Справа № 362/2235/15-ц Головуючий у І інстанції Ковбель М. М.
Провадження № 22-ц/780/2490/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 07.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

07 квітня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Даценко Л.М.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Громадської організації «Садівницький масив «Глеваха-3», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення загальних зборів громадської організації, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернуласядо суду із вказаним вище позовом, який мотивувала тим, що вона є членом ГО «Садівницький масив «Глеваха-3». Посилалася, що під час проведення 21 червня 2014 року чергових зборів уповноважених членів садівницького масиву вона дізналася, що голова правління ОСОБА_4 ще у 2010 році провів відчуження частини адміністративної будівлі з приміщенням магазину, головному бухгалтеру та секретарю правління ОСОБА_2 Відчуження проведене на підставі нібито прийнятого рішення на загальних зборах 12 червня 2010 року. Вказує, що вона була присутня на цих зборах і напевно знає, що рішення про відчуження приміщення магазину не приймалося, а конференція взагалі була скликана і проведена із порушенням Статуту. Зокрема, правління садівницького масиву не повідомило його членів про дату, час та місце скликання зборів і порядок денний, порушивши п.3.4.1 Статуту. Крім того, конференція є неправомочною у звязку із відсутністю кворуму. На голосування були поставлені питання, які не були включені до порядку денного, таке рішення протирічить статутній меті товариства та інтересам його членів.

У звязку із наведеним просила визнати недійсними рішення зборів уповноважених (конференції) членів ГО «Садівницький масив «Глеваха-3» від 12 червня 2010 року щодо передачі членам садівницького масиву для подальшої приватизації земельних ділянок біля 1,2,3,4 ліній, приватизації озера і будівлі велостоянки, про продаж ОСОБА_2 частини будівлі, в якій розташований магазин, та про зарахування коштів від продажу до цільових внесків на будівництво доріг.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року позов задоволено в повному обсязі. Визнано недійсним рішення зборів уповноважених (конференції) членів ГО «Садівницький масив «Глеваха-3» від 12 червня 2010 року.

Третя особа ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що вона не була повідомлена про час розгляду справи. Судом невірно встановлено правовідносини між сторонами і відповідно невірно застосовано норми матеріального права, зокрема ст.ст.97,98 ЦК України не регулюють спірних правовідносин, а ст.215 ЦК України, на яку посилається суд у рішенні, регулює питання визнання недійсними правочинів, а не рішень зборів громадської оганізації. Суд всупереч ст.174 ЦПК України помилково прийняв до уваги заяву відповідача ГО «Садівницький масив «Глеваха-3» про визнання позову, бо дана заява суперечить закону та порушує її права, як покупця, якому рішенням зборів надано дозвіл про купівлі майна. Суд допустив порушення вимог ст.214 ЦПК України та не виконав її вимоги, не звернувши уваги, що у справі відсутні докази незаконності прийнятих загальними зборами рішень. Суд не зясував в чому полягає порушення прав позивачки оспорюваним рішенням. Також не були залучені інші учасники, яким надано дозвіл на приватизацію оспорюваним рішенням, бо це стосується їх прав.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримала, просила задоволити та скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Позивачка ОСОБА_3 та представник відповідача ГО «Садівницький масив «Глеваха-3» всуді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до оформленого двома протоколами рішення зборів уповноважених (конференції) членів ГО «Садівницький масив «Глеваха-3» від 12 червня 2010 року, членам садівницького масиву передано для подальшої приватизації земельні ділянки біля 1,2,3,4 ліній, приватизації озера, будівлі велостоянки, прийнято рішення про продаж ОСОБА_2 частини будівлі, в якій розташований магазин та про зарахування коштів від продажу до цільових внесків на будівництво доріг.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що у справі містяться докази недодержання на момент прийняття спірного рішення норм чинного законодавства та Статуту ГО «Садівницький масив «Глеваха-3», а тому з огляду на визнання позову відповідачем, яке не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб, позов підлягає задоволенню.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони не грунтуються на матеріалах справи і зроблені в результаті порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до розяснень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК).

Задовольняючи позов, суд не зазначив у рішенні встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини (ст.215 ЦПК України), вказавши лише про визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.174 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову.

Приймаючи визнання позову відповідачем як підставу для задоволення позову та зазначаючи про це у рішенні, суд не звернув уваги на те, що таке визнання позову порушує права та законні інтереси третьої особи ОСОБА_2, якої воно безпосередньо стосується в частині рішення зборів щодо продажу останній нерухомого майна, а тому не може бути підставою для задоволення позову.

Крім того, суд не врахував, що визнання позову відповідачем не може бути прийняте, бо воно порушує права інших членів садівницького масиву, яким оспорюваним рішенням загальних зборів надано право на приватизацію ділянок. Підтвердженням цього є дві заяви членів садівницького масиву "Глеваха-3" ОСОБА_5 і ОСОБА_6, подані ними до апеляційного суду про залучення їх до участі у справі у якості третіх осіб, бо рішення суду першої інстанції порушує їх права щодо приватизації ділянок, наданих рішенням загальних зборів.

Ухвалюючи рішення, суд вказав, що у справі містяться докази недодержання на момент прийняття оспорюваного рішення норм чинного законодавства та Статуту ГО «Садівницький масив «Глеваха-3». Проте такі висновки суду суперечать матеріалам справи, в яких відсутні докази, передбачені ст.57 ЦК України, з цього приводу.

При цьому суд не вказав у рішенні, які саме норми чинного законодавства та Статуту порушені і в чому полягає таке порушення, що свідчиь про незаконність та необгрунтованість судового рішення.

Визнаючи недійсним рішення зборів уповноважених (конференції) членів ГО «Садівницький масив «Глеваха-3» від 12 червня 2010 року в повному обсязі, суд вийшов за межі позовних вимог. Так позивачкою заявлені вимоги про визнання недійсними рішення зборів від 12 червня 2010 року не вцілому, а в частині передачі членам садівницького масиву для подальшої приватизації земельних ділянок біля 1,2,3,4 ліній, приватизації озера і будівлі велостоянки, про продаж ОСОБА_2 частини будівлі, в якій розташований магазин, та про зарахування коштів від продажу до цільових внесків на будівництво доріг.

Наведене є порушенням норм процесуального права, зокрема ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Задовольнячи вимоги, суд допустив порушення норм процесуального права, зокрема ст.64 ЦПК України, взявши до уваги фотокопію протоколу загальних зборів від 12 червня 2010 року, яка не завірена, а оригінал не досліджувався. Витребування оригіналу протоколу було необхідним з огляду на його розбіжність із іншою фотокопією протоколу, яка також не завірена.

При вирішенні спору, суд помилково застосував ст.215 ЦК України, яка регулює правовідносини щодо визнання недійсним правочину. Рішення зборів за своїм змістом не є правочином, а відтак ст.215 ЦК України до спірних правовідносин застосована бути не може.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права, яке є обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не грунтується на матеріалах справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

На підтвердження своїх доводів щодо змісту оспорюваного нею рішення позивачка ОСОБА_3 надала суду при подачі позову дві фотокопії протоколу загальних зборів ГО «Садівницький масив «Глеваха-3» від 12 червня 2010 року, які належним чином не завірені, крім того містять розбіжності між собою.

В суді апеляційної інстанції представник ГО «Садівницький масив «Глеваха-3» пояснив, що оригінал протоколу загальних зборів від 12 червня 2010 року в садівницькому масиві відсутній. За таких обставин, колегія суддів позбавлена можливості встановити обставини щодо проведення загальних зборів садівницького масиву, повістки денної, голосуваньна зборах та прийнятих на них рішень.

Крім того, колегія суддів виходить з того, що позивачка не надала суду доказів на підтвердження свої доводів про те, що правління садівницького масиву не повідомило його членів про дату, час та місце скликання зборів 12 червня 2010 року, порядок денний зборів, що конференція є неправомочною у звязку із відсутністю кворуму, а на голосування були поставлені питання, які не були включені до порядку денного

За таких обставин колегія суддів відмовляє у позові з підстав його недоведеності.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у позові ОСОБА_3 до Громадської організації «Садівницький масив «Глеваха-3», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення загальних зборів громадської організації.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: