Номер провадження: 22-ц/785/5653/16
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Сватаненка В.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 березня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки з майна, яке перебуває в спільній частковій власності, та визнання права власності на майно,-

встановила:

У жовтні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що у 1994 році вона згідно договору дарування набула право власності на 27/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідачці належать 23/50 часток вказаного будинку.

Земельна ділянка, на якій розташований будинок, була поділена між співвласниками в натурі, при цьому, позивачці ОСОБА_5 була передана у власність земельна ділянка площею 0,1464 га з присвоєнням окремої адреси: АДРЕСА_1, та окремого кадастрового номеру. Також позивачці виданий Державний акт на право власності на цю земельну ділянку.

Позивачка та відповідачка володіють та користуються приміщеннями у житловому будинку, господарськими та спорудами у відповідності до правовстановлюючих документів на земельні ділянки та житловий будинок, а саме, співвласники окремо володіють та користується окремими ізольованими один від одної частинами житлового будинку, господарськими будівлями та спорудами.

ОСОБА_5 зазначила, що має намір виділити свою частку з будинку, який перебуває в спільній частковій власності, але відповідачка не бажає здійснити дії для оформлення відповідних документів, тому позивачка просила виділити їй з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Прилиманське, вул. Октябрська, будинок 52, в натурі у власність в самостійний об'єкт нерухомого майна (окреме домогосподарство) 27/50 часток, визнати за нею право власності на самостійний об'єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Прилиманське, вул. Октябрська, буд. 52-а, припинити право спільної часткової власності позивачки та відповідачки на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

22 січня 2014 року ОСОБА_5 подала до суду уточнену позовну заяву (а.с.31-32).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 лютого 2014 року позовні вимоги задоволено.

Виділено ОСОБА_5 в натурі у власність в самостійний об'єкт нерухомого майна (в окреме домогосподарство) за адресою: АДРЕСА_1, 27/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

21 березня 2014 року ОСОБА_5 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що у рішенні суду від 13 лютого 2014 року не зазначено на які саме приміщення визнано право власності позивачки.

Додатковим рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 березня 2014 року заяву задоволено. Ухвалено по справі додаткове рішення, яким виділено ОСОБА_5 з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, в натурі у власність в окремий об'єкт нерухомого майна (окреме домогосподарство) за адресою: АДРЕСА_1-а, 27/50 часток, які складаються з: приміщень у житловому будинку, який позначений на плані під літ. «А, А1, А2, а, а1, а2»: коридор під літ. « 2-1», коридор під літ. « 2-2», котельна під літ. « 2-3», кухня під літ. « 2-4», житлова кімната під літ. « 2-5», житлова кімната під літ. « 2-6», житлова кімната під літ. « 2-7», веранда під літ. « 2-8», житлова кімната під літ. « 2-9»; господарських будівель та споруд: підвал під літ. «В», літня кухня під літ. «Г», сарай під літ. «Д», сарай під літ. «Е», цистерна під літ. «№ 1», ворота під літ. «№ 3».

Визнано за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та складається в цілому з житлового будинку, позначеного на плані під літ. «А, А1, а1» загальною площею 100,6 кв.м., житловою площею 47,0 кв.м., навіс під літ. «а3» площею 5,10 кв.м., підвал під літ. «В» площею 20,10 кв.м., літня кухня під літ. «Ж» площею 86,50 кв.м., сарай під літ. «З» площею 31,40 кв.м, споруди під літ. «№№ 1, 3, 6-9, І».

Не погоджуючись з додатковим рішенням, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи заяву ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, у рішенні суду від 13.02.2014 року, яким виділено ОСОБА_5 в натурі у власність в самостійний об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, 27/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами не зазначені приміщення та споруди, які виділені позивачці в натурі.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 лютого 2014 року виділено ОСОБА_5 в натурі у власність в самостійний об'єкт нерухомого майна (в окреме домогосподарство) за адресою: АДРЕСА_1, 27/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

21 березня 2014 року ОСОБА_5 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що у рішенні суду від 13 лютого 2014 року не зазначено на які саме приміщення визнано право власності позивачки, хоча, 22 січня 2014 року вона подавала до суду уточнену позовну заяву, в якій саме просила про це (а.с.31-32), що не було прийнято судом першої інстанції до уваги при ухваленні рішення, що і стало підставою для звернення з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Статтею 220 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення, якщо, суд вирішивши питання про право, не зазначив, яке майно підлягає передачі.

Оскаржуваним додатковим рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 березня 2014 року заяву задоволено у повному обсязі.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, що не суперечать закону.

Згідно з ст. 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання апелянта на те, що суд першої інстанції визнав за позивачкою право власності на весь спірний будинок літ «А», який складається з сімох приміщень та три з яких знаходяться у користуванні відповідачки, оскільки, визнаючи право власності за ОСОБА_3, суд виходив з договору дарування від 18.01.1994 року (а.с.10), та резолютивна частина додаткового рішення повністю відповідає договору дарування, відповідно до якого ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_5 27/50 часток спірного житлового будинку.

Крім того, до суду апеляційної інстанції представником позивача було надано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.04.2014 року, з якого вбачається, що ОСОБА_5 належить житловий будинок з господарськими спорудами під літ. «А, А1, а1», загальною площею 100,6 кв.м., житловою площею 47 кв.м., навіс під літ «а3», площею 5, 1 кв.м., підвал під літ. «В», площею 20,1 кв.м., літня кухня під літ «Ж», площею 86,5 кв.м., сарай під літ. «З», площею 31,4 кв.м., споруди під літ. «№ 1, 3, 6-9, I», що спростовує доводи апелянта, про те, що судом визнано право власності позивачки на увесь житловий будинок.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин і закон, який їх регулює.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, додаткове рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

В.І. Сватаненко

П.М. Черевко