичальник доручає без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти: в сумі 71400 грн. на поточний рахунок автосалону «Клир-Авто», комісію банку в сумі 5712,00грн. на рахунок ПриватБанку, 3927,00грн. на сплату страхових платежів на рахунок страхової компанії ЗАО «Старховая компания «Ингосстрах», а також сплату за реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в розмірі, вказаному в п.7.1 договору на рахунок ДП «Інформаційний центр» МУЮ.

Відповідно до умов п.7.4 Кредитного договору, при порушенні Позичальником зобов'язань із погашення кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні.

Вирішуючи вказаний спір та частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. 1054 ЦК України і позивач свої зобов'язання за вказаним правочином виконав у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти у терміни, зазначені кредитним договором, а відповідач, у порушення вимог ст.ст. 526, 530, 1054 ЦК України належним чином у строки визначені договором зобов'язання не виконав.

Зменшуючи суму пені суд виходив з того, що розмір нарахованої позивачем пені значно перевищує розмір збитків, а відтак наявні передбачені ч.3 ст.551 ЦК України підстави для її зменшення.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступних підстав:

За змістом ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

У ч.1 ст. 549 ЦК України зазначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, з розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №DN81AR23880047 від 13.12.2007року станом 15 червня 2015 року на загальну суму 274942,01 грн. яка складається з наступного: 53778,95 грн. - заборгованість за кредитом, 33910,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 17022,23 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 169230,33 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

За таких обставин суд вірно прийшов до висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 53778,95грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 33910,50 грн, та заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 17022,23 грн..

Разом з тим суд обгрунтовано зменшив розмір пені із 169230 грн. 33 коп. до 25000 грн. з огляду на те, що розмір пені значно перевищує розмір понесених позивачем реальних збитків.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд, зменшуючи розмір неустойки (штрафу), допустив порушення норм матеріального права і не врахував, що розмір неустойки може бути зменшений за одночасної наявності обох умов, що вказані у ч. 3 ст. 551 ЦК України не грунтуються на вимогах закону, бо за змістом ч.3 ст.551 ЦК України, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки за рішенням суду, з урахуванням положень ст.3 ЦПК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року , яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Посилання апелянта на те, що суд не мотивував чому зменшено розмір пені саме до 25000, 00 грн., яка є надмірною, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Відповідно до п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання).

При зменшенні неустойки, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, а відтак наявні передбачені ч.3 ст.551 ЦК України підстави для її зменшення.

Інших доводів незаконності рішення апеляційна скарга не містить.

Висновки суду першої інстанції викладені в рішенні відповідають вимогам закону та обставинам справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази та ухвалив обґрунтоване рішення з вірним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: