Справа № 751/251/16-ц Провадження № 22-ц/795/539/2016 Головуючий у I інстанції -Філатова Л. Б. Доповідач - Шитченко Н. В.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

при секретарі - Бивалькевич Т.В.,

за участю ОСОБА_1,

представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2016 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документу на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2016 року в задоволенні заяви ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській Організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 07 грудня 2015 року відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Альфа-Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати зазначену ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити заяву ПАТ «Альфа-Банк».

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, оскільки спір про стягнення заборгованості по кредиту не носить публічно-правового характеру та не зачіпає суспільно значимі інтереси держави та суспільства, правовідносини стосовно виконання умов кредитного договору носять суто приватно-правовий характер.

Заявник зазначає, що виходячи із приписів ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» не забороняється використовувати іноземну валюту, яка виражена у грошовому еквіваленті у гривні та звертає увагу на те, що заборгованість по кредиту рішенням третейського суду була стягнута у національній валюті - гривні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали даної справи та матеріали третейської справи № 2072-9/552/15, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань, оскільки у відповідності до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні заяви ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 07 грудня 2015 року, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа, у якій було прийнято рішення третейського суду, згідно п. 14 ст. 6 ЗУ «Про третейські суди» не підвідомча третейському суду.

Такий висновок суду першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам чинного законодавства, що регулює правовідносини в сфері діяльності третейських судів.

Встановлено, що 21 листопада 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № SME0005824, за яким кредитор надав позичальнику 200000 доларів США, а останній зобов'язався погашати кредит та проценти, комісії (за їх наявності) за кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені умовами договору (а.с. 7-9).

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором, 21 листопада 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № SME0005824/3 (а.с. 10), а 22 серпня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 - договір поруки № SME0005824/6 (а.с. 11), за умовами яких поручителі на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед кредитором відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_2

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 07 грудня 2015 року позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено. Стягнуто солідарно зі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № SME0005824 від 21 листопада 2007 року в сумі: за нарахованими відсотками - 497745,19 грн., по пені - 790650,59 грн.; стягнуто зі ОСОБА_3 пеню за договором поруки № SME0005824/3 від 21 листопада 2007 року в сумі 53667,01 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 пеню за договором поруки № SME0005824/6 від 22 серпня 2014 року в сумі 53667,01 грн.; стягнуто солідарно зі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» витрати по сплаті третейського збору в сумі 400 грн. (а.с. 3-6).

Частиною 6 ст. 56 ЗУ «Про третейські суди» та ч. 1 ст. 389-10 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду. Зокрема зазначено, що суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Згідно приписів ст.ст. 1, 2, 6 ЗУ «Про третейські суди» підвідомчість справ, які можуть бути вирішені в рамках третейського судочинства, обмежена сферою приватного права. До сфери компетенції третейських судів входить вирішення спорів, що виникають між приватними особами з питань, які не торкаються публічно значимих відносин. Спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення третейського суду від 07 грудня 2015 року постановлене щодо проведення розрахунку за укладеним резидентами кредитним договором, предметом якого була іноземна валюта - долар США.

Порядок здійснення на території України розрахунків в іноземній валюті регулюється Декретом КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Цей закон встановлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ в регулюванні валютних операцій, права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контрою, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Норми цього закону спрямовані на регулювання порядку проведення розрахунків іноземною валютою, носять імперативний характер, вони вкрай обмежують свободу резидентів при здійсненні таких розрахунків. Статтею 16 Декрету встановлено фінансові санкції, які застосовуються до резидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання. Так, ч. 1 ст. 16 Декрету передбачена адміністративна відповідальність за незаконне використання валютних цінностей як засобу платежу (ст. 162 КУпАП).

Отже, норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб - забезпечення стабільності української грошової одиниці - гривні.

Наявність у правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку - третейськими судами.

Встановивши, що дана справа, у якій було прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду, суд першої інстанції, з врахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-831цс15, дійшов обґрунтованого висновку про відмову ПАТ «Альфа-Банк» у видачі виконавчого листа. Отже доводи апеляційної скарги про те, що даний спір про стягнення заборгованості за кредитом не носить публічного-правового характеру та не зачіпає суспільно значимі відносини держави, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки вони ґрунтуються на невірному розумінні заявником вимог закону.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, постановленою з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - відхилити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2016 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: