Провадження № 2/229/1259/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря Пантелєєвої Є.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дружківки цивільну справу по позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

02 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, у якому вказала, що 04 березня 1988 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. 25 грудня 1989 року вони з відповідачем зареєструвалися та стали мешкати у будинку матері позивача ОСОБА_3 за адресою: м. Дружківка, вул. Попова, 19.

08 вересня 2008 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 цей будинок.

На початку квітня 2010 року позивач з відповідачем припинили шлюбні відносини. На початку липня 2015 року відповідач пішов з будинку, вивіз з нього свої особисті речі. Рішенням суду від 27 серпня 2015 року шлюб між ними було розірвано. З липня 2015 року ОСОБА_2 не мешкає в будинку з власної ініціативи, не користується житлом і не сплачує комунальні послуги. Перепон для користуванням житлом позивач не чинила. Фактично відповідач придбав у власність будинок № 29 по вул. Попова та мешкає в ньому. Своїми діями відповідач чинить перешкоди позивачу користуванні і розпорядженні своєю власністю. Позивач несе витрати по сплаті комунальних послуг за відповідача, а також не має можливості отримати житлову субсидію. Просить суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю і визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловою площею в будинку № 19 по вул. Попова в м. Дружківці Донецької області.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Пояснила, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, але восени 2015 року шлюб вони розірвали. Відповідач у липні 2015 року забрав свої речі та пішов з будинку, зійшовся з іншою жінкою і мешкає у буд. 29 по вул. Попова в м. Дружківка. Він не мешкає в будинку №19 по вул. Попова більше року, за комунальні послуги не платить, а тому він втратив право користування цим житлом. Просить її позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що з ОСОБА_1 вони перебували у шлюбі тривалий час, але у 2015 році вони розірвали шлюб, оскільки останні роки між ними часто виникали сварки. Він набагато покращив будинок №19 по вул. Попова, в якому вони мешкали з ОСОБА_1, двір, паркан, побудував гараж. Але ОСОБА_1 вигнала його з будинку і він не має можливості туди зайти. Він бажає забрати звідтіля будівельні матеріали, які він вкладав у розбудову будинку і подвіря. На теперішній час він бажає придбати будинок №29 по вул. Попова, в якому мешкає. Він не має наміру жити в будинку ОСОБА_1, але зніметься з реєстрації у цьому будинку тільки тоді, коли забере гараж і будівельні матеріали звідтіля і оформить купівлю на свій будинок.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Будинок №19 по вул. Попова у м. Дружківці Донецької області належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування жилого будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки від 08 вересня 2008 року, зареєстрованому в державному реєстрі правочинів за №3121630 08 вересня 2008 року (а.с.7-8).

У будинку з 15 квітня 1998 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що сторони проживали у шлюбі тривалий час, але більше року тому відповідач пішов від ОСОБА_1 Проживає він у будинку №29 по вул. Попова з осені 2015 року. Декілька разів вона бачила, як ОСОБА_2 приходив до будинку №19, щоб забрати якісь речі. Він приходив з коляскою, вивозив металеві ворота, інші будівельні матеріали. Також бачила його декілька разів вночі, коли він залазив до гаражу через драбину, також щось виносив з подвіря. Декілька разів свідок чула, як, прийшовши в цей двір, ОСОБА_2 сварився з ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що знає сторін вже багато часу. Вони тривалий час прожили разом, виховували трьох дітей. ОСОБА_2 дуже роботящий, багато чого зробив у будинку та подвірї №19 по вул. Попова, де вони жили, тримав худобу там. Рік тому вона побачила, що він перебрався до будинку №29 по вул. Попова. Потім вона взнала, що вони з дружиною розлучилися. Знає, що він має намір купити будинок №29, зараз він наводить там порядок і приводить до ладу.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. І власник, згідно зі ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм будинком.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

До поважних причин закон може віднести строкову службу в армії, навчання, робота за кордоном, лікування, тривалі відрядження тощо.

Відповідно до акту від 28 серпня 2016 року, складеного головою територіального комітету мікрорайону Донський-2, відповідач ОСОБА_2 в зазначеному будинку фактично не проживає з липня 2015 року (а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 02 вересня 2016 року, тобто після спливу одного року з часу не проживання відповідача у квартирі, що є предметом позову.

Суд встановив, що 01 липня 2015 року саме відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_1, а рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 27 серпня 2015 року їх шлюб був розірваний (а.с.10). Цей факт свідчить про те, що ініціатором припинення шлюбних відносин і розірвання шлюбу був відповідач.

З акту від 28 серпня 2018 року, з пояснень свідків суд встановив, що відповідач покинув будинок позивача у липні 2015 року, переїхав у будинок №29 по вул. Попова, має намір придбати його у власність. Цей факт не заперечує й сам відповідач. Більш того, він сам зазначив, що не має бажання проживати в будинку позивача, а має тільки претензії до колишньої дружини щодо поділу нерухомого майна, яке він добудував та обладнав зручностями за час їх сумісного проживання. Також він пояснив, що приходить до будинку №19 тільки, щоб забрати свій інструмент і будівельні матеріали.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вказане положення процесуального закону кореспондується зі ст. 61 ЦПК України, яка згідно з абзацом першим частини 1 та частинам 2 - 4 встановлює, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд дійшов до висновку, що в судовому засіданні встановлений факт не проживання відповідача у будинку позивача понад один рік за його власною ініціативою та його бажанням без поважних причин.

Відповідач не надав суду достатніх доказів того, що позивач чинить йому перешкоди у проживанні в ІНФОРМАЦІЯ_1. Періодичне відвідування будинку відповідачем не можна вважати обставиною, яка свідчить про його постійне проживання в будинку позивача.

Та обставина, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у будинку позивача, але там не мешкає без поважних причин, порушує її права як власника будинку, позивач, не отримуючи ніяких доходів відповідача, оплачує за нього комунальні послуги. Крім того, вона не має можливості розпорядитися майном, яке їй належить.

Відповідач ОСОБА_2 не проживає у будинку понад рік без поважних причин, а тому, відповідно до ст. 405 ЦК України, він втратив право на користування цим житлом, і позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 400,00 грн.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 88, 131, 209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.319, 391, 405 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 своєю власністю будинком №19 по вул. Попова в м. Дружківці, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування житлом - будинком №19 по вул. Попова м. Дружківки Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Попова, 29, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу у сумі 400 (чотириста) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С. О. Рагозіна