Справа № 2/489/191/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

1 березня 2016 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач вказував на те, що 30 вересня 2009 року він надав відповідачу позику в розмірі 40000 дол. США, що еквівалентно 900000 грн., зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 20% річних строком до 20 грудня 2012 року, про що останній надав йому розписку. 30 вересня 2012 року він надав відповідачу позику в розмірі 20000 дол. США, що еквівалентно 450000 грн. строком до 30 вересня 2013 року.

Посилаючись на те, що зобовязання відповідач не виконав, позивач просив суд стягнути з нього на свою користь 900000 грн. боргу за договором позики від 30 вересня 2009 року, 1080000 грн. заборгованості за процентами, заборгованість за договором позики від 30 вересня 2012 року в розмірі 450000 грн., а також стягнути на свою користь з відповідача 20000 грн. моральної шкоди, 10000 грн. витрат на послуги адвоката, стягнути судовий збір.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_3 було надано розписку про отримання ним від позивача ОСОБА_1 грошових коштів 30 вересня 2009 року у розмірі 40000 дол. США зі сплатою 20 % річних за користування позикою, строком до 20 грудня 2012 року, та 30 вересня 2012 року в розмірі 20000 дол. США із строком повернення 30 вересня 2013 року.

Частина 2 ст.1047 ЦК України допускає предявлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписки від 30 вересня 2009 року та 30 вересня 2012 року про отримання позики свідчать про укладення договорів позики відповідно до вимог ст.1046 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики від 30 вересня 2009 року в сумі 900000 грн., та заборгованості за процентами за цим договором в сумі 1080000 грн., заборгованості за договором позики від 30 вересня 2012 року в сумі 450000 грн. в межах заявлених позивачем вимог підлягає задоволенню.

Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених статтями 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Оскільки спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання договірних зобов'язань, а договорами позики не було передбачено відшкодування моральної шкоди, вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст..85 ЦПК України та постанови КМ України від 27.04.2006 р. «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» на користь позивача з ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати на правову допомогу, які складають 3000 грн..

Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 6090 грн. 00 коп..

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 30 вересня 2009 року в розмірі 900000 грн. 00 коп., 1080000 грн. 00 коп. заборгованості за процентами; за договором позики від 30 вересня 2012 року заборгованість в розмірі 450000 грн. 00 коп., 3000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, 6090 грн. 00 коп. судового збору, а всього 2439090 грн. 00 коп.

В іншій частині в позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська