У Х В А Л А

іменем україни

16 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства «Сєвєродонецький приладобудівний завод» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Сєвєродонецький приладобудівний завод» на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 липня 2015 року, ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 26 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 15 квітня 2014 року вона уклала із відкритим акціонерним товариством «Сєвєродонецький приладобудівний завод» (далі - ВАТ «Сєвєродонецький приладобудівний завод») строковий трудовий договір на шість місяців. 15 жовтня 2014 року вона була звільнена на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку трудового договору. Постановою господарського суду Луганської області від 30 січня 2014 року це товариство визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Посилаючись на те, що при звільненні із нею не проведено остаточного розрахунку, зокрема не виплачено заробітну плату у розмірі 7 734 грн. 89 коп., позивачка просила стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати у розмірі 3 939 грн. 38 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 11 407 грн. 90 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 липня 2015 року у задоволенні клопотання ВАТ «Сєвєродонецький приладобудівний завод» про закриття провадження у справі відмовлено.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 липня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «Сєвєродонецький приладобудівний завод» на користь ОСОБА_3 заборгованість із заробітної плати за період з 01 червня 2014 року по 15 жовтня 2014 року у розмірі 7 734 грн. 89 коп. з урахуванням утримання податків й інших обов'язкових платежів, компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням термінів їх виплати за період з червня 2014 року по травень 2015 року у розмірі 3 939 грн. 38 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16 жовтня 2014 року по 19 травня 2015 року у розмірі 11 407 грн. 20 коп. з урахуванням утримання податків й інших обов'язкових платежів, моральну шкоду у розмірі 500 грн. В іншій частині позову відмовлено. Розподілено судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 26 серпня 2015 року вказані судові рішення районного суду залишені без змін.

У касаційній скарзі ВАТ «Сєвєродонецький приладобудівний завод» просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, й закрити провадження у справі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що спір не підсудний господарському суду, оскільки провадження у справі про банкрутство ВАТ «Сєвєродонецький приладобудівний завод» відкрито 12 травня 2003 року, тобто до набрання чинності Законом України від 22 грудня 2011 року № 4212-VI «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». При цьому суди послались на доведеність факту наявності та розміру заборгованості із заробітної плати, що є підставою для стягнення з відповідача компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну виплати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та моральної шкоди.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 15 квітня 2014 року ОСОБА_3 уклала із ВАТ «Сєвєродонецький приладобудівний завод» строковий трудовий договір на шість місяців.

15 жовтня 2014 року вона була звільнена на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку трудового договору.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилалась на те, що при звільненні із нею не проведено остаточного розрахунку і вона має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та моральної шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Визначаючи юрисдикцію спору, суди не врахували того, що у зв'язку з набранням чинності Законом України від 22 грудня 2011 р. № 4212-VI «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зазначений Закон викладено в новій редакції. Закон набрав чинності 19 січня 2013 р. (за винятком окремих його положень).

Згідно з п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ст. 12 ГПК України доповнено п. 7, відповідно до якого до підвідомчості господарських судів віднесено справи у спорах, зокрема про стягнення заробітної плати з боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство (як і поновлення на роботі посадових і службових осіб боржника).

Відповідно до Закону України від 02 жовтня 2012 р. № 5405-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов'язань» розділ X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» доповнено п. 1-1, яким визначено, що положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Суди першої та апеляційної інстанції дійшли передчасного висновку про те, що до спірних правовідносин не застосовується Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції Закону України від 22 грудня 2011 року № 4212-VI з огляду на те, що провадження у справі про банкрутство ВАТ «Сєвєродонецький приладобудівний завод» було відкрито 12 травня 2003 року, оскільки постанову про визнання його банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури було прийнято господарським судом Луганської області 30 січня 2014 року, тобто після набрання чинності вказаної вище редакції Закону, у зв'язку з чим не звернули уваги на п. 1-1 Закону України від 02 жовтня 2012 р. № 5405-VI.

Отже, висновок про часткове задоволення позову є також передчасним, оскільки суди належним чином не перевірили посилань відповідача на те, що спір не може розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки існує справа про банкрутство, в межах якої повинні розглядатися всі вимоги до товариства у тому числі й вимоги ОСОБА_3, не визначились із предметною підсудністю спору та не встановили, чи належить він до цивільною юрисдикції.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Сєвєродонецький приладобудівний завод» задовольнити частково.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 липня 2015 року, ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 26 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська