Номер провадження: 22-ц/785/2553/16
Головуючий у першій інстанції: Барановська З. І.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г, Комлевої О.С.,

при секретарі: Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Южного міського суду Одеської області від 3 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області про зміну договору найму житла,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зміну договору найму житла та зобов'язання укласти з нею окремий договір найму житла, мотивуючи свої вимоги тим, що вона проживає у трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_7, 2004 р.н. Крім неї з сином, в квартирі проживають головний квартиронаймач - її мати ОСОБА_8, а також сестра ОСОБА_6 з донькою - ОСОБА_9, 2010 р.н. Квартира складається з трьох житлових кімнат площею 17,84; 11,7 та 9,58 кв. метра. Позивачка із сином займають кімнату площею 9,58 кв. метра, мати - кімнату площею 17,84 кв. м., сестра із донькою - кімнату площею 11,7 кв. метра. Такий порядок користування приміщенням квартири склався фактично, але між мешканцями квартири виникають непорозуміння з приводу сплати комунальних послуг в квартирі. Зазначена обставина вимагає укладення з нею окремого договору найма житлового приміщення, який закріплює фактичний порядок користування нею приміщеннями квартири.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали..

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, повідомлялась належним чином, надала до суду заяву в якої просила справу розглядати у її відсутність, проти позовних вимог заперечувала, просила у їх задоволенні відмовити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 уточнений позов не визнав.

В судове засідання відповідач ОСОБА_6 не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки до суду невідомі, заява про розгляд справи у її відсутність до суду не надходила.

В судовому засіданні представник відповідача- виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області не визнала..

Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

На рішення суду представник позивачки приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Згідно довідки КП «МЖКЦ» м. Южне, Одеської області від 10.09.2015 року № 2340, в квартирі за адресою: .АДРЕСА_1, зареєстровані та проживають: ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 Головний наймач- ОСОБА_5. (а.с.8).

Зазначена квартира згідно викопіювання з поповерхневого плану квартири АДРЕСА_1 від 22.12.2009 року складається з трьох кімнат площею: 17,84 кв.м., 11,7 кв.м., 9,58 кв.м.. Загальна житлова площа квартири 66,28 кв.м., корисна площа 64,04 кв.м., житлова площа 39,12 кв.м., підсобна площа 24,92 кв.м. Квартира не приватизована (а.с.9).

Згідно Рішення про перейменування проспекту в місті Южному Южненської міської ради від 17.11.2015 року №14-VII вирішено перейменувати частину проспекту Леніна з пішохідною зоною, яка пролягає від вул. Будівельників до пр. Григорівського десанту - на проспект Миру.

Згідно ст. 103 ЖК Української PCP договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених Основами житлового законодавства Союзу PCP і союзних республік, іншими законодавчими актами Союзу PCP і цим Кодексом.

Відповідно до ст. 104 ЖК Української PCP член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

У разі укладення нового договору найму з позивачем буде порушено вимоги ст.63 ч.2 ЖК Української PCP, оскільки не може бути самостійним предметом договору найму жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі.

Нормами статей 47, 48 ЖК Української PCP визначена норма жилої площі в розмірі 13,65 кв.м. Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України.

Згідно постанови виконкому Одеської обласної ради народних депутатів і президії обласної ради Федерації профспілок України №378 від 17.08.1991 року розмір середньої забезпеченості громадян в населених пунктах Одеської області становить 8,5 кв.м. на одну особу.

Жила площа на кожну особу, яка зареєстрована та проживає у спірній квартирі складає 7,82 кв.м. (39,12 кв.м.: 5), що менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в Одеській області.

У апеляційній скарзі представник Позивача, аналізуючи норми Житлового кодексу України, висловлює твердження, що неповнолітні онуки наймача, які вселені у квартиру, не враховуються при розрахунку розміру житлової площі для укладення окремого договору найму житла в квартирі, із чого можна зробити висновок, що неповнолітні діти, які проживають з батьками не мають права на норму житлової площі, що не відповідає нормам чинного законодавства України.

Те, що на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди членів сім'ї наймача не потрібно, означає, що ніхто не може чинити перешкод для виконання батьківських обов'язків, а зовсім не те, що неповнолітня дитина не вважається особою, яка має право на встановлену законодавством норму житлової площі.

В зазначеній квартирі відповідно до довідки №2340 з КП «МЖКЦ» зареєстровано п'ять членів сім'ї, в тому числі двоє малолітніх дітей та відповідно укладення окремого договору може порушувати охоронювані законом їх права та інтереси.

Стаття 63 ЖК України передбачає, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

При цьому згідно ст. 48 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

Згідно з постановою виконкому Одеської обласної ради народних депутатів та президії обласної ради федерації профспілок №378 від 17.09.1991 розмір середньої забезпеченості громадян житловою площею складає в населених пунктах Одеської області 8,5 кв. м.

Враховуючи те, що Позивач ОСОБА_4 стверджує, що вона з сином ОСОБА_7, 2004 року народження, займає кімнату площею 9,58 кв.м., то відповідно до зазначеної постанови №378 від 17.09.1991 року для двох осіб житлова площа повинна бути не менш ніж 17 кв.м., тобто в даному випадку укладення окремого договору найму з позивачем на кімнату 9,58 кв.м. не буде відповідати нормам ст.ст. 48,63 ЖК України та відповідно вимогам ст.104 ЖК України на які посилалася позивач, що робить укладення такого договору найму

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до обгрунтованого висновку, що розмір жилої площі на кожну проживаючу особу в спірній квартирі є меншим від встановленого для надання одній особі, що виключає можливість укладання окремого договору найму жилого приміщення, а тому позовні вимоги позивача про зміну договору найму житла та зобов'язання укласти з позивачем окремий договір найму житла є безпідставними. Крім того, квартира пристосована для проживання однієї сім*ї.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстави для ухвалення нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Южного міського суду Одеської області від 3 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий- суддя Н.В.Ісаєва

Судді: О.Г. Журавльов

О.С.Комлева