Справа №521/30/16-ц
Провадження №2/521/1725/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23 березня 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Поліщук І.О.,
при секретарі Святецькій І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,
Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, а також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу її реєстрації згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.
У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, суд зі згоди представника позивача ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з вимоги направленої на адресу ОСОБА_2 від 23.01.2014 року №303/01 та ОСОБА_1 від 29.01.2014 року №366/01, ПАТ «Марфін Банк» вимагає погасати кредит, проценти, комісії та нараховану пеню в повному обсязі в 30-денний строк з моменту отримання цієї вимоги. У випадку невиконання даної вимоги, після закінчення вказаного строку, Банк буде вимушений звернутися до суду за стягненням заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя, звернути стягнення на предмет застави у встановленому законом та договірному порядку.
Відповідно до ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України «Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України».
Факт укладання кредитного договору, розмір заборгованості встановлені рішенням від 08.02.2016 року Бершадського районного суду Вінницької області у справі №126/3688/15-ц за позовом ПАТ «МАРФІН БАНК» до ОСОБА_2.
Таким чином на підставі ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
У відповідності з пунктами 15.7., 15.8. Договору застави, частиною 1 статті 20 Закону України «Про заставу», частиною 1 статті 589 та частиною 2 статті 590 Цивільного кодексу України встановлено, що Позивач має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на Предмет застави, в тому числі достроково звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобовязань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані, вимагати дострокового виконання зобовязань зі сплати кредиту, відсотків та комісії а в разі невиконання звернути стягнення на Предмет застави, в тому числі достроково.
Право звернення стягнення на предмет застави виникає у Позивача незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобовязань за Кредитним договором також у випадку порушення Позичальником якого-небудь із зобовязань, передбачених умовами Кредитного договору.
Згідно ст. 590 ЦК України, ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу», №2654-ХІІ від 02.10.92 р., звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», №1255-IV від 18.11.03., звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим законом.
Статтею 591 ЦК України встановлено, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.
ч.2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», №1255-IV від 18.11.03 р., встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються...4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяжування із застосуванням однієї із процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, яка передбачає і продаж обтяжувачем предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
При цьому пунктом 2 Розділу ІХ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Статтею 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», також надано право Банку задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі будь-якій особі-покупцю. Договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно.
Відповідно до п.24 договору застави звернення стягнення і реалізація предмету застави здійснюється в позасудовому порядку, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або на підставі рішення суду.
Заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із способів звернення стягнення на предмет застави, передбачених договором.
03.12.2015 року Позивачем ПАТ «МАРФІН БАНК» зареєстроване звернення стягнення на предмет застави за Договором Застави. Копія витягу №48471942.
Відповідно до п.3 та п.4 договору застави передбачені вимоги, що забезпечуються заставою за договором.
Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України «Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання».
Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.
Тому, виходячи з вищенаведеного, суд вважає позов законним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному об'ємі.
Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Сплата позивачем судового збору в розмірі 3666,91 гривень підтверджується меморіальним ордером. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3666,91 гривень судового збору.
Керуючись ст.ст. 3, 15, 11, 16, 61, 107,169, 208, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 586, 589, 590 ЦК України, ст.ст.17, 19, 20 Закону України «Про заставу», суд
Позов Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом яких постановив його за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку на протязі десяти днів.
В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів.