Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-1366/09 Головуючий у 1-й інст. Снігір В. М.
Категорія 48 Доповідач Товянська О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Гансецької І.А., Кочетова Л.Г.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватне підприємство «Торгівельний дім «Садко» про поділ майна подружжя за апеляційними скаргами ОСОБА_2, приватного підприємства «Торгівельний дім «Садко» на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 липня 2016 року

в с т а н о в и л а:

19.03.2009р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточнивши вимоги, остаточно просив розділити майно подружжя : 3/10ід.ч. нежитлової будівлі магазина №4 по вул. Базарна площа, 9 у м. Коростені Житомирської області, виділивши кожному з подружжя по 3/20ід.ч. вказаної будівлі; стягнути з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування заподіяної шкоди половину вартості відчуженого майна : АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 в розмірі 1076605,00 грн., визнати за ним право власності на житлову прибудову до спірного магазину № 4. Зазначав, що з серпня 1977р. по січень 2009р. сторони перебували у шлюбі. В 1994р. шлюб розірвали, проте продовжували проживати разом, вести спільне господарство, виховувати дітей, придбавати спільно майно, 31.03.2001р. повторно зареєстрували шлюб, який розірвали 27.01.2009р. Під час спільного проживання за договором купівлі продажу від 08.02.2007 р. придбали 3-кімнатну кв.№47 по вул. Ющенка, 10 у м. Вінниця; за договором купівлі-продажу від 29.03.1996р. - 4-кімнатну АДРЕСА_2; 3/10ід.ч. нежитлової будівлі, що складає магазин № 4 по вул. Базарна Площа, 9 у м. Коростені Житомирської області; автомобіль «HONDA» FR-V, 2005р.в., д.н.з.AM7151AH (договір купівлі продажу №1074 від 04.10.2005р.); частку в майні ПП «ТД «Садко», що становить 3/10ід.ч. нежитлової будівлі магазину №4, прибудову до вказаного магазину. Шкоду йому заподіяно тим, що майно, яке за мировою угодою отримала відповідачка, в подальшому без його згоди відчужила. Він позбавлений можливості поділити спільне майно. Розмір шкоди становить половину вартості спільного майна.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 липня 2016р. позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на житлову надбудову 2-го поверху до магазину №4, загальною площею 83,9м2 по вул.Базарна Площа,9 у м.Коростені Житомирської області. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові. Зазначає, що спірна надбудова споруджена на нежитловому приміщенні, що належить ПП «ТД «Садко», без будь яких погоджень. Земельна ділянка, на якій знаходиться надбудова, ніколи не перебувала у власності позивача. Вважає, що суд визнав право власності на майно, що не є обєктом спільної сумісної власності.

В апеляційній скарзі ПП «Торговий дім «Садко» просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові. Зазначає, що спірна надбудова споруджена без будь яких погоджень на нежитловому приміщенні, що належить ПП «ТД «Садко». Земельна ділянка, на якій перебуває вказана надбудова, не перебувала у власності позивача.

Апеляційні скарги підлягають до задоволення з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, сторони з серпня 1977р. по січень 1994р. перебували у шлюбі, який 26 січня 1994р. було розірвано. 31.03.2001р. сторони вдруге зареєстрували шлюб, який було розірвано 17 жовтня 2007р. (а.с.23).

Судом встановлено, що 04.08.2003р. на підставі рішення виконкому Коростенської міської ради від 16.07.2003 р. №354 колективній приватній торгово-виробничій фірмі „Торговий дім „Садко" було видано свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно, а саме: 3/10 частин нежитлової будівлі, що складає магазин №4 загальною площею 359,6м2 по вулиці Базарна Площа, 9 у м.Коростені Житомирської області, 04.08.2003р. право власності на нерухоме майно зареєстровано в ДКП „Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації" (а.с.10,11). Згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи з 10.07.2008р. за вказаною адресою зареєстровано приватне підприємство „Торгівельний дім „Садко" (а.с.19). Зазначене нежитлове приміщення є власністю юридичної особи у формі приватного підприємства. Єдиним засновником підприємства згідно статуту є відповідач ОСОБА_2

Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд першої інстанції правильно визнав, що це приміщення не є обєктом спільного майна подружжя, оскільки ніколи не належало на праві власності нікому із подружжя, із спільної сумісної власності подружжя не виділялось і не вносилось до статутного капіталу підприємства як обєкт спільної сумісної власності подружжя. Ця обставина підтверджена Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 26 січня 2015р. Зазначене судове рішення набрало законної сили, сторонами у справі не оскаржувалось (т.1 а.с.232-233).

Позовна вимога про визнання права власності на житлову надбудову 2-го поверху до магазину № 4, загальною площею 83,9м2, розташована по вулиці Базарна Площа, 9 в м.Коростені Житомирської області задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. ст.328,376,375 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконне набуття права власності не встановлено судом. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно з вимогами ст.31 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та ст.24 Закону України Про планування і забудову територій надання дозволу на будівництво об'єкта містобудування здійснюється виконавчими органами відповідних рад.

Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства /ч.1 ст. 203 ЦК України/.

Майном відповідно до ч.1 ст.190 та ст.179 ЦК України є окремі речі, сукупність речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У постановах Верховного Суду України від 27 травня 2015р. №6-159цс15, від 18 листопада 2015р. №6-388цс15 і від 16 грудня 2015р. №6-2710цс15 міститься правовий висновок про те, що новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичної точки зору, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Відтак вказана прибудова над магазином була побудована без наявності права на земельну ділянку за позивачем, на якій проведено нове будівництво та без дозволу власника цієї ділянки. При цьому не були дотримані загальні умови, які вимагаються при будівництві або реконструкції будь-якого об'єкта нерухомості, дотримання цільового призначення та дозволеного використання земельної ділянки, а також червоних ліній, встановлених проектами планування; наявність затвердженої у встановленому порядку проектної документації, яка є підставою для видачі дозволу на будівництво; дозвіл на будівництво, а саме документ, виданий забудовнику органами місцевого самоврядування, що посвідчує право власника, володільця, орендатора або користувача об'єкта нерухомості здійснити забудову земельної ділянки; дотримання містобудівних регламентів, будівельних, екологічних, санітарно-гігієнічних, протипожежних та інших правил, нормативів; дотримання прав та законних інтересів власників, землеволодільців, землекористувачів і орендарів.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що надбудова була побудована самочинно, в подальшому звернень до міської ради про надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно не надходило.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про визнання права власності на надбудову над магазином підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у позові за безпідставністю.

В решті вимог сторони рішення не оскаржували.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,314,316,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу приватного підприємства «Торгівельний дім «Садко» задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 липня 2016 року в частині задоволення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення. Відмовити ОСОБА_1 у визнанні за ним права власності на житлову надбудову 2-го поверху до магазину № 4, загальною площею 83,9 кв.м. по вул.Базарна Площа, 9 в м.Коростені Житомирської області. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: