АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/2748/2016 Головуючий в 1 інстанції - Ластовка Н.Д.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПАТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 14-4/2555К-07 від 26.07.2007 року станом на 22.04.2015 року на загальну суму 270933,97 дол. США.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідачами порушено умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, відсотків та пені за користування кредитом, що є предметом позовних вимог.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.09.2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 14-4/2555К-07 від 26.07.2007 року в розмірі 270933 (двісті сімдесят тисяч дев'ятсот тридцять три) дол. США 97 центів.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2015 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02.09.2015 року - залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив його скасувати.

Зазначив, що заочне рішення ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не в повній мірі, не об'єктивно досліджені матеріали справи, зокрема позовна заява, додані до неї документи та наявні в матеріалах справи письмові докази. Вказував на те, що скаржник не був повідомлений про дату, час і місце її розгляду, оскільки ним не було отримано жодної судової повістки. Судом не враховано , що ПАТ «Універсал банк» було пред'явлено вимогу ОСОБА_2 25.11.2014 року про погашення виниклої заборгованості. Проте позовну заяву було подано лише 02.07.2015 р., тобто через 8 місяців. Таким чином позивачем було пропущено строк, визначений ст. 559 ЦК України для звернення до суду з позовною заявою до поручителя. В рішенні не зазначено, які саме умови кредитного договору були порушені відповідачами. Крім того, судом було порушено ст.533 ЦК України, та не враховано, що між боржником і позивачем досягнуто домовленості щодо часткового прощення боргу.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 доводи скарги підтримав.

Представник банку проти доводів скарги заперечувала.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,

за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,

що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Згідно вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель-відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року зі змінами та доповненнями, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, та встановлено судом, що 26.07.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», (правонаступником прав та обов'язків якого виступає Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір № 14-4/2555К-07, відповідно до якого, банк надав позичальнику кредит в сумі 340 000,00 дол. США на строк 360 місяців до 25.07.2037 року з процентною ставкою 11,95 % річних. (а.с. 9-13)

Відповідно п. 9.1 кредитного договору при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування коштами або встановленої в п. 4.5. договору винагороди, позичальник додатково сплачує пеню за кожний день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожний день прострочення платежу.

26.07.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», (правонаступником прав та обов'язків якого виступає Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 14-4/2555П/1-07, за умовами якого поручитель зобов'язується перед банком відповідати за виконання зобов'язань ОСОБА_5 що випливають з кредитного договору № 14-4/2555К-07 від 26.07.2007 року. (а.с. 16)

Відповідно до договору поруки, поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплати процентів, пені, комісій та інших платежів.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту № 14-4/2555К-07 від 26.07.2007 року заборгованість відповідачів станом на 22.04.2015 року становить 270933,97 дол. США, з яких:

- заборгованість за кредитом 256130,18 дол. США,

- заборгованість за відсотками 9864,58 дол. США,

- заборгованість по пені 4939,21 дол. США.

Так, як боржник порушив строки та порядок погашення кредиту, суд встановив право позивача на дострокове стягнення заборгованості в солідарному порядку з боржника та поручителя.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Висновок суду про обґрунтованість заявлених позовних вимог відповідають цим обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про неповідомлення відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи не є підставою для скасування рішення районного суду, з огляду на те, що представник останнього взяв участь в судовому засіданні апеляційного суду, де мав можливість подати всі необхідні докази на підтвердження своїх заперечень, щодо заявленого позову.

Доводи скарги про пропуск позивачем строку, передбаченого ст. 559 ЦК України для звернення з позовом до поручителя є безпідставні.

Так, відповідно до п. 10.4 кредитного договору, сторони прийшли до згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника простроченої заборгованості по погашенню кредиту та/або сплаті процентів за користування ним чи інших платежів строком більше 10-ти календарних днів, банк надсилає позичальнику повідомлення в якому зазначається сума прострочки та термін сплати. У випадку невиконання позичальником вимоги банку, в термін встановлений у повідомлені, дата погашення кредиту, вказана в п. 1.1 договору вважається такою, що настала на наступний день після дати зазначеної в повідомлені. В цю дату позичальник зобов'язується повернути банку суму кредиту в повному об'ємі, проценти та інші платежі передбачені договором.

У вимозі банку від 25.11.2014 року, яка була надіслана на адресу ОСОБА_4 зазначено: «У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту складення вимоги» (а.с. 28).

Аналогічний термін повернення кредиту зазначений і у вимозі банку, направленій до поручителя ОСОБА_2 (а.с. 31).

Так як, вимога датована 25.11.2014 року, шістдесят перший день з моменту складення вимоги припадає на 24.02.2015 року.

Як вбачається з конверту на а. с. 36, банк звернувся до суду з даним позовом 07.07.2015 року, тобто шестимісячний строк, визначений ст. 559 ЦК України не пропущений.

Посилання в скарзі на те, що в рішенні не зазначено, які саме умови кредитного договору були порушені відповідачами на правильність ухваленого рішення не впливають, оскільки відповідачі визнали, що не погашали кредит у відповідності з умовами договору, а також не надали конкретних доводів, щодо неправильності розрахунку заборгованості, зробленого позивачем.

Доводи скарги про те, що судом було порушено ст. 533 ЦК України, колегія суддів не приймає, оскільки позивач в позовній заяві просив стягнути борг саме у доларах США без зазначення еквіваленту національної валюти, що є правом позивача, а тому суд правильно стягнув борг у доларах США.

При цьому колегією суддів перевірено наявність ліцензії у позивача на здійснення валютних операцій.

Якщо у кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті за наявності хоча б у однієї сторони зобов'язання індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету КМУ від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»), то суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ в постанові № 6-1680 цс 15, яка є обов'язковою для застосування, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про розгляд заяви боржника про добровільну реалізацію майна та прощення боргу також на правильність постановленого рішення не впливають, оскільки ці обставини не існували на момент ухвалення рішення, а крім того вказана заява, як повідомив представник банку не знайшла свого позитивного вирішення і прощення боргу не відбулося, так як не відбулося реалізації майна та часткового погашення боргу.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: