АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Справа №635/687/15-ц. Головуючий 1 інст.: - Савченко Д.М.
Провадження №22-ц/790/459/16. Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: договірні.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського В.В., Черкасова В.В.,

за участю секретаря: - Лашакової Д.І.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 - про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначало, що 22 травня 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 уклали договір №SAMDN9381 про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної карти «Авторозстрочка» та додаткову угоду №2 до нього, згідно з яким ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_6 кредитний ліміт «Торговий фіксований» у розмірі 53960 грн. 95 коп. на строк до 21 травня 2014 року включно, у вигляді не відновлювальної кредитної лінії для придбання автомобіля.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснювався у наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

ПАТ КБ «ПриватБанк» виконало свої зобов'язання за вказаним договором.

Відповідач не виконував неналежним чином своїх зобов'язань за кредитним договором та станом на 23 жовтня 2014 року має заборгованість за кредитом у розмірі 227 888 грн. 10 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 45365 грн. 08 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 49636 грн. 70 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 132886 грн. 32 коп.

Добровільно сплатити виниклу заборгованість ОСОБА_6 не бажає, що спонукає банк звернутися з позов в суд.

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_6 на його користь заборгованість за кредитним договором №SAMDN9381 від 22 травня 2007 року у розмірі 227 888 грн. 10 коп., та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився.

В заяві про перегляд заочного рішення позов не визнав, посилаючись на те, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 8 травня 2012 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до нього про звернення стягнення на предмет застави та в рахунок погашення його заборгованості договором №SAMDN9381 від 22 травня 2007 року звернуто стягнення на належний йому автомобіль ВАЗ-21101, реєстраційний номер НОМЕР_1. Вказане рішення суду виконано у повному обсязі та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розпорядження позивача передано автомобіль. Однак факт звернення стягнення на заставлене майно не враховано позивачем при розрахунку суми заборгованості за кредитним договором. Вважав, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущено строк позовної давності на звернення з позовом в суд, а розмір нарахованої пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №SAMDN9381 від 22 травня 2007 року у розмірі 83531 грн. 52 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що трирічний строк позовної давності на звернення з позовом в суд про стягнення заборгованості за кредитом та процентами необхідно обраховувати з 22 січня 2012 року, так як позивач звернувся з позовом в суд 22 січня 2015 року, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом та заборгованість по процентам за користування кредитом за 36 місяців у розмірі 41 765 грн. 76 коп., пеня у розмірі 41 765 грн. 76 коп., а всього 83531 грн. 52 коп.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушення норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 22 травня 2007 року ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали договір №SAMDN9381 про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної карти «Авторозстрочка», за умовами якого банк надавав клієнту пакет послуг, для чого відкривав клієнту картковий рахунок і видав платіжну картку на умовах: тип картки - «Авторозстрочка», вид картки - особова, строк дії картки - два роки, валюта картрахунку - гривня (пункт 1.1 договору).

В розмірі платіжного ліміту картрахунку клієнт або його довірена особа використовують картку як засіб для безготівкових розрахунків за товари (послуги) для перерахунку засобів з картрахунку на рахунки інших осіб і здійснення інших операцій, передбачених угодою сторін і законодавством України (пункт 2.1 договору).

Клієнту або його довіреній особі банком надаються послуги: поповнення карткового рахунку, підключення до системи Internet-banking (Приват-24), Mobile-banking шляхом отримання кодів доступу в банкоматах банку; надання кредитного ліміту на умовах, які будуть вказані в додатковій угоді до даного договору. Операції по картрахунку здійснюються у відповідності з діючим законодавством, Правилами користування платіжними картами (пункт 2.2 договору).

Підписанням договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений з тарифами банку, правилами, які зобов'язується виконувати (пункт 3.1 договору).

Відповідно до п. 6.5 вказаного договору клієнт зобов'язується погашати заборгованість по кредитному ліміту, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, Правилами користування платіжними картами і Тарифами банку (а. с.5-6).

Крім того, 22 травня 2007 року ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали додаткову угоду №2 до договору №SAMDN9381 про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної карти «Авторозстрочка», згідно з якою ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_6 кредитний ліміт «Торговий фіксований» в сумі 53 960 грн. 95 коп. на строк до 21 травня 2014 року включно, у вигляді невідновлюваної кредитної лінії для придбання автомобіля. Процентна ставка по кредитному ліміту встановлювалася у розмірі 0,75 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредитному ліміту із розрахунку 360 днів на рік, а також щомісячно в розмірі 0,5 % від суми виданого кредитного ліміту, комісії за резервування засобів у відповідності з п. 31 додаткової угоди і винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 39 додаткової угоди (пункт 1.1 додаткової угоди №2).

Погашення заборгованості за вказаною угодою здійснювалося у наступному порядку: щомісячно у період сплати, за який приймаася період з 1 по 20 число кожного місяця, клієнт повинен вносити на картрахунок грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1160,16 грн. для погашення заборгованості по даній угоді, яка складається із заборгованості по кредитному ліміту, відсоткам, винагороди, комісії (пункт 1.2 додаткової угоди №2).

Клієнт зобов'язався використовувати кредитний ліміт на цілі, зазначені у п. 1.1 додаткової угоди; виплачувати відсотки за користування кредитним лімітом згідно з п. 1.1, 16.1, 16.2, 16.3, 22, 23 додаткової угоди; виплачувати банку винагороду і комісії згідно з п. 1.1, 28, 31, 39 додаткової угоди; погашення кредитного ліміту провести в порядку, сумах і строки, передбачені п. 1.1, 16.3 додаткової угоди (пункти 17.1 - 17.4 додаткової угоди №2).

При порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених п. п. 17.2, 17.3 додаткової угоди, банк має право нарахувати, а клієнт зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,1 % від суми поточної заборгованості по кредитному ліміту (пункт 32 додаткової угоди №2).

Пунктом 16.5 додаткової угоди №2 сторони передбачили, що банк має право списувати грошові кошти з поточних рахунків клієнта згідно договору при настанні строків платежів, передбачених умовами угоди (а. с. 7-9).

ПАТ КБ «ПриватБанк» виповнило свої зобов'язання за договором №SAMDN9381 і додатковою угодою №2 від 22 травня 2007 року та надало ОСОБА_6 кредитні кошти у розмірі 53960 грн. 95 коп.

Відповідач ОСОБА_6 взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту, сплати відсотків за його користування належним чином не виконував, у зв'язку з чим у березні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет застави.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 8 травня 2012 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором №SAMDN9381 від 22 травня 2007 року у розмірі 106 434 грн. 90 коп. звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль ВАЗ, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав ОСОБА_6, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі заняттям вказаного автомобіля з обліку і органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а. с.35-36,37-38).

Вказаний автомобіль був відчужений 8 липня 2014 року, а одержані від його реалізації кошти у розмірі 33 500 грн. направлені ПАТ КБ «ПриватБанк» на погашення заборгованості по процентам, яка виникла у відповідача за договором №SAMDN9381 від 22 травня 2007 року та додаткової угоди №2 до договору (а. с. 78-79, 80- 85).

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом 22 січня 2015 року, а тому трирічний строк позовної давності на звернення з позовом в суд про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно обраховувати з 22 січня 2012 року, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом та заборгованість по процентам за користування кредитом за останні 36 місяців.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 періодично виконував свої зобов'язання за кредитним договором №SAMDN9381 від 22 травня 2007 року та додаткової угоди №2 до нього.

Із виписки руху коштів по рахунку №1047, відкритого на ім'я ОСОБА_6 в ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_6 здійснював погашення кредиту 25 лютого 2009 року, 30 березня 2009 року, 21 та 29 квітня 2009 року, 20 та 26 травня 2009 року, 22 червня 2009 року, 22 липня 2009 року, 1 та 24 вересня 2009 року, 27 березня 2010 року, 21 травня 2010 року, 3 червня 2010 року, 21 липня 2010 року, 25 та 31 серпня 2010 року, 21 та 23 вересня 2010 року, 18 травня 2011 року, 22 квітня 2011 року, 23 та 24 травня 2011 року, 22 липня 2011 року, 19 серпня 2011 року, 21 вересня 2011 року, 21 та 23 листопада 2011 року, 23 грудня 2011 року, 2 січня 2012 року, 23 березня 2012 року, 23 квітня 2012 року, 23 травня 2012 року, 25 червня 2012 року, 23 липня 2012 року, 24 вересня 2012 року, 23 листопада 2012 року, 24 грудня 2012 року, 3 та 23 січня 2013 року, 22 лютого 2013 року, 23 вересня 2013 року, 8 липня 2014 року, 20 лютого 2015 року, 20 березня 2015 року, 21 квітня 2015 року, 20 травня 2015 року, 19 червня 2015 року (а. с.80- 86).

Наведене свідчить, що в ОСОБА_6 визнавав існування в нього перед ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, періодично та частково її сплачував, а тому суд помилково дійшов висновку, що трирічний строк позовної давності для ПАТ КБ «ПриватБанк» на звернення з позовом в суд про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно обраховувати з 22 січня 2012 року, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом та заборгованість по процентам за користування кредитом за 36 місяців у розмірі 41 765 грн. 76 коп. та пеня у розмірі 41 765 грн. 76 коп.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №SAMDN9381 від 22 травня 2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6, наданого представником позивача до апеляційного суду вбачається, що станом на 14 березня 2016 року заборгованість відповідача перед банком за кредитом становить 45 365 грн. 08 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом становить 32 457 грн. 21 коп., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором з 22 січня 2014 року по 23 жовтня 2014 року становить 47 437 грн. 48 коп. (а. с. 141, 160, 161-164).

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 не виконав свої зобов'язання за договором №SAMDN9381 від 22 травня 2007 року та додаткової угоди №2 до договру, колегія судів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №SAMDN9381 від 22 травня 2007 року у розмірі 45 365 грн. 08 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 32 457 грн. 21 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 47 437 грн. 48 коп., а всього 125 259 грн. 77 коп.

Посилання ОСОБА_6 на те, що при визначенні розміру заборгованості за кредитним договором банком не враховано кошти отримані від реалізації предмету застави, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки отримані банком від реалізації заставного майна грошові кошти у розмірі 33500 грн., були зараховані 8 липня 2014 року на погашення заборгованості за відсотками, яка виникла у відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розмірі задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при зверненні з позовом в суд сплачено на користь держави судовий збір у розмірі 2278 грн. 88 коп. (а. с.16).

Крім того, позивачем при подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції сплачено на користь держави судовий збір у розмірі 2506 грн. 77 коп. ( а. с.111).

Зважаючи на те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню на загальну суму 125 259 грн. 77 коп., судова колегія вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» понесені позивачем судові витрати у розмірі 1252 грн. 59 коп. (1 % від розміру задавлених позовних вимог) та у розмірі 2506 грн. 77 коп.( 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви), а всього 3759 грн. 36 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити - частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити - частково.

Стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рахунок №3111, МФО №305299) заборгованість за кредитним договором №SAMDN9381 від 22 травня 2007 року у розмірі 125 259 (сто двадцять п'ять тисяч двісті п'ятдесят дев'ять) грн. 77 (сімдесят сім) коп.

Стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рахунок №3111, МФО №305299) судові витрати у розмірі 3759 (три тисячі сімсот п'ятдесят дев'ять) грн. 36 (тридцять шість) коп.

В іншій частині позову - відмовити

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання н им законної сили.

Головуючий:

Судді: