АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/581/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Левченко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівДемченка В. А. , Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - Пастухова Олега Володимировича на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 15 лютого 2008 року ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ Комерційний Банк Дельта) та ОСОБА_7 уклали кредитний договір № 002-10991-150208, відповідно до п.1.2. якого Банк відкрив відповідачу картковий рахунок НОМЕР_1, випустив та надав платіжну картку та ПІН-код до неї; здійснює обслуговування Держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в додатку №1 до договору та умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками.

Відповідно до п.5.2. договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобов'язань за цим договором.

Банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачена п.1.3 кредитного договору на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2000 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається.

Відповідно до договору відповідач зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом.

Відповідно до п.3.4 держатель доручає банку здійснювати з рахунку договірне списання грошових коштів.

Станом на 18 травня 2015 року відповідач не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 13 260 грн., яка складається з тіла кредиту - 13260 грн.

Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання.

Тому Банк просив стягнути з ОСОБА_7 на свою користь заборгованість по кредитному договору на загальну суму 13 260 грн.

Всі судові витрати по справі покласти на відповідача.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ПАТ "Дельта Банк" - Пастухов О.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, не врахування судом першої інстанції ряд суттєвих обставин, що наводились позивачем, як на підставу для задоволення позову банку, просив рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. (ч.1,2 ст.1054 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 лютого 2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір №002-10991-150208(а.с. 4).

Відповідно до п.1.2. договору Банк відкриває Держателю картковий рахунок НОМЕР_1 в національній валюті України - гривні, оформляє та надає в користування Держателя платіжну картку платіжної системи Visa International, а також ПІН-код до карти; здійснює обслуговування позивача на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в додатку №1 до договору та згідно з умовами цього договору і Правил.

Банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачена п.1.3 кредитного договору на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2000 грн.

Відповідно до умов цього договору ОСОБА_7 зобов'язана щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначені в тарифах, яка виникла за попередній звітний місяць(п.3.6 Договору).

Відповідно до п.3.4 держатель доручає банку здійснювати з рахунку договірне списання грошових коштів.

Згідно розрахунку Банку, станом на 18 травня 2015 року відповідач не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 13 260 грн., яка складається з тіла кредиту - 13260 грн.(а.с.3).

Відповідно до п. 1.4 договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої на умовах погоджених сторонами у цьому Договорі, та не потребує підписання додаткових угод.

14 вересня 2015 року ОСОБА_7 подала до суду письмові заперечення на позовну заяву Банка, де зазначала, що останній платіж здійснила 11 травня 2011 року та просила застосувати до даних правовідносин позовну давність(а.с.40-43).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 6 листопада 2013 року (N 6-116цс13), 18 червня 2014 року (N 6-61цс14) та 30 вересня 2015 року( N 6-154цс15).

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею cвого боргу або іншого обов'язку.

Частиною 3 ст. 264 ЦК України встановлено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, останні платежі по даному договору були здійснені 11 травня 2011 року та 18 жовтня 2013 року.

Відповідно до заяви на переказ готівки №27545448 від 18 жовтня 2013 року, платіж на суму 250 грн. здійснено ОСОБА_9, хоча отримувачем є ОСОБА_7 на рахунок отримувача НОМЕР_2, Банк ПАТ «Дельта Банк (а.с.84). Відповідач ОСОБА_7 заперечувала факт надання нею доручення будь-якій особі для перерахування коштів на її картковий рахунок.

Призначення платежу зазначено: зарахування коштів на рахунок ОСОБА_7 НОМЕР_2 за договором №002-10991-150208 від 15 лютого 2008 року. Про те, що дана сума призначена для погашення боргу по кредиту мова не йде.

Таким чином, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що в даному випадку платіж від 18 жовтня 2013 року здійснений не відповідачем, а іншою особою, кредитним договором не передбачено, що зобов'язання по погашенню кредиту може здійснюватися іншою особою, а тому це не є діями, що свідчать про визнання відповідачем свого боргу у розумінні ст. 264 ЦК України та правильно застосував позовну давність, відмовивши позивачу в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстави для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду немає, оскільки воно постановлено правильно, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - Пастухова Олега Володимировича - відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :