ухвала

іменем україни

29 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гвоздика П.О., Мартинюка В.І,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, треті особи: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада, Одеське міське управління юстиції, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації права власності та виселення, за касаційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, треті особи: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада, Одеське міське управління юстиції, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 28 квітня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зобов'язати реєстраційну службу скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_6 та виселити ОСОБА_6 і ОСОБА_7 із спірної квартири.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є наймачем спірної квартири, ОСОБА_5 у спосіб, що суперечить закону, в порядку приватизації отримав свідоцтво про право власності на спірну квартиру та уклав оспорюваний договір купівлі-продажу.

Згодом, за рішеннями судів право власності за ОСОБА_5 на квартиру було визнано незаконним і свідоцтво про право власності на неї скасовано.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 не мав права на розпорядження спірною квартирою шляхом її продажу, просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, треті особи: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада, Одеське міське управління юстиції, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації права власності та виселення залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року скасовано.

Позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 28 квітня 2006 року, за яким ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_6 купила квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6

Виселено ОСОБА_6, ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 судовий збір по 121 грн 80 коп. з кожного.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 жовтня 2015 року касаційну скаргу реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції відхилено.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2015 року у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, треті особи: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада, Одеське міське управління юстиції, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації права власності та виселення, за повторною касаційною скаргою ОСОБА_6, поданою представником ОСОБА_9, на рішення апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року, відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 жовтня 2015 року касаційну скаргу Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції відхилено, рішення апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 рокузалишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 просить скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, що 07 квітня 1984 року ОСОБА_4 отримала обмінний ордер № НОМЕР_1, згідно з яким мала право на вселення у квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 стала наймачем вказаної квартири внаслідок сімейного обміну із її бабусею ОСОБА_10

У червні 2003 року позивач за усною домовленістю дозволила ОСОБА_5 тимчасово мешкати у спірній квартирі за умови сплати комунальних платежів, оскільки сама була вимушена переїхати до ОСОБА_10, яка була людиною похилого віку (ІНФОРМАЦІЯ_1), хворою, інвалідом 1-ї групи і вимагала постійного стороннього догляду.

17 квітня 2006 року ОСОБА_5 отримав свідоцтво на право власності на спірну квартиру на підставі розпорядження органу приватизації від 17 квітня 2006 року.

28 квітня 2006 року відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали договір купівлі-продажу вказаної квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2011 року визнано недійсним та скасовано розпорядження органу приватизації від 17 квітня 2006 року та свідоцтво про право власності на житло від 17 квітня 2006 року, які були видані Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради на ім'я ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1.

Крім того, було визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаної квартири від 28 квітня 2006 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 березня 2012 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2011 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та ухвалено нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

До приватизації квартири позивач була її наймачем, а власником територіальна громада в особі Одеської міської ради.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2013 року, яким було визнано ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування квартирою, скасовано на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2014 року, у зв'язку з неправильним способом захисту ОСОБА_6

Рішення апеляційного суду від 13 березня 2012 року було визнано недійсним приватизацію квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5

Відповідно до довідки дільниці № 3 комунального підприємства «ЖКС «Пересипський» від 14 липня 2014 року в спірній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_6, власник квартири, та її онука ОСОБА_7

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимоги, апеляційний суд виходив з того, що права позивача як наймача спірної квартири порушені спірним договором купівлі-продажу.

Крім того, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про виселення з спірної квартири відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки не мають передбаченого ст. 150 ЖК Української РСР права користування квартирою.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що відповідач ОСОБА_6 на законних підставах набула право власності на спірну квартиру, відповідачі правомірно були там зареєстровані та проживали, а також те, що позивач на час укладення зазначеного договору не була зареєстрована в спірній квартирі і з 2003 року там не проживала, є необґрунтованими.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко П.О. Гвоздик В.І. Мартинюк