Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 331/6614/15Головуючий у 1-й інстанції Смолка І.О.
№22-ц/778/705/16Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Стрелець Л.Г., Каракуші К.В.

при секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2015 року про визнання неподаною та повернення уточненої позовної заяви позивачеві ОСОБА_2

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (надалі - ТОВ «Порше Мобіліті») до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

та позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Порше Мобіліті», про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 (т.с. 1 а.с. 1-6), в якому просило в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 50011743 від 10.02.2014 року, розмір якої станом на 28.08.2015 року складає 1017108,54 грн., звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки VW, р.н. НОМЕР_1 заставною вартістю 320800,05 грн., що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного автомобілю з публічних торгів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2015 року провадження у цій справі за вищезазначеним позовом ТОВ «Порше Мобіліті» було відкрито (т.с. 1 а.с. 60).

При цьому, судом першої інстанції було встановлено, що у провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя також перебуває інша цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним (т.с. 2 а.с. 1-5), в якій останній просив кредитний договір №50011743 від 10.02.2014 року, укладений між ОСОБА_2а. та ТОВ «Порше Мобіліті» визнати недійсним, провадження в якій було відкрите ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2015 року (т.с. 2 а.с.44).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2015 року (т.с. 1 а.с. 89) об'єднано зазначені дві цивільні справи в одному провадженні у цій справі за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

30 листопада 2015 року ОСОБА_2 через свого представника за довіреністю (т.с. 1 а.с. 100) ОСОБА_3 подав суду першої інстанції у цій справі уточнену позовну заяву до ТОВ «Порше Мобіліті», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову: Запорізька філія державного підприємства «Національні інформативні системи» Міністерства юстиції України про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним (т.с. 1 а.с. 96-99), в якій просив:

- визнати кредитний договір № 50011743 від 10.02.2014 року з усіма додатками до нього, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті» у частині здійснення розрахунку усіх сум договору із посиланням на еквівалент в доларах США, недійсним;

- визнати «графік погашення кредиту - додаток до кредитного договору № 50011743 від 10.02.2014 року недійсним,

- визнати п.п. 1.3, 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3,2.4,3,5.5, 5.6 загальних умов кредитування за кредитним договором № 50011743 від 10.02.2014 року недійсним,

- визнати в цілому кредитний договір № 50011743 від 10.02.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті», недійсним,

- визнати договір застави транспортного засобу № 50011743, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті», та посвідчений 10.02.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. за р. № 533, недійсним,

- зобов'язати Запорізьку філію державного підприємства «Національні інформативні системи» Міністерства юстиції України вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис щодо обтяження майна - автомобіль марки VW, р.н. НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2. Обтяження зареєстровано 14.02.2015 року за № 14186875 на підставі договору застави, посвідченого 13.02.2015 року приватним нотаріусом Бугрім О.В. за р. № 533.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2015 року (т.с. 1 а.с. 116) вказану уточнену позовну заяву ОСОБА_2 визнано судом першої інстанції неподаною та повернуто позивачеві через не усунення недоліків останньої у встановлений судом строк.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя для подальшого розгляду.

У судове засідання 03 березня 2016 року належним чином повідомлені про час та місце розгляду цієї справи апеляційним судом (тс. 1 а.с. 137-139) всі особи, які беруть участь у цій справі, не з'явились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажною причину неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, та на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що суд першої інстанції, визнаючи неподаною та повертаючи уточнену позовну заяву позивачеві ОСОБА_2 у цій справі, керувався ст. 121 ЦПК України та виходив із того, що вказана уточнена позовна заява ОСОБА_2 була залишена без руху ухвалою суду від 30 листопада 2015 року (т.с. 1 а.с. 109), оскільки була подана з порушенням вимог ст.119 ЦПК України, а саме: на виконання вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви позивачем не був доданий документ, що підтверджує сплату судового збору на суму 487,20 грн.; позивачеві ОСОБА_2 надавався судом 5 -денний строк для усунення цих недоліків уточненої позовної заяви з дня отримання останнім копії цієї ухвали суду; копію вказаної ухвали ОСОБА_2 отримав через свого представника ОСОБА_3 30 листопада 2015 року, проте, ОСОБА_2 не усунув вказаних недоліків уточненої позовної заяви у встановлений судом строк по 07 грудня 2015 року включно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що предметом розгляду цієї справи первісно був позов позивача ОСОБА_2 до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним (т.с. 2 а.с. 1-5), в якій останній просив визнати недійсним лише кредитний договір №50011743 від 10.02.2014 року, укладений між ОСОБА_2. та ТОВ «Порше Мобіліті».

30 листопада 2015 року ОСОБА_2 подав суду першої інстанції у цій справі уточнену позовну заяву у цій справі (т.с. 1 а.с. 96-99), в якій збільшив свої позовні немайнові вимоги, додатково просив визнати недійсним також, окрім кредитного договору в цілому, також договір застави транспортного засобу №50011743, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті», та посвідчений 10.02.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. за р. № 533, та інш.

У п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог.

Станом на день подачі вказаної уточненої позовної заяви ОСОБА_2 вже діяв Закон України «Про судовий збір», зі змінами внесеними згідно із Законом від 16 липня 2015 року № 629-VIII, який набрав чинності 01 вересня 2015 року, та який вже не містив положення про звільнення споживачів, як позивачів, від сплати судового збору.

Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та фіксованому розмірі.

Тому вказана уточнена позовна заява ОСОБА_2 була правильно залишена без руху ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2015 року (т.с. 1 а.с. 109), оскільки була подана з порушенням вимог ст.119 ЦПК України, а саме: на виконання вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви позивачем не був доданий документ, що підтверджує сплату судового збору, зокрема на суму 487,20 грн. (т.с. 1 а.с. 109).

Цією ж ухвалою суду першої інстанції позивачеві ОСОБА_2 надавався судом 5 -денний строк для усунення цих недоліків уточненої позовної заяви з дня отримання останнім копії цієї ухвали.

Як правильно було встановлено судом першої інстанції, копію вказаної ухвали ОСОБА_2 отримав через свого представника за довіреністю (т.с. 1 а.с. 78) ОСОБА_3 30 листопада 2015 року (розписка представника т.с. 1 а.с. 110).

Однак, ОСОБА_2 не усунув вказаних недоліків уточненої позовної заяви у встановлений судом строк по 07 грудня 2015 року включно.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції в силу вимог ст. 121 ч. 2 ЦПК України мав всі підстави для визнання зазначеної уточненої позовної заяви ОСОБА_2 неподаною та повернення останньої позивачеві.

Доводи ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу, про наявність порушень вимог закону при постановленні оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі, зокрема неврахування положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», є безпідставними, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі.

Закон України «Про судовий збір», що визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є спеціальним законом щодо визначення категорій осіб, які звільнені від сплати судового збору, прийнятий Верховною Радою України в редакції, що набрала чинності з 01 вересня 2015 року, пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», а тому його норми мають пріоритет над нормами останнього.

Норми інших законів України та роз'яснення постанов Пленуму ВССУ України, прийнятих до цього, застосовуються у даному випадку лише у тій частині, що не суперечать Закону України «Про судовий збір» у вищезазначеній новій редакції.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції або її зміни.

У разі відмови апеляційним судом ОСОБА_2 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок ТОВ «Порше Мобіліті» понесених судових витрат у вигляді судового збору 243,60 грн. (т.с. 1 а.с. 124) за подачу останньої до суду апеляційної інстанції.

Разом із тим, колегія суддів апеляційного суду вважає за доцільне роз'яснити ОСОБА_2 його право на подачу у цій справі у подальшому уточненої позовної заяви, але з додержанням вимог ст. ст. 31 ч.2, 119-120 ЦПК України, оскільки в силу вимог ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2015 року про визнання неподаною уточненої позовної заяви ОСОБА_2 та повернення останньої позивачеві у цій справі залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.