АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 676/8284/14-ц
Провадження № 22-ц/792/206/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

секретар Гриньова А.М.

з участю : представника позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому цивільну справу № 676/8284/14-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 26 листопада 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ТОВ «Кей-Колект», звертаючись до суду з позовом, вказувало, що між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», були укладені кредитні договора № 0 від 21 грудня 2007 року та № 0 від 25 вересня 2006 року. Відповідно до умов кредитних договорів банк надав позичальнику кредити в сумі, відповідно, 404000 грн. та 21000 доларів США, а позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених кредитними договорами повертати кредити, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредитів. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0 від 21 грудня 2007 року та кредитним договором № 0 від 25 вересня 2006 року ОСОБА_2 та банк уклали іпотечний договір № 4383- А від 21 грудня 2007 року та іпотечний договір № Б/Н від 15 лютого 2007 року. Відповідно до умов іпотечних договорів в іпотеку було передано нерухоме майно: нежиле приміщення (виробництво м'ясних виробів) з фірмовим магазином, загальною площею 905,7 кв.м. Предмет іпотеки знаходиться на земельній ділянці площею 2793,0 кв.м, що є власністю відповідача. Предмет іпотеки знаходиться за адресою АДРЕСА_1. В подальшому, 12 грудня 2011 року банк відступив ТОВ «Кей-Колект» згідно із договором факторингу № 1 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до відповідача за зобов'язаннями по кредитному договору № 0 від 21 грудня 2007 року та за кредитним договором № 0 від 25 вересня 2006 року та іпотечним договором № 4383-А від 21 грудня 2007 року, іпотечним договором № Б/Н від 15 лютого 2007 року. В порушення умов кредитних договорів позичальник свої зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого ________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Вдовичинський А.В. провадження № 22-ц/792/206/16

Доповідач - Костенко А.М. Категорія № 19, 27

станом на 1 грудня 2013 року його заборгованість за кредитним договором № 0 становить - 560806 грн. 35 коп. і складається : з заборгованості по основній сумі кредиту - 341434 грн. 63 коп., заборгованість за процентами - 219371 грн. 72 коп.; заборгованість відповідача за кредитним договором № 0 становить 19848,86 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 1 жовтня 2014 року складає - 256566,36 грн., а саме: заборгованість по основній сумі кредиту - 14526,01 доларів США, заборгованість за процентами - 5322,85 доларів США. Курс НБУ на 1 жовтня 2014 року 1 дол. США = 12.955 грн. Тому позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 в розмірі 560806 грн. 35 коп. та за кредитним договором № 0 в розмірі 19848,86 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 256566 грн. 36 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки, а сам : - нежиле приміщення (виробництво м"ясних виробів) з фірмовим магазином, загальною площею 905.7 кв.м. Предмет іпотеки знаходиться на земельній ділянці, площею 2793,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та посвідченний приватним нотаріусом Кам'янець-Подільського міського нотаріального округу та зареєстровано у реєстрі за № 3072, стягнути з відповідача на його користь судовий збір у розмірі 3654 грн.

Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив ухвалити рішення яким в рахунок погашення заборгованості станом на 2 жовтня 2015 року за кредитним договором № 0 від 25 вересня 2006 року в сумі 22366,59 дол. США, що еквівалентно в національній валюті станом на 2 жовтня 2015 року - 473127 грн. 34 коп. (заборгованість по основній сумі кредиту - 14511,01 доларів США; заборгованість за процентами - 7855,58 доларів США) та кредитним договором № 0 від 21 грудня 2007 року в сумі 752689 грн. 53 коп. (заборгованість по основній сумі кредиту - 341434 грн. 63 коп., заборгованість за процентами - 411254 грн. 90 коп.) згідно іпотечного договору за № 4383-А від 21 грудня 2007 року та іпотечного договору Б/н від 15 лютого 2007 року, звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_2- - нежитлове приміщення з фірмовим магазином, загальною площею 905,7 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці площею 2793,0 кв.м, за адресою АДРЕСА_1, посвідчені приватним нотаріусом Кам'янець-Подільського міського нотаріального округу Хмельницької області, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеного на стадії оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення дій по реалізації предмета іпотеки; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3654 грн.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду до участі у справі в якості третьої особи,яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - залучено ПАТ «УкрСиббанк».

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 26 листопада 2015 року вказаний позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «Кей-Колект» за кредитним договором № 0 від 25 вересня 2006 року в сумі 20874,94 доларів США, що еквівалентно в національній валюті станом на 26 листопада 2015 року - 492592 грн. 26 коп. (в т.ч.: заборгованість по основній сумі кредиту - 13800,02 доларів США, заборгованість за процентами - 7074,92 доларів США) та кредитним договором № 0 від 21 грудня 2007 року в сумі 612881 грн. 99 коп. (в т.ч.: заборгованість по основній сумі кредиту 252977 грн. 95 коп., заборгованість за процентами - 359904 грн. 04 коп.) звернути стягнення на предмет іпотеки зазначений в іпотечному договорі за № 4383-А від 21 грудня 2007 року та іпотечному договорі б/н від 15 лютого 2007 року, які посвідчені приватним нотаріусом Кам'янець-Подільського міського нотаріального округу Хмельницької області та зареєстровані в реєстрі за № 3073 та № 293 відповідно, - нежитлове приміщення з фірмовим магазином, загальною площею 905,7 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці площею 2793, кв.м, за адресою АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеного на стадії оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення дій по реалізації предмета іпотеки. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей-Колект» судовий збір у розмірі 3295 грн. 27 коп.

Рішення суду ТОВ «Кей-Колект» в апеляційному порядку не оскаржувало.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, його представник ОСОБА_3, просять скасувати вказане рішення, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Вказують, що при вирішенні спору суд не взяв до уваги розпорядження № 231 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 3 квітня 2009 року і листа Національної комісії по регулюванню ринків фінансових послуг, які визначають, що передача права вимоги до фізичної особи за договором факторингу є незаконною, а ОСОБА_2 є фізичною особою - боржником. Також при вирішенні спору суд не звернув уваги на відсутність у стягувача - ТОВ «Кей-Колект» відповідної індивідуальної чи генеральної ліцензії, згідно із якої позивач має право нараховувати відсотки в іноземній валюті. На думку апелянта, позивач взагалі не довів належними і достатніми доказами факту відступлення права вимоги за договором факторингу, укладеним між ТОВ «Кей-Колект» і ПАТ «УкрСиббанк». Крім того, апелянт та його представник вказують, що під час вирішення спору суд не взяв до уваги факт пропуску строку позовної давності.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 3, 4 ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Так, судом встановлено, що 25 вересня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0 за яким банк надав відповідачу кредит в формі поновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі в сумі 21000 доларів США строком на 11 років до 25 вересня 2017 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,3% річних. За цим договором ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання повернути кредит до 25 вересня 2017 року шляхом внесення щомісячних платежів згідно графіка погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитом, що складається з заборгованості по кредиту та відсоткам. При порушенні позичальником зобов'язань з погашення кредиту позичальник зобов'язався сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу. А також у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту та/або сплатити процентів банк має право стягнути з позичальника суму боргу в тому числі й шляхом звернення стягнення на предмет забезпечення договору та інше майно позичальника.

15 лютого 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2, що випливають з кредитного договору № 0 від 25 вересня 2006 року. Предметом іпотеки є нежитлове приміщення (виробництво м'ясних виробів) з фірмовим магазином , загальною площею 905,7 кв.м. по АДРЕСА_1 яке належить ОСОБА_2 на праві власності. Згідно умов договору у випадку порушення позичальником ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса або за договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотеко держателя.

21 грудня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 був укладений ще один кредитний договір № 0 за яким банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 404000 грн. строком на 7 років до 19 грудня 2014 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13,9% річних. За цим договором ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання повернути кредит до 19 грудня 2014 року шляхом внесення щомісячних платежів згідно графіка погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитом, що складається з заборгованості по кредиту та відсоткам. При порушенні позичальником зобов'язань з погашення кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу. У випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту та/або сплатити процентів банк має право стягнути з позичальника суму боргу.

21 грудня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2, що випливають з кредитного договору № 0 від 21 грудня 2007 року. Предметом іпотеки є нежитлове приміщення (виробництво м'ясних виробів) з фірмовим магазином, загальною площею 905,7 кв.м. по АДРЕСА_1 яке належить ОСОБА_2 на праві власності. Згідно умов договору у випадку порушення позичальником ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса або позасудового врегулювання у відповідності до вимог Закону України «Про іпотеку».

12 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» (клієнт) і ТОВ «Кей-Колект» (фактор) укладено договір факторингу та договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, згідно яких банк відступив фактору своє право вимоги до ОСОБА_2 за договорами кредиту від 25 вересня 2006, 21 грудня 2007 року та договорами іпотеки від 15 лютого 2007 року, 21 грудня 2007 року.

Позичальник ОСОБА_2 належним чином свої зобов'язання за кредитними договорами не виконував, внаслідок чого в період в межах строку позовної давності з 4 листопада 2011 року (до суду позивач звернувся 3 листопада 2014 року) станом на 2 жовтня 2015 року (дата, на яку визначено розмір заборгованості позивачем в заяві про уточнення позовних вимог) заборгованість ОСОБА_2 складає :

- № 0 від 25 вересня 2006 року в сумі 13290,94 долари США, що еквівалентно 281193 грн. 38 коп., з яких : 8504,18 долари США - тіло кредиту, 4786,76 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами;

- № 0 від 21 грудня 2007 року в сумі 327191 грн., з яких : 252977 грн. 95 коп. - тіло кредиту, 74213 грн. 05 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами.

9 липня 2014 року ТОВ «Кей -Коллект» були направлені повідомлення іпотекодавцю про відступлення ТОВ «Кей-Колект» прав вимоги за укладеними договорами та наявність заборгованості по кредитному договору, погашення існуючої заборгованості і попередження про стягнення звернення на предмет іпотеки.

Вказані обставини підтверджуються кредитними договорами, договором іпотеки, договорами відступлення права вимоги, розрахунком заборгованості за період з 4 листопада 2011 року по 2 жовтня 2015 року, письмовими вимогами про погашення заборгованості та іншими матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Крім того відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідачем та його представником було подано до суду заяву про застосування судом строку позовної давності до вимог позивача.

Як вбачається з кредитних договорів, в цих договорах було передбачено обов"язок позичальника здійснювати погашення заборгованості за кредитом окремими щомісячними платежами.

Оскільки умовами договорів були встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, аналізуючи умови кредитних договорів та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 листопада 2013 року (справа №6-116цс13), прийнятій за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні вказаних норм права. Така ж правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13.

За наведених обставин з врахуванням норм цивільного законодавства, правових позицій Верховного Суду України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно звернув стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості по кредитним договорам, яку підставно визначив в межах строків позовної давності.

Доводи апеляційної скарги, пояснення апелянта з посиланням на розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 231 від 3 квітня 2009 року, що договір факторингу може бути укладений лише у тому випадку, якщо боржником є суб'єкт господарювання, а не фізична особа, а тому даний договір є незаконним, слід відхилити.

У відповідності до вимог ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсність договору факторингу та договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 12 грудня 2011 року, укладених між АКІБ «УкрСиббанк» (клієнт) та ТОВ «Кей-Колект» (фактор), прямо не встановлена законом, розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 231 від 3 квітня 2009 року є піднормативним документом, в Цивільному кодексі України вказаних обмежень щодо укладення договору факторингу не передбачено, вказані вище договора судом недійсними не визнавались.

Вимоги ж ч.2 ст. 1079 ЦК України, на яку посилається апелянт, стосуються сторін виключно самого договору факторингу, а не боржників, борги які передаються за даним договором.

Крім того в постановах Верховного Суду України, прийнятих за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, наприклад від 27 січня 2016 року по цивільній справі за №6-1912цс15 про визнання договору іпотеки недійсною, де стороною виступало ТОВ «Кей-Коллект», яке за цим же договором факторингу від 12 грудня 2011 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» і ТОВ «Кей-Колект», набуло право вимоги за спірним іпотечним договором, Верховний Суд України жодних висновків щодо неправомірності договору факторингу не зробив, а навпаки задовольнив саме заяву ТОВ «Кей-Коллект» як належної сторони.

Слід також відхилити і посилання апелянта на відсутність у позивача ліцензії на здійснення валютних операцій та відповідно правомірність його вимог щодо стягнення боргу в іноземній валюті.

Укладаючи договір відступлення права вимоги (ст.ст. 513, 514, 516, 517, 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України), банк і фактор не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тому до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо валюти кредитування.

Тобто, належним виконанням зобов'язання з боку боржника є повернення кредиту у строки, в розмірі та у валюті, визначеної кредитним договором.

Ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні кредитного валютного договору, а в даному випадку між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір відступлення права вимоги, тому такі доводи апелянта є необґрунтованими.

Безпідставними також є твердження апелянта про недоведеність факту відступлення права вимоги ПАТ «УкрСиббанк» ТОВ «Кей-Колект».

В матеріалах справи наявні : договір факторингу та договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки з додатками де зазначені номери кредитних договорів, договора іпотеки, укладені ОСОБА_2 з банком, а також копія акту приймання-передачі прав вимоги по договору факторингу та договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки.

В судовому засіданні апеляційного суду судом було оглянуто нотаріально посвідчені договір факторингу та договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки з усіма додатками в повному обсязі.

Необґрунтованими є доводи апелянта про пропуск позивачем строків звернення до суду з підстав того, що банк 12 травня 2011 року вимагав достроково повернути кредитні кошти по обом кредитним договорам.

Як вбачається з повідомлень-вимог від 12 травня 2011 року банк повідомив позичальника лише про наявність простроченої заборгованості по кредитним договорам за період з 1 січня по 30 квітня 2011 року та попередив про право банку звернути стягнення на предмет іпотеки для погашення даних заборгованостей.

Отже в цих повідомленнях відсутні вимоги банку про дострокове повергнення кредитних коштів та таких вимог банк до позичальника не пред'являв.

Не заслуговують на увагу і твердження апелянта про пропуск позивачем строків позовної давності, який на думку апелянта потрібно рахувати з останніх платежів, які були ним здійснені відповідно по кредитному договору від 25 вересня 2006 року - 30 червня 2011 року, по кредитному договору від 21 грудня 2007 року - 28 лютого 2011 року.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк

З договору про надання споживчого кредиту від 28 вересня 2006 року № 0 вбачається, що позичальник зобов'язаний повертати банку кредит щомісячно в терміни, встановлені графіком (додаток № 1), що є невід'ємною частиною договору, але в будь-якому випадку не пізніше 25 вересня 2017 року, а згідно договору № 0 від 21 грудня 2007 року не пізніше 19 грудня 2014 року.

Таким чином кінцевий строк виконання основного зобов'язання з повернення суми кредиту сторонами встановлений одному договору до 25 вересня 2017 року, по іншому до 19 грудня 2014 року, а тому твердження апелянта, що позивачем пропущено строк позовної давності і в позові необхідно відмовити в повному обсязі є хибними, позивачем лише пропущено строк позовної давності щодо чергових платежів в період до 4 листопада 2011 року, який судом і був застосований, однак при цьому позивачем не пропущено строк позовної давності щодо повернення суми боргу за період з 4 листопада 2011 року в цілому

В той же час суд першої інстанції, визначаючи розмір заборгованості за кредитним договорам в рахунок погашення якої необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки, визначив дану заборгованість по кредитному договору № 0 від 25 вересня 2006 року в сумі 20874,94 долари США, по кредитному договору № 0 від 21 грудня 2007 року в сумі 612881,99 грн., однак при цьому не навів в рішенні розрахунків визначення таких сум.

Як вбачаться з матеріалів справи, 18 листопада 2015 року позивачем була подана до суду заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач визначив розмір заборгованості станом на 2 жовтня 2015 року в сумі 22366,59 доларів США по договору від 25 вересня 2006 року та 752689 грн. 53 коп. по договору від 21 грудня 2007 року, однак ніяких довідок чи детальних розрахунків цієї суми суду не надав.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача за власною ініціативою надав суду і просив долучити до справи детальний розрахунок та довідку-розрахунок заборгованості за період з 4 листопада 2011 року по 2 жовтня 2015 року, за якими заборгованість ОСОБА_2 за кредитними договорами складає відповідно:

- по договору № 0 від 25 вересня 2006 року в сумі 13290,94 долари США, що еквівалентно 281 193,38 грн., з яких : 8504,18 долари США - тіло кредиту, 4786,76 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами;

- по договору № 0 від 21 грудня 2007 року в сумі 327 191 грн., з яких : 252977,95 грн. - тіло кредиту, 74213,05 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами.

З вказаними розміром заборгованості ОСОБА_2 погодився та просив долучити ці розрахунки до матеріалів справи.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що оскільки в судовому засіданні апеляційного суду сам позивач надав суду детальний розрахунок та довідку-розрахунок заборгованості по кредитним договорам за період з 4 листопада 2011 року по 2 жовтня 2015 року, визнав, що саме такий розмір заборгованості має ОСОБА_2 по вищевказаним кредитним договорам, з врахуванням вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України щодо змагальності та диспозитивності цивільного процесу слід звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за період з 4 листопада 2011 року по 2 жовтня 2015 року, за кредитними договорами, відповідно : по договору № 0 від 25 вересня 2006 року в сумі 13290,94 долари США, що еквівалентно 281 193,38 грн., по договору № 0 від 21 грудня 2007 року в сумі 327191 грн.

Крім того в резолютивній частині рішення в порушення вимог Закону України «Про іпотеку» суд першої інстанції не встановив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену відповідно до частини шостої статті 38 цього Закону.

Посилання суду в резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності (незалежним) експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій суперечить вимогам ст.ст. 39 та 43 Закону України «Про іпотеку».

Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», слід дійти висновку про те, що в розумінні норми ст. 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч.6 ст. 38 Закону.

Аналогічні правові позиції викладені в Постановах Верховного Суду України від 7 жовтня 2015 року № 1935цс15 та від 21 жовтня 2015 року № 1561цс15.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача надала до суду висновок експерта оцінювача від 18 лютого 2016 року, за яким вартість предмету іпотеки - нежитлового приміщення (виробництво м'ясних виробів) з фірмовим магазином, загальною площею 905,7 кв.м. по АДРЕСА_1 складає 9435583 грн.

Вказаний висновок відповідає вимогам ст. 38 Закону України «Про іпотеку». З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні з викладенням абзацу другого резолютивної частини в іншій редакції з зазначенням розміру заборгованості за період з 4 листопада 2011 року по 2 жовтня 2015 року за кредитними договорами відповідно по договору № 0 від 25 вересня 2006 року в сумі 13290,94 долари США, що еквівалентно 281193,38 грн., по договору № 0 від 21 грудня 2007 року в сумі 327191 грн. та початкової ціни предмету іпотеки в сумі 9 435 583 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 26 листопада 2015 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 перед товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» за кредитними договорами, укладеними між Публічним акціонерним товариством „УкрСиббанк" та ОСОБА_6:

- № 0 від 25 вересня 2006 року в сумі 13290,94 долари США, що еквівалентно 281 193,38, з яких : 8504,18 долари США - тіло кредиту, 4786,76 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами;

- № 0 від 21 грудня 2007 року в сумі 327 191 грн., з яких : 252977,95 грн. - тіло кредиту, 74213,05 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами звернути стягнення на предмет іпотеки, зазначений в іпотечному договорі за № 4383-А від 21.12.2007р. та іпотечному договорі б/н від 15.02.2007р., які посвідчені приватним нотаріусом Кам'янець-Подільського міського нотаріального округу Хмельницької області Лозінською Є.М. та зареєстровані в реєстрі за № 3073 та № 293 відповідно, - нежитлове приміщення (виробництво м'ясних виробів) з фірмовим магазином, загальною площею 905,7 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці площею 2793,0 кв.м, за адресою АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки у межах процедури виконавчого провадження та встановити початкову ціну предмету іпотеки в сумі 9435583 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко