Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/387/16-ц

Провадження № 2/126/243/2016

"02" березня 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно 1/2 частина житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1. Право власності на вищезазначений житловий будинок ОСОБА_3 набув при житті на підставі ЗУ «Про власність», згідно з яким, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Позивачка являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом померлого ОСОБА_3, яка фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом ним на час відкриття спадщини. Інший спадкоємець першої черги за законом - відповідачка ОСОБА_2 від прийняття спадщини відмовилася і не претендує на неї. Коли позивачка звернулася до нотаріальної контори то, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок, оскільки при житті ОСОБА_3 своє право приватної власності не оформив. А тому для захисту своїх законних прав та інтересів позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги повністю підтримує, просить суд їх задовольнити та слухати справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву, в якій повідомила, що позов визнає і просить справу розглянути у її відсутність.

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3, серії НОМЕР_1 від 27.04.2015 року, копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 27.05.1956 року та матеріалами технічного паспорту на житловий будинок.

Право власності на вищезазначений житловий будинок ОСОБА_3 набув при житті на підставі ЗУ «Про власність», згідно з яким, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Вищезазначене підтверджується випискою із по господарської книги за за 1991-1992 рр., а також довідкою № 235 від 28.01.2016 року рр. виданою Маньківською сільською радою Бершадського району, з яких вбачається, що домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року має статус колгоспного двору, членами якого були ОСОБА_3та ОСОБА_1.

Позивачка являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом померлого ОСОБА_3 і спадщину прийняла фактично, оскільки постійно проживала разом з померлим на час відкриття спадщини. Інший спадкоємець першої черги за законом - відповідачка ОСОБА_2 від прийняття спадщини відмовилася, що підтверджується довідкою № 204 від 25.01.2016 року виданою Маньківською сільською радою, копіями інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, довідкою № 45/01-16 від 3.02.2016 року виданою Бершадською державною нотаріальною конторою.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на 1/2 частину житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 постановою нотаріуса ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки її чоловік за життя не оформив свою частину житлового будинку відповідно до чинного законодавства, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 44/02-31 від 3.02.2016 року.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Ст. 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ч. 1 ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право а спадщину на нерухоме майно.

Нормами ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261 -1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112, ч. 3, ч. 4 ст. 113 ЦК Української РСР в редакції від 1963 року, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Згідно ст. 101 цього Кодексу в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами , що регулювали власність цього двору , а саме :

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину.

Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення.

Крім того, відповідач позов визнала повністю.

Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 1218, 1220, 1233, 1268 ЦК України, ст.ст. 60, 213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем за законом, право приватної власності на спадкове майно - 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 Вінницької області, загальною площею 86,3 кв.м. житловою площею 50,3 кв.м., що позначається літерою «А» з відповідною часткою господарських будівель та споруд: веранда - літера а», ганок - літер: «а1», літня кухня -літера «Б», сарай - літера «В», гараж - літера «Г», жомова яма - літера «Ж», погріб - літера «П», вбиральня - літера «Т», колодязь - літера «К», огорожа - 1,2, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. Г. Рудь