Справа №: 398/3419/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"25" лютого 2016 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді - Нероди Л.М.,

секретарі - Борозни Л.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позов мотивує тим, що з 08.01.2000 року по липень 2015 року позивач і відповідач перебували у шлюбі. За час шлюбу набули майно: житловий будинок, який придбав 29.02.2008 року ОСОБА_2, меблі, побутову техніку. Позивач просить поділити майно виділивши їй майно: письмовий стіл, вартістю 1 000 грн. 00 коп.; комп'ютерний стілець, вартістю 500 грн. 00 коп.; пральну машину, вартістю 3 500 грн. 00 коп.; килим дитячий, вартістю 150 грн. 00 коп.; праску, вартістю 500 грн. 00 коп.; куточок кухонний, вартістю 2 000 грн. 00 коп.; виділивши відповідачу майно: телевізор, вартістю 5 000 грн. 00 коп.; кухню, вартістю 3 000 грн. 00 коп.; мікрохвильову піч, вартістю 500 грн. 00 коп.; м'який куточок, вартістю 1 000 грн. 00 коп. Також позивач просить визнати право власності за нею на 1 / 2 частку житлового будинку АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просили задоволити.

Відповідач позовні вимоги визнав, крім куточка кухонного вартістю 2 000 грн. 00 коп., а при наданні пояснень позовні вимоги не визнав повністю.

Вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини.

06.02.2015 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області розірвано шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстровано 08.01.2000 року у Палаці урочистих подій Олександрійської міської ради Кіровоградської області, актовий запис №06.

Сторони не заперечували той факт, що у період шлюбу подружжя придбало наступне майно: письмовий стіл, вартістю 1 000 грн. 00 коп.; комп'ютерний стілець, вартістю 500 грн. 00 коп.; пральну машину, вартістю 3 500 грн. 00 коп.; килим дитячий, вартістю 150 грн. 00 коп.; праску, вартістю 500 грн. 00 коп.; куточок кухонний, вартістю 2 000 грн. 00 коп., телевізор, вартістю 5 000 грн. 00 коп.; кухню, вартістю 3 000 грн. 00 коп.; мікрохвильову піч, вартістю 500 грн. 00 коп.; м'який куточок, вартістю 1 000 грн. 00 коп. Також сторони не заперечували щодо вартості даного майна.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Житловий будинок АДРЕСА_1 придбав ОСОБА_2 29.02.2008 року. Договір купівлі-продажу від 29.02.2008 року нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіною І.В.

Даний договір містить інформацію, що проведено повний розрахунок 05.03.2008 року, про що ОСОБА_4 подала відповідну заяву до нотаріуса та зареєстровано за №906 від 05.03.2008 року.

Право власності на будинок АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_2 03.03.2008 року у КП МБТІ реєстровий №7131/116.

Судом встановлено, що угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжям не досягнуто.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Під час розгляду справи №6-2641цс15 Верховний Суд України висловив правову позицію, про те що, статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У зв'язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Під час розгляду справи відповідач зазначив, що для придбання даного будинку було укладено між ОСОБА_2 та відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» кредитний договір №780954/ФО від 05.03.2008 року та надано кредитні кошти у розмірі 6 928 доларів США 65 центів.

Відповідно до Іпотечного договору від 05.03.2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіною І.В., предмет іпотеки - будинок АДРЕСА_1

П. 1.3 вищезазначеного договору вказує, що ринкова вартість об'єкту нерухомості складає 38 190 грн. 00 коп.

Однак, відповідач не надав відповідних та належних доказів, про те, що спірний будинок був придбаний за отримані кошти відповідача та, що він особисто повернув кредитні кошти до банку.

Таким чином, факт набуття майна під час шлюбу та, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти і спільна праця подружжя є доведеним.

Отже відсутні підстави для застосування правового висновку №6-2641цс15 Верховного Суду України.

Стаття 10 ЦПК України вказує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд дійшов висновку, що позивач захищає порушене право у такий спосіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 61, 69, 70, 71, 110, 112 СК України, ст. ст. 10, 30, 57, 58, 64, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задоволити.

Поділити спільне майно подружжя між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження право власності на 1 / 2 частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Залишити в користуванні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження майно: письмовий стіл, вартістю 1 000 грн. 00 коп.; комп'ютерний стілець, вартістю 500 грн. 00 коп.; пральну машину, вартістю 3 500 грн. 00 коп.; килим дитячий, вартістю 150 грн. 00 коп.; праску, вартістю 500 грн. 00 коп.; куточок кухонний, вартістю 2 000 грн. 00 коп.

Залишити в користуванні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження майно: телевізор, вартістю 5 000 грн. 00 коп.; кухню, вартістю 3 000 грн. 00 коп.; мікрохвильову піч, вартістю 500 грн. 00 коп.; м'який куточок, вартістю 1 000 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА