Справа № 456/1419/16-ц
Провадження № 2/456/1173/2016
РІШЕННЯ

іменем України

03 жовтня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Гулкевича О. В. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

16.05.2016р. ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № LVXRRX04799204 від 04.10.2007р. в сумі 48 925,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що відповідно до укладеного 04.10.2007р. між ЗАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем договору № LVXRRX04799204 останній отримав кредит на принципах поворотності, платності, строковості у сумі 1510,77 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ЗАТ КБ "Приватбанк" на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009р. 17.07.2009р. проведено державну реєстрацію змін.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти щомісячний платіж для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом за відсотками, комісією, а також інші витрати, згідно умов.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, встановленому кредитним договором.

Відповідач, отримавши кошти, своєчасно їх не повернув, відсотки та інші платежі, передбачені договором, не сплачував, тобто не виконав зобовязання за договором, тому відповідно до вимог ст.526,527,530,1054 ЦК України позивач просив стягнути з нього заборгованість, яка станом на 19.04.2016р. становить 48 925,74 грн., з яких: 917,18 грн. - заборгованість за кредитом; 13 287,04 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 606,54 грн. заборгованість за комісією за користування кредитом, 31308,99 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2305,99 грн. штраф (процентна складова).

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав письмову заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та відмовити в позові, застосувавши строк позовної давності загальний і спеціальний.

Згідно із ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь з справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст.ст. 57,58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до умов кредитного договору № LVXRRX04799204 від 04 жовтня 2007 року такий укладений на 24 місяці - по 04.09.2009р. включно; дата остаточного повернення кредиту - 04.09.2009року.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Сторонами також встановлено строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку щомісяця в період з 15 по 20 число позичальник повинен надавати банку грошові кошти щомісячний платіж в розмірі 126,38 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом за відсотками, комісією, а також інші витрати, згідно умов.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три року. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.2. ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Згідно із ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

В даному випадку згідно із умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити неустойку за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та процентів за його користування повинне здійснюватись позичальником щомісячно рівними частинами, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Відповідачем подано письмову заяву про застосування строку позовної давності.

На підставі матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 останній платіж за кредитним договором № LVXRRX04799204 від 04 жовтня 2007 року здійснив 22 жовтня 2008 року, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6-7).

Отже, відповідно до вище викладеного, у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Аналогічна позиція викладена ВСУ у постанові від 27.01.2016 року по справі № 6-990цс15.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачеві не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 10,60,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.256-258,261,266,267 ЦК України, суд

вирішив:

в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № LVXRRX04799204 від 04.10.2007р. в сумі 48925,74 грн. відмовити в повному обсязі.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня отримання його копії через Стрийський міськрайонний суд.

Головуючий-суддя ОСОБА_2