У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення апеляційного суду Полтавської області від 17 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У липні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 01 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав у кредит грошові кошти у сумі 5 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач зобов'язання за зазначеним кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим його заборгованість перед банком станом на 31 травня 2013 року становила 27 095,59 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 листопада 2013 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 01 листопада 2007 року в розмірі 27 095,96 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 квітня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 13 листопада 2013 року залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 17 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» порушує питання про скасування рішення апеляційного суду Полтавської області від 17 грудня 2015 року та залишення в силі заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 листопада 2013 року,мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що строк дії кредитного договору від 01 листопада 2007 року було продовжено, відповідно до п. 9.12 Умов і правил, отже позовна заява подана у межах строку позовної давності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Останній платіж на погашення заборгованості за зазначеним вище кредитним договором ОСОБА_2 здійснив у грудні 2008 року, дія картки закінчилася 31 жовтня 2009 року, нова банківська картка відповідачу не видавалась, а з позовом до суду банк звернувся лише у липні 2013 року, тобто з пропуском встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності.

Відповідні правові позиції висловлені у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 та від 24 вересня 2014 року у справі №6-103цс14.

Доводи касаційної скарги та зміст доданих до неї судових рішень не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Приватбанк» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова