АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/1957/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Варневич Л.Б.
Провадження № 22-ц/789/422/16 Доповідач - Демкович Ю.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Хома М. В., Загорський О. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2015 року

по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» /надалі «Банк»/

до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИЛА:

21.01.16 Банк звернувся зі скаргою на рішення суду першої інстанції від 28.12.15, вважаючи, що воно поставлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Порушення вбачає в тому, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому розгляду, а саме: зазначає, що суд невірно застосував ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки порушення зобов'язання з боку позичальника не являється зміною строку виконання зобов'язання.

Указує, що порушення зобов'язання позичальником надає право кредитору вимагати повного дострокового погашення заборгованості.

Рішенням Кременецького районного суду від 28.12.15 відмовлено у задоволені позову Банку до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У суді представник Банку підтримав вимоги скарги, пославшись на мотиви, зазначені в ній.

Відповідачі, представники відповідачів скаргу не визнали та просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін спору, перевіривши матеріали справ, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що Банком не надано доказів про графік погашення заборгованості позичальником ОСОБА_5 та коли саме пред'являлася до нього вимога про повернення заборгованості, як це передбачає п. 3.10 кредитного договору, й пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання та був зобов'язаний пред'явити позов до поручителів протягом шести місяців, починаючи від дати, яка надала йому таке право, однак цього не зробив.

Із даним висновком судова колегія погоджується, так як суд першої інстанції фактично визнав поруку відповідачів припиненою.

Установлено, що 29.09.08 між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 укладений кредитний договір № 1907/0908/76-261 від 29.09.08 /по тексту «Кредитний договір»/, за умовами якого ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 42500,00 дол. США зі сплатою 11,9 % річних за користування коштами, на строк до 29.09.37.

29.09.08 між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договори поруки, відповідно: 1901/0908/76-261-р-1, 1901/0908/76-261-р-2, 1901/0908/76-261-р-3, згідно із якими останні кожен самостійно зобов'язувались відповідати за виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором.

25.05.12 ПАТ «Сведбанк» продав право вимоги ПАТ «Дельта банк» й останній став новим кредитором щодо грошової вимоги за Кредитним договором.

Із позовом Банк звернувся до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором 31.08.15.

Вимоги мотивував тим, що ОСОБА_5 свої договірні зобов'язання виконував неналежним чином, в результаті чого станом на 28.07.15 загальна сума заборгованості останнього перед банком за договором становить 812106,50 грн., а тому просив стягнути солідарно з відповідачів вищевказану заборгованість.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із розрахунком заборгованості позивальника станом на 28.07.15 загальна сума богу ОСОБА_5 перед Банком за Кредитним договором становить 812106,50 грн. і складається з:

- 747245,61 грн. - заборгованість за кредитом;

- 64860,89 - заборгованість за відсотками.

У наданих позивачем суду першої інстанції документах не міститься додатків до Кредитного договору щодо графіку погашення заборгованості позивальника та відомостей про порядок та строки погашення ОСОБА_5Д боргу (умов виконання зобов'язань).

Із копії досудової вимоги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» № 31.4-08/4752/15 від 13.08.15 на адресу поручителя ОСОБА_2 вбачається, що позичальник за Кредитним договором належним чином не виконував умов договору по повернення коштів й станом на 28.07.15 прострочена (поточна) заборгованість становить 4015,58 дол. США, яку просили даного поручителя погасити.

Окрім цього, Банк попередив, що у випадку невиконання зазначеної вимоги він залишає за собою право на стягнення загальної суми заборгованості, яка станом на 30.07.15 становить 36809,73 дол. США та 10126,96 грн.

Аналогічна вимога надсилалася ОСОБА_3 (№ 31.4-08/4751/15 від 13.08.15).

Про надсилання вказаним відповідачам даних вимог свідчить реєстр № 18.08.2015/01 (зданих через Київ-014 - 18.08.15 поштових відправлень відправником АТ «Дельта Банк»).

Представником позивача в апеляційній інстанції долучено до матеріалів справи графік погашення заборгованості позивальником (додаток № 1 до Кредитного договору), яким передбачено щомісячні ануїтетні платежі в розмірі 122,00 дол. США, довідку № 05-3254411 від 25.03.16 про порядок погашення позичальником боргу, строки та розмір платежів та розрахунок заборгованості за Кредитним договором.

Окрім цього, Банком долучено копію вимогу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» № 31.4-08/15 від 11.08.15, адресованої відповідачу ОСОБА_1, однак відсутні відомості про її направлення зазначеній особі.

У силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із розрахунком заборгованості та згаданою довідкою ОСОБА_5 08.04.14 порушив умови Кредитного договору щодо повернення коштів, а саме - тіла кредиту, сплативши лише 04,11 дол. США із 122,00 дол. США, які передбачені графіком погашення, а після 08.10.14 тіло кредиту останнім не погашалося взагалі.

Неналежне виконання зобов'язань позивальником по сплаті відсотків датується серпнем місяцем 2014 року.

У силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Умовами Кредитного договору (п. 3.9.) передбачено право Банку на дострокове виконання боржником зобов'язань у разі порушення останнім строків щомісячних платежів, встановлених п. 3.1. договору. Вимога про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування ним направляється позичальнику у порядку, передбаченому п. 3.10 договору.

Відповідно до п. 3.10 договору, у випадках порушення умов п. 3.9 цього договору, вимога про виконання порушеного зобов'язання направляється банком у письмовому вигляді та підлягає виконанню в повному обсязі протягом 30 календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою позичальника.

Як вбачається із матеріалів справи, Банк не звертався до ОСОБА_5 із вимогою про виконання порушеного зобов'язання з моменту, коли фактично останній порушив умови договору щодо своєчасності повернення позики та сплати відсотків, - 08.04.14.

Так, під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором, який, у свою чергу, регламентує існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін Кредитного договору.

ОСОБА_5 та поручителі (відповідачі) взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту та відсотків до 29.09.37, погашаючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком погашення заборгованості.

Тобто, поряд з визначеним строку дії договору сторони встановили й строки виконання позичальником окремих зобов'язань щодо внесення щомісячних платежів, а саме: із 1 по 10 число місяця.

Термін виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку (ч. 3 ст. 254 ЦК України).

Оскільки позичальник із 08.04.14 систематично почав порушувати строки повернення коштів, а декотрі місяці взагалі їх не сплачував, як от: за серпень, грудень 2014 року, тому у силу ст. 1050 ЦК України та пункту 3.9. Кредитного договору у позивача виникло право на односторонню зміну умов кредитного договору про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів.

Однак, цим правом Банк не скористався, а також не повідомив відповідачів, як поручителів, про порушення боржником кредитних зобов'язань.

За порушення позичальником строків погашення заборгованості за кредитом або ж процентів за користування коштами позичальнику нараховується пеня за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості (п. 8.1. договору).

У свою чергу, поручителі у силу п.п. 2, 3 договорів поруки, які по змісту є ідентичними, відповідають солідарно із ОСОБА_5 у межах суми кредиту, нарахованими процентами, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими основним зобов'язанням.

Із показів відповідачів та їх представників встановлено, що Банк не попереджав поручителів про неналежне виконання ОСОБА_5 зобов'язань за кредитом. Даного факту не спростував представник позивача.

Така бездіяльність Банку потягла за собою виникнення негативних наслідків для відповідачів у вигляді зайвих нарахувань, а відповідно, боргових зобов'язань перед позивачем, по сплаті пені по тілу кредиту та відсотків, штрафних санкцій та інше. У противному випадку будь хто із них мав би право, підстави та можливість своєчасно виконувати основне зобов'язання.

Колегія суддів приходить до висновку, що на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, п.п. 3.9., 3.10. Кредитного договору строк виконання основного зобов'язання підлягає обрахуванню з дати, яка наступає через 30 календарних днів з моменту, коли позичальник за основним зобов'язанням порушив умови договору по строках повернення коштів (неналежне виконання), а саме - 08.05.14.

У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Договорами поруки передбачено, що строком припинення поруки є повне виконання позичальником або поручителями своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням.

За таких обставин до спірних правовідносин слід застосовувати норму ч. 4 статті 559 ЦК й судова колегія приходить до висновку про те, що порука відповідачів припинилася, оскільки із позовом до поручителів Банк звернувся лише 31.08.15.

При цьому, із врахуванням вимог ст.ст. 10, 57- 60, 131 ЦПК України суд першої інстанції вірно визначив правовідносини, що виникли між сторонами c2,4,6

пору та на підставі поданих позивачем доказів й у відповідності до ст.ст. 212-214 ЦПК України постановив рішення.

У силу ч.ч. 1-3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Із врахуванням вимог ч. 2 ст. 308 ЦПК України та вищенаведеного, колегія суддів вважає, що підстав, для скасування оспорюваного рішення з мотивів, наведених у скарзі, немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Ю.Й. Демкович