У Х В А Л А

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 лютого 2016 року в справі за позовом житлово-будівельного кооперативу «Буревісник-3» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до житлово-будівельного кооперативу «Буревісник-3» про визнання дій та бездіяльності відповідача протиправними, визнання нечинними рахунків на оплату за житлово-комунальні послуги, відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Дніпровський районний суд м. Києва рішенням від 18 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 7 вересня 2015 року, позов ЖБК «Буревісник-3» задовольнив частково, стягнув з ОСОБА_4 на користь ЖБК «Буревісник-3» заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги в розмірі 7 тис. 969 грн 35 коп., у решті позову відмовив, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовив, вирішив питання про розподіл судових витрат.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 8 лютого 2016 року касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилила, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 7 вересня 2015 року залишила без змін.

У серпні 2016 року до Верховного Суду України звернулась ОСОБА_4, від імені якої діє представник ОСОБА_5, із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 лютого 2016 року з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу заявниця надала постанову Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року (справа № 6-110цс12).

Водночас заявниця просить поновити строк подання заяви про перегляд зазначеного судового рішення, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання, на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

У разі пропущення строку, встановленого частинами першою-третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява (частина четверта статті 356 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що строк подання заяви про перегляд підлягає поновленню, оскільки наведені заявницею причини пропуску строку є поважними.

Разом з тим, перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявниця, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позову ЖБК «Буревісник-3» та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 При цьому суд виходив з того, що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати таких послуг у повному обсязі. ЖБК «Буревісник-3», як балансоутримувач житлового будинку, правомірно пред'явив вимоги до відповідачки. Позивачкою за зустрічним позовом не доведено обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог. Крім того, спосіб захисту, обраний нею, зокрема визнання нечинними рахунків на оплату за житлово-комунальні послуги, не передбачений чинним законодавством.

У постанові від 10 жовтня 2012 року (справа № 6-110цс12) Верховний Суд України виклав правовий висновок щодо застосування норм матеріального права - статей 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та статей 16, 203 ЦК України, у справі про зобов'язання укласти договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Суд зазначив, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частини третьої статті 6, статей 627, 630 ЦК України та статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У разі такої відмови, виходячи з положень статей 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі пункту 1 частини другої статті 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. Оскільки суд обрав спосіб захисту не передбачений статтею 16 ЦК України (про зобов'язання укласти договір), Верховний Суд України скасував судове рішення та направив справу на новий касаційний розгляд.

Порівняння змісту наданої постанови Верховного Суду України зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 лютого 2016 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, оскільки зазначену постанову прийнято в справі з іншим предметом і підставами позову, а також судом встановлено інші фактичні обставини, ніж у справі, яку просить переглянути заявниця.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_4, від імені якої діє представник ОСОБА_5, строк подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 лютого 2016 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом житлово-будівельного кооперативу «Буревісник-3» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до житлово-будівельного кооперативу «Буревісник-3» про визнання дій та бездіяльності відповідача протиправними, визнання нечинними рахунків на оплату за житлово-комунальні послуги, відшкодування майнової та моральної шкоди за заявою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 лютого 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко