Справа №589/5400/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Стародубцева Л. О.
Номер провадження 22-ц/788/486/16 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
У Х В А Л А

09 березня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк»

на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2016 року

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2016 року закрите провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «Акцент - Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у зв'язку зі смертю відповідача.

В апеляційній скарзі ПАТ «Акцент - Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, зокрема, незаконним закриття судом провадження у справі, оскільки кредитні правовідносини не є особистими правовідносинами, що не допускають правонаступництва. Здійснення цього права не пов'язане з певною особою і може здійснюватись спадкоємцями цієї особи на передбачених законом умовах, а тому суд позбавив позивача законного права на стягнення заборгованості за кредитним договором, чим порушив норми процесуального законодавства.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

01 грудня 2015 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 та просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 11412,80 грн. за кредитним договором №А31YRG67310143 від 29 жовтня 2012 року, яка станом на 13 жовтня 2015 року складається з наступного: 3801,68 грн. - заборгованість за кредитом; 2,41 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 682,02 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5907,03 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; штрафи: 500 грн. (фіксована частина); 519,66 грн. (процентна складова).

Позивач посилався на те, що за кредитним договором він надав відповідачеві кредит в сумі 3801,67 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.2-5).

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач помер, а спірні правовідносини не допускають правонаступнитва.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 п. 4 ст. 311 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є порушення норм процесуального чи матеріального права.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

З копії актового запису про смерть № 892 від 08 листопада 2012 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто до відкриття провадження у цивільній справі (а.с. 34).

Частиною 1 ст. 310 ЦПК України передбачено, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частинами 1, 4 ст. 25 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

За ч. 1 ст. 37 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Процесуальне правонаступництво між відповідачем та його спадкоємцями у порядку ст. 37 ЦПК України допускається, якщо на момент відкриття провадження у справі цивільна правоздатність відповідача не припинилася.

Тобто, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку ст. 37 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, а не зміни відповідача, однак лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.

Порушений відносно фізичної особи, яка померла, цивільний процес не допускає процесуального правонаступництва.

Спадкоємці померлої на момент відкриття провадження у справі особи не є процесуальними правонаступниками у цій справі. Питання наявності правонаступництва у спірних матеріальних правовідносинах має вирішуватися за позовом, заявленим безпосередньо до спадкоємців цієї особи, з врахуванням положень ст. ст. ст. 527, 1216, 1218, 1282 ЦК України, згідно яких боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Пунктом 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати положення ст. 1282 ЦК України, за якою спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Нормами чинного законодавства України не передбачено судового врегулювання та вирішення спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України припинена.

За таких обставин висновок суду про закриття провадження у справі саме з тих підстав, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, є помилковим.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 помер до відкриття провадження у справі, його цивільна правоздатність припинилась, що, відповідно до положень ст. ст. 205, 310 ЦПК України, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, постановленої на підставі висновку про те, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, із закриттям провадження у справі з інших підстав, а саме - передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги банку про те, що суд не виконав вимоги ЦПК України щодо забезпечення повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи є безпідставними.

Згідно п.2 ч. 2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу суду з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 310, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2016 року в даній справі скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -