Провадження № 2/127/6326/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Пєскову Є.Д.,

за участі представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Першої вінницької державної нотаріальної контори, ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Центрального відділу державної виконавчої служби м.Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про усунення перешкод в користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Першої вінницької державної нотаріальної контори, ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про усунення перешкод в користуванні власністю та просила зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності, зареєстрований реєстратором Першої вінницької державної нотаріальної контори 17.07.2007 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційними номерами обтяжень: 5315670, 5315698 та 5315760 ( архівні записи). Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору купівлі продажу від 17.06.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 за реєстровим №2-2535 їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_2. Однак у серпні місяці 2016 року вона випадково дізналася, що з січня 1998 року по даний час її квартира перебуває під арештом, у тому числі з 17.07.2007 року відомості про арешт квартири також зареєстровані у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстровими номерами обтяження: 5315670, 5315698, 5315760, де власником квартири зазначено іншу особу ОСОБА_2, а підставою обтяжень ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці. ОСОБА_3 зазначає, що вона не була учасником жодних судових спорів та не мала жодних невиконаних зобовязань перед іншими особами, спірна квартира ніколи не була предметом застави, ОСОБА_2 ніколи не був власником/співвласником спірної квартири, а певний період лише був зареєстрований та проживав у ній як член сімї, даний арешт квартири хоч і не позбавляє її права володіння власністю, однак створює перешкоди у користуванні та розпорядженні даною квартирою, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - Першої вінницької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, однак на адресу суду надав заяву від 25.10.2016 року №3046/01-16 про розгляд справи у їх відсутності, при вирішенні справи поклалися на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_2, який був одночасно допитаний в судовому засіданні в якості свідка пояснив, що він одружений на доньці позивачки. Остання є одноособовим власником квартири, а він лише певний час був зареєстрований та проживав за цією адресою. При цьому відмічає, що позивачка ніколи не була учасником жодних судових спорів та не мала жодних невиконаних зобовязань перед іншими особами. Та і він також ніколи не мав ніяких спорів, накладення арешту є для нього несподіванкою.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Центрального відділу державної виконавчої служби м.Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області не зявився в судове засідання по невідомим суду причинам, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо захисту права власності.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 17.06.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 за реєстровим №2-2535 ОСОБА_3, позивачу по справі, на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.7-9).

Із довідки ОСББ «Надбужанське 13» від 25.08.2016 року №023 вбачається, що у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована та проживає лише одна особа ОСОБА_3 (а.с.10).

Як слідує з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с.12), 17.07.2007 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою за реєстраційними номерами обтяжень: 5315670, 5315698, 5315760 на підставі ухвали б/н Ленінського районного суду м. Вінниці накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_3, власником якої зазначено ОСОБА_2

Судом не встановлено, що ОСОБА_2 є чи був власником/співвласником спірної квартири, жодні відомості щодо цього відсутні, останній певний період лише був зареєстрований та проживав у ній як член сімї, що підтверджується показаннями самого ОСОБА_2 Натомість, як встановлено судом, власником цієї квартири є позивач по справі.

Судом не встановлено, що ОСОБА_3 була учасником судових спорів та мала невиконані зобовязання перед іншими особами та спірна квартира була предметом застави.

Щодо відповідача ОСОБА_2, то як слідує із листа Вінницького міського суду м. Вінниці від 11.10.2016 року №06-14/305/2016, адресованого ОСОБА_2, за 1998 рік згідно алфавітних покажчиків цивільних та адміністративних справ Ленінського районного суду м. Вінниці, матеріали щодо ОСОБА_2 до суду не надходили, судом не реєструвались та не розглядались.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Враховуючи встановлені обставини справи, а саме, що вказана квартира АДРЕСА_2 ніколи не належала та не належить відповідачу ОСОБА_2, а належить на праві власності позивачу ОСОБА_3, суд прийшов до висновку, що накладення арешту на дану квартиру порушує та обмежує права позивача як власника, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 213- 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_3 у здійсненні нею права користування та розпорядження належними їй майном, а саме: зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3, зареєстрований реєстратором Першої вінницької державної нотаріальної контори 17.07.2007 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційними номерами обтяжень: 5315670, 5315698 та 5315760 ( архівні записи).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: