Унікальний номер справи 333/6704/15-ц
Номер провадження 2/333/147/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 1 березня 2016 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий суддя Фунжий О.А., при секретарі Лященко В.А., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивачів ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ВАТ «Запоріжнерудпром», третя особа Запорізька міська рада, про визнання права власності на квартиру, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою про визнання права власності на квартиру в порядку набувальної давності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 15 травня 2001 р. позивач ОСОБА_4 перебував в трудових відносинах з відповідачем. Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради від 19 липня 2002 р. ОСОБА_4 як робітнику вказаного підприємства виділено квартиру АДРЕСА_1. У тому ж році позивачі вселились в зазначену квартиру та мешкають в ній по цей час. У вересні 2005 р. ОСОБА_4 припинив трудові відносини з відповідачем. Рішенням суду від 11 червня 2015 р. за позивачами визнано право користування вказаною квартирою. Оскільки позивачі добросовісно заволоділи квартирою і продовжують відкрито, безперервно володіти нею протягом більш 10 років, вони просять визнати за ними право власності на 1/3 частину квартиру за кожним в порядку набувальної давності в

Позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердили позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволенні позову.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час розгляду справи, в судове засіданні не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи проти задоволення позову.

Представник третьої особи Запорізької міської ради, ОСОБА_3 в судовому засіданні просила винести рішення у відповідності зі законодавством.

Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дослідженими в судовому засіданні документами встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 9 серпня 2001 р. власником квартири АДРЕСА_1 є ВАТ «Запоріжнерудпром». (а.с. 24, 25-26)

Згідно трудовому контракту від 15 травня 2001 р. позивач ОСОБА_4 з 15 травня 2001 р. перебував у трудових відносинах з ВАТ «Запоріжнерудпром». (а.с. 23) Відповідно до п. 1.2 контракту товариство зобовязується на строк дії контракту надати працівникові службове приміщення за адресою: АДРЕСА_2. Вказане житлове приміщення одночасно надається ОСОБА_5, обом надається право користування в обсязі, передбаченому ЖК України, для житла такого виду. Після закінчення строку дії контракту наймач укладає з працівником договір про передачу в найом вказаного житлового приміщення. Згідно п. 4.1 контракту строк дії контракту до 15 травня 2006 р.

Протоколом спільного засіданні адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Запоріжнерудпром» від 22 травня 2002 р. вказана квартира надана ОСОБА_4, склад сімї 4 особи, зі зняттям з квартирного обліку. (а.с. 33)

Вказане рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Запоріжнерудпром» затверджено розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради від 19 липня 2002 р. (а.с. 34-35)

В судовому засіданні встановлено, що ордер на вказану квартиру відповідною установою не видавався, але з січня 2002 р. позивачі мешкають у спірній квартирі. (а.с. 30)

Згідно наказу від 26 вересня 2005 р. ОСОБА_4 звільнено з роботи з 1 грудня 2005 р. (а.с. 36)

В судовому засіданні встановлено, що після звільнення ОСОБА_4 з роботи позивачі залишились мешкати в квартирі, договір найму житлового приміщення, передбачений п. 1.2 трудового контракту, з ними не укладався, позивачі мешкають в квартирі по цей час (а.с. 68), з ними укладені договори на надання комунальних послуг, які вони систематично сплачують. (а.с. 75-86)

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2012 р. за позивачами визнано право користування вказаним житловим приміщенням. (а.с. 37-38) Рішенням суду встановлено, що спірна квартира в установленому законом порядку не віднесена до числа службових, службовий ордер на неї не видавався.

В подальшому позивачі неодноразово звертались до відповідача із заявами про визнання за ними права власності на квартиру (а.с. 39-40), на що отримали відповідь про неможливість вчинення такого правочину. (а.с. 71)

Рішенням Запорізької міської ради від 23 червня 2010 р. надано згоду на прийняття в дарунок до комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя вказаної спірної квартири від ВАТ «Запоріжнерудпром». (а.с. 72) Однак в судовому засіданні встановлено, що зазначене рішення міської ради до цього часу не виконано, квартира знаходиться у власності ВАТ «Запоріжнерудпром».

У відповідності зі ст. 344 ч.1 ЦК України, на яку посилаються позивачі в підтвердження своїх позовних вимог, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Аналізуючи вказану норму цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що головною ознакою набувальної давності є добросовісність заволодіння чужим майном, коли особа не знала і не могла знати про те, що вона користується чужою річчю.

Між тим в судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що позивачам достовірно було відомо про належність спірної квартири ВАТ «Запоріжнерудпром», що виключає визнання за ними права власності на спірну квартиру в порядку набувальної давності.

Крім того, відповідно до ст. 344 ч.3 ЦК України якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі користувались спірною квартирою на підставі трудового контракту від 15 травня 2001 р. (а.с. 23), спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Запоріжнерудпром» від 22 травня 2002 р. (а.с. 31), затвердженого розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради від 19 липня 2002 р. (а.с. 34) При цьому в трудовому контракті зазначено, що строк його дії до 15 травня 2006 р., фактично ОСОБА_4 звільнено з роботи з 1 грудня 2005 р. (а.с. 36) Відповідно до п. 1.2 трудового контракту від 15 травня 2001 р. після закінчення строку дії контракту наймач укладає з працівником договір про передачу в найом вказаного житлового приміщення, але вказаний договір фактично не укладено. Викладене свідчить про те, що п'ятнадцятирічний строк, передбачений ст. 344 ч.3 ЦК України, ще не настав, тому питання про набуття права власності за набувальною давністю є передчасним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 213-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

У задоволені позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ВАТ «Запоріжнерудпром», третя особа Запорізька міська рада, про визнання права власності на квартиру відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А.Фунжий