Справа № 357/3094/16-ц
У Х В А Л А

"11" березня 2016 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. , розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Орган опіки та піклування, Відділ реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження, посилаючись на те, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила доньку ОСОБА_2, батьком дитини був записаний ОСОБА_3. На час народження вона не перебувала у шлюбі, а тому відомості про батька в свідоцтві про народження записані з її вказівки, відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Заявниця просила суду встановити юридичний факт, що вона, ОСОБА_1, є матір'ю та єдиним представником своєї малолітньої доньки ОСОБА_2, запис про батька якої в Книзі реєстрації народження та Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України проведено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини вказані за вказівкою матері та з її слів. Встановлення факту заявниці необхідно для виїзду на постійне проживання до Ізраїлю і набуття громадянства Ізраїлю.

Даний спір не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 256 ЦИПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» неповнолітні громадяни України виїжджають з України за наявності паспорта громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичного паспорта, службового паспорта,

проїзного документа дитини, який видається дітям у віці до 18 років, або якщо вони вписані в закордонний паспорт одного з батьків, та у його супроводі.

Крім того, відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010р. № 724) Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків:

- якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску;

- якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном;

- у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій:

- свідоцтва про смерть другого з батьків;

- рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків;

- рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім;

- рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним;

- рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків;

- довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010р. № 724) Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється … - у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, а саме довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Тобто, для виїзду неповнолітніх громадян України за кордон передбачений зазначений вище порядок, який визначає перелік необхідних документів, серед яких не передбачено можливості надання судового рішення про встановлення того чи іншого факту щодо родинних відносин між дитиною та її законним представником, тим більше встановлення факту єдиного законного представника дитини.

Отже, в даному випадку встановлення судом факту того, що заявниця - ОСОБА_1, є матір'ю та єдиним представником своєї малолітньої доньки ОСОБА_2, запис про батька якої в Книзі реєстрації народження та Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України проведено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини вказані за вказівкою матері та з її слів, не може породжувати жодних юридичних наслідків.

А відповідно до ст.ст. 234, 256 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 / зі змінами/ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження судами розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Оскільки, як вказано вище, факт родинних відносин між дитиною та її законним

представником, тим більше встановлення факту єдиного законного представника дитини, не тягне за собою жодних юридичнимх наслідків для заявника, тому що рішення суду про встановлення такого факту не може бути підставою згідно із законом для вирішення питання про виїзд дитини за кордон та отримання громадянства іншої держави, а саме для цього заявник і просить встановити даний факт, то подана ним заява не може бути предметом судового розгляду в порядку окремого провадження.

Крім того, як вбачається з доданих до заяви документів, уповноваженим органом заявнику не відмовлено в прийнятті документів для виїзду дитини за кордон та отримання громадянства іншої держави.

За ч. 2 п. 1 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010р. № 724), ст.ст. 122, 234, 256 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 відмовити у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у зв'язку з тим, що дана заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Заяву з доданими до неї документами повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Б. І. Кошель