печерський районний суд міста києва
Справа № 2-1961/11
У Х В А Л А

13 січня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Цокол Л.І. ,

при секретарі - Сторожук Є. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на неправомірні дії Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області під час примусового виконання виконавчого листа виданого Печерським районним судом м. Києва від 15 травня 2012 року за №2-1961 на виконання рішення цього ж суду про стягнення аліментів на його утримання з ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів останнього. Посилаючись на те, що суб'єкт оскарження допустив не передбачене законами зменшення виплат, умисно не ураховував усі види доходів боржника, просив зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області виконувати рішення своєчасно та проводити стягнення у повному обсязі.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 підтримав вимоги своєї скарги ( т.5 а.с. 126-129), наполягав на тому, що державний виконавець під час здійснення примусового виконання судового рішення зменшує розмір аліментів встановлених судовим рішенням, чим порушує його законні права та інтереси як стягувача, не здійснює відрахування з усіх доходів боржника, не вживаючи заходів для встановлення цих доходів.

Державні виконавці Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області Гордієнко Н.І. та Марченко Я.В. заперечували проти задоволення скарги. Державний виконавець Гордієнко Н.І. зазначила про те, що відділом ДВС було вжито усіх передбачених заходів визначених Законом України «Про виконавче провадження», після отримання відповідей про доходи боржника складено довідку - розрахунок, визначено суму заборгованості по сплаті аліментів виходячи з розміру аліментів встановленого рішенням суду, після чого запропоновано боржнику його сплатити та накладено арешт на усе його майно у зв'язку з цим.

Представник боржника ОСОБА_2 ОСОБА_5 під час судового розгляду заперечував проти задоволення скарги, вказуючи на те, що державною виконавчою службою здійснюються усі належні заходи щодо виконання судового рішення, зокрема складено довідку - розрахунок про заборгованість боржника по сплаті аліментів від 15 травня 2015 року з усіх видів доходів, які одержує боржник. При цьому на погляд боржника вказана довідка - розрахунок є не вірною, у зв'язку з чим було ініційовано звернення до аудитора з проханням перевірити правильність складеного розрахунку нарахованої заборгованості.

Інші особи, які брали участь у розгляді справи, в судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Суд вислухавши пояснення стягувача, державних виконавців, представника боржника, вивчивши матеріали цивільної справи та матеріали виконавчого провадження, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Аналогічні положення містить і ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

У п. З Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

З матеріалів справи убачається, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2012 року задоволено позов прокурора в інтересах ОСОБА_1 - інваліда другої групи та стягнуто з ОСОБА_2, 1937 року народження на користь ОСОБА_1, 1975 року народження аліменти на утримання останнього у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів.

15.05.2012 року було видано виконавчий лист та пред'явлено стягувачем до виконання.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 18.07.2012 року було відкрите виконавче провадження.

Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем у відповідності до вимог ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» було направлено запити щодо доходів боржника, отримано відповідь та 15 травня 2015 року складено довідку - розрахунок. Згідно вказаної довідки стягнення відповідно до встановленого судовим рішенням розміру аліментів проводиться з доходів боржника, зокрема : з місця роботи ТОВ БДБК «Меркурій», пенсії та підприємницької діяльності . Згідно матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця інших доходів боржник не має.

Відповідно до складеної довідки - розрахунку заборгованість боржника складає 482 809,40грн. Боржником сплачено 27 липня 2015 року - 277грн. та 14 серпня 2015 року - 190 494,86грн.

Після нарахування заборгованості державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника з метою погашення заборгованості по аліментам.

Також встановлено, що боржник не погоджується з розміром нарахованої заборгованості та звернувся до аудитора з метою перевірки правильності його складання.

Згідно ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В даному випадку судом встановлено те, що державним виконавцем рішення суду про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини усіх його доходів виконується відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» , оскільки державним виконавцем встановлені всі доходи боржника з яких можливо проводити стягнення, що підтверджується наданими документами.

Стягувач ОСОБА_1 із довідкою - заборгованістю від 15 травня 2015 року обізнаний, та відповідно має право оскаржити її якщо вважає розрахунок не вірним, подавши відповідні належні аргументи та доводи. Під час даного судового розгляду стягувач ОСОБА_1 окрім власних припущень щодо неправильності дій державного виконавця достатніх вагомих аргументів не навів.

Вказане свідчить про відсутність підстав для задоволення поданої скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, залишити без задоволення. Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом п'яти днів з дня її оголошення, а особами, що брали участь у справі, але не були присутні під час оголошення - в той же строк з дня отримання її копії.

Суддя Цокол Л.І.