Справа № 381/4163/14-ц Головуючий у І інстанції Бутенко В. О.
Провадження № 22-ц/780/5007/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 14.12.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого Мережко М.В.

Суддів -Журби С.О., Кулішенка Ю.М.

Секретар - Бобко О.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства « Комерційний банк « Надра» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк « Надра » до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційного банку «Надра» (далі ПАТ КБ «Надра») звернулося до суду із вказаним позовом. мотивуючи

Свої вимоги обгрунтовував тим, що 16 серпня 2006 року ВАТ Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04 лютого 2011 року є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №9/П/05/2006-978, згідно з умовами якого Позивач надав Відповідачу кредит в іноземній валюті Євро на споживчі цілі на загальну суму 29 000 Євро із процентною ставкою 9,5 % на рік строком з 20 грудня 2007 року по 15 серпня 2016 року.

За договором поруки від 20 грудня 2007 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобовязалися відповідати перед Позивачем як солідарні боржники. Кредит ОСОБА_2 отримано.

Відповідно до умов Додаткової угоди від 02 листопада 2010 року ОСОБА_2 протягом шести місяців, а саме з листопада 2010 року по квітень 2011 року була надана відстрочка сплати частини необхідного платежу, згідно графіку.

Станом на 09 червня 2014 року ОСОБА_2 були порушені деякі пункти Додаткової угоди, щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами, в звязку з цим утворилась наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 148 364,73 Євро, що за курсом НБУ станом на 09 червня 2014 року становить 2 380 378,86 гривень. Позивач неодноразово повідомляв Відповідачів про заборгованість, однак на даний час кредитна заборгованість Відповідачами не погашена.

Позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором у в сумі 38 224,68 Євро та 1 767 098,19 гривень

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області

від 27 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (рахунок №8077, МФО 380764, ) заборгованість за кредитним договором №9/П/05/2006-978 від 16 серпня 2006 року у розмірі 554 182,18 (п»ятсот п»ятдесят чотири тисячі сто вісімдесят дві) грн. 18 (вісімнадцять) коп.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах судовий збір сплачений позивачем за подачу позовної заяви в розмірі 1218грн. (406 грн. з ОСОБА_2, 406 грн. з ОСОБА_3, 406 грн. з ОСОБА_4)

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просять рішення суду змінити , стягнути заявлений в позовній заяві розмір заборгованості по тілу кредиту , відсоткам , пені та штрафу за прострочення виконання зобов»язання за порушення умов кредитного договору в повному обсязі.

Справа переглядалась судами апеляційної і касаційної інстанції неодноразово .

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2016 року ( а.с. 232-234) , скасовано рішення апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2015 року і справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції .

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки.

Відповідно до ст.ст.74,76,77 ЦПК України позивач і відповідачі були повідомлені про день та час розгляду справи за адресами , які були зазначені в матеріалах справи, заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило, заяв про причини неявки в судове засідання від позивача до апеляційного суду не надходило, а тому підстави ,вважати причини неявки позивача та відповідачів до суду поважними , відсутні.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За змістом процесуальних норм ( ст.ст.3 ,15 ЦПК України ) об»єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту . Аналогічні роз»яснення містить п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» , оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК) , то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

Згідно із ч.1 ст. 530 ЦК України «якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)».

Згідно із ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов»зання припиняються виконанням , проведеним належним чином .Загальні умови виконання зобов»зання зазначені у ст. 526 ЦК України.

Згідно із ст.554 ЦК України у разі порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідлно до п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5, від 30 березня 2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

( Абзац другий пункту 24 із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014 )

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Як встановлено судом першої інстанції , що 16 серпня 2006 року ВАТ Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04 лютого 2011 року є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №9/П/05/2006-978, згідно з умовами якого Позивач надав Відповідачу кредит в іноземній валюті Євро на споживчі цілі на загальну суму 29 000 Євро із процентною ставкою 9,5 % на рік строком з 20 грудня 2007 року по 15 серпня 2016 року. ( а.с. 11-13)

За договором поруки від 20 грудня 2007 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобовязалися відповідати перед Позивачем як солідарні боржники. Кредит ОСОБА_2 отримано.( а.с. 23-26)

Відповідно до умов Додаткової угоди від 02 листопада 2010 року ОСОБА_2 протягом шести місяців, а саме з листопада 2010 року по квітень 2011 року була надана відстрочка сплати частини необхідного платежу, згідно графіку ( а.с. 14-22 .

Як зазначав позивач ,станом на 09 червня 2014 року ОСОБА_2 були порушені деякі пункти Додаткової угоди, щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами, в звязку з цим утворилась наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 148 364,73 Євро, що за курсом НБУ станом на 09 червня 2014 року становить 2 380 378,86 гривень. Позивач неодноразово повідомляв Відповідачів про заборгованість, однак на даний час кредитна заборгованість Відповідачами не погашена.

Позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором у в сумі 38 224,68 Євро та 1 767 098,19 гривень.

Суд першої інстанції , задовольняючи частково вимоги банку , виходив із того що заборгованість підлягає стягненню у межах строку позовної давності по кожному із платежів , при цьому не навів жодного розрахунку в обґрунтування стягнення вказаної суми, та за який саме період вона підлягає стягненню, а відтак висновок суду про стягнення заборгованості саме в такій сумі є передчасним.

Суд касаційної інстанції , скасовуючи рішення апеляційного суду , зазначив , що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на додаткову угоду від 02 листопада 2010 року до кредитного договору ( а.с. 14-20) та додаток «1 до додаткової угоди від 16 серпня 2006 року ( а.с. 21-22) , а також не дослідив належним чином цих документів, які погоджені сторонами , зокрема й поручителями .( а.с. 232-234) .

Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України , позивач не надав будь - яких інших розрахунків на виконання вимог ухвали касаційного суду розрахунків заборгованості , які б підтверджували розмір заборгованості , та час з якого вона виникла , крім того , позивач в позовній заяві зазначив ,що заборгованість складає 2 380 378 ,86 грн , натомість , просив стягнути 38 224,68 Євро , 1 767 098,19 грн і не вказав з яких платежів складаються ці суми.

Як видно з матеріалів справи , позивач не надав доказів щодо видачі коштів відповідачу , зокрема фінансові касові документи, крім того, надані докази позивачем, в розумінні ст.ст. 58,59,64 ЦПК України не є належними і

допустими, оскільки надані лише в копіях, відповідно до вимог закону не посвідчені, і суд мав дати оцінку вказаним доказам.

Враховуючи ,що відповідно до ст. 60 ЦПК України , позивач не надав належних і допустимих доказів щодо порушення його права , суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити наявну суму заборгованості і період часу за який вона виникла ,і дати оцінку доказам , а тому перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, , колегія суддів вважає ,що рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ,313 316 ,319 ЦПК України ,колегія суддів ,

В и р і ш и л а ;

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства « Комерційний банк « Надра» - задовольнити частково .

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2014 року - скасувати. Ухвалити нове рішення .

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк « Надра » до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді