АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/2648/14-ц 22-ц/774/14/К/16
Справа № 182/2648/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/14/К/16 Тихомиров І.В.
Категорія - 34 ( ІІІ ) Суддя-доповідач - Зубаккова В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

11 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубокової В.П.

суддів: Бондар Я.М., Соколан Н.О.

за участю секретаря: Євтодій К.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Малахіт-Н» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної затопленням.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6,

відповідач ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа ОСББ «Малахіт-Н», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної затопленням, посилаючись на те, що з вини відповідача, яка є власником квартири АДРЕСА_1, 11 лютого 2014 року була затоплена належна їй на праві власності квартира № 27 у тому ж будинку за вказаною адресою.

В зв'язку з чим, просила суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь 7455 грн. матеріальної шкоди, 500 грн. за проведення обстеження та складання кошторису відновлювального ремонту квартири та 5000 грн. моральної шкоди.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної затопленням, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 7455,00 грн., моральну шкоду в розмірі 300 грн., судовий збір у розмірі 244,00 грн., витрати на проведення дослідження спеціалістів у розмірі 500 грн., а всього до стягнення - 8499,00 грн.

В задоволенні іншої частин позовних вимог відмовлено.

У лютому 2015 року відповідач ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року, яку ухвалою суду від 21 травня 2015 року було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що судом не враховано відсутність її вини у затопленні квартири позивача, при цьому вказує, що не заперечує проти того, що внаслідок зривання шлангу з пральної машини вода стікала на підлогу, але це відбувалося не більше однієї хвилини, тому за такий короткий час не могло залити квартиру позивача в тому розмірі, який зазначено в акті від 12.02.2014 року. До того ж акт про затоплення не містить даних про площу пошкоджених поверхонь, а тому їй не зрозуміло із яких даних виходив спеціаліст при складанні кошторису.

Крім того, зазначає, що, незважаючи на те, що нею були надані суду довідки про її знаходження на лікуванні в КУОЗ «Нікопольська міська лікарня №1» та заява про відкладення розгляду справи, справа було розглянута судом за її відсутності, однобічно та без врахування її заперечень.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_5 просить постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги відповідача, а рішення залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, позивача ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6, які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги і письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_5 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 20.03.2000 р., посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Мігуновим С.О., реєстровий № 1086, належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 5).

Квартира № 30, у тому ж будинку, належить відповідачу ОСОБА_4 (а. с. 31).

У лютому 2014 р. квартира позивача була затоплена внаслідок неякісного підключення зливного шлангу пральної машини в квартирі АДРЕСА_1, який впав і вода, яка набралася до пральної машини, виливалася на підлогу ванної кімнати,про що складено акт від 11.02.2014 року, затверджений ОСББ «Малахіт-Н» (а.с. 4).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягуючи на користь позивача ОСОБА_5 з відповідача матеріальну та моральну шкоду, завдану затопленням квартири, суд першої інстанції виходив з доведеності вини відповідача в затопленні квартири позивача.

Колегія суддів частково погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Предметом та підставою позовних вимог ОСОБА_5 є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у зв'язку із затопленням належної їй на праві власності квартири із вини відповідача ОСОБА_4

Положеннями ст.ст. 1166, 1167 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану матеріальну та моральну шкоду.

З аналізу вказаних норм закону витікає, що обов'язковою умовою виникнення зобов'язання відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди є вина особи, яка її завдала. Разом з тим, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, тобто відповідачки. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідачку діючим законодавством покладено обов'язок доведення відсутності її вини в завданні шкоди позивачу.

В той же час законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідачки в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Саме до цього зводяться правові висновки, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів, що зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями ВСУ.

Частиною 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, частина 4 цієї статті вказує на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В розумінні ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідач, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, заявила клопотання про проведення у справі судової будівельно-технічної експертизи з метою визначення причин затоплення квартири позивача, яке було задоволено ухвалою суду від 09.09.2015 року.

Згідно Висновку №4872-15 судової будівельно-технічної експертизи від 23.02.2016 року визначити причини та розміри затоплення квартири АДРЕСА_2 на теперішній час неможливо у зв'язку з проведенням у квартирі ремонту, а тому колегією суддів перевіряються доводи відповідача на підставі наявних матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи, комісією у складі Голови ОСББ «Малахіт-Н» Рукавіці Ю.А., бухгалтера Трубіної Л.В., старшого під'їзду ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 встановлено, що залиття квартири позивача відбулося в результаті неякісного підключення зливного шлангу пральної машини в квартирі відповідача, який впав і вода, яка набралася до пральної машини, виливалася на підлогу ванної кімнати,внаслідок чого квартира АДРЕСА_2 зазнала пошкоджень, що підтверджено актом від 12.02.2014 року (а.с. 4). При цьому, ОСОБА_4 не внесла жодних зауважень до цього акту, обмежившись лише відмовою від підпису у ньому, а тому колегією суддів приймається даний акт як належний та допустимий доказ у справі.

Отже, матеріалами справи встановлено, що залиття квартири позивача відбулося з вини відповідача, та, заперечуючи проти позову та оскаржуючи рішення, відповідач ОСОБА_4, в порушення вищевказаних норм, не спростувала висновків суду першої інстанції в установленому процесуальним законом порядку й не довела, що затоплення квартири позивача сталося не з її вини. Всі її доводи ґрунтуються тільки на припущеннях.

А тому, виходячи з презумпції вини заподіювача шкоди, яка нею не спростована, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про покладення на відповідача обов'язку з відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь позивача. Доводи ж апеляційної скарги відповідача в цій частині правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_5, з наступних підстав.

Так, згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5 вказувала, що майнова шкода становить - 7 455,00 грн. При цьому, на обґрунтування заявлених вимог, нею надано кошторис, складений ПП «Бест», у якому зазначено вартість відновлювальних робіт, які необхідно провести у квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 9-17).

В ході перегляду справи апеляційним судом з'ясовано, що ОСОБА_5, власними силами без залучення спеціалізованої організації, проведено відновлювальний ремонт у квартирі АДРЕСА_2, а тому, з урахуванням приписів ст. 1192 ЦК України та відсутності у позивача квитанцій про придбання матеріалів для проведення ремонту, до відшкодування підлягає лише вартість матеріалів, виробів та конструкцій, необхідних для проведення ремонту, у розмірі 3 434,00 грн. (а.с. 12).

Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд на підставі ст. 1167 ЦК України обґрунтовано з урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами), визначив її розмір у сумі 300,00 грн.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів змінює рішення суду в частині визначеного розміру матеріальної шкоди на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, та у зв'язку з цим зменшує загальний розмір сум, що підлягають стягненню до 4 478, 25 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року в частині визначення розміру матеріальної шкоди, стягнутої з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, змінити, зменшивши його з 7455 (семи тисяч чотириста п'ятдесяти п'яти) гривень до 3 434 (трьох тисяч чотириста тридцять чотири) гривень 25 (двадцять п'ять) копійок, зменшивши у зв'язку з цим загальний розмір сум, що підлягають стягненню до 4 478 (чотирьох тисяч чотириста сімдесят вісім) гривень) 25 (двадцять п'ять) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: