Номер провадження: 22-ц/785/1253/16
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Сватаненка В.І.,

Суворова В.О.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи: малолітня ОСОБА_6, орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Іллічівської міської ради про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

встановила:

У травні 2013 року ОСОБА_3 (уточнюючи свої позовні вимоги) звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив визнати майно спільною сумісною власністю подружжя, та стягнути 166599,75 грн., як матеріальну компенсацію його частки на 1/2 частину в порядку спадкування.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_7. Після його смерті відкрилася спадщина, у зв'язку з чим він своєчасно звернувся до нотаріуса з відповідною заявою і від спадщини не відмовлявся. Крім нього, спадкоємцями 1-ї черги за законом є близькі родичі покійного: мати - ОСОБА_8, дружина - ОСОБА_5, малолітня дочка - ОСОБА_6.

Також позивач зазначив, що ОСОБА_8 відмовилася від свої частки у спадщині на його користь, а тому за законом йому припадає не 1/4 , а 1/2 частина від усієї спадщини.

На підставі зазначеного позивач просив суд визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_5 майно, зареєстроване на ім'я ОСОБА_5, а саме транспортні засоби:

-автомобіль марки «Mazda 626», 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1;

-автобус марки «Богдан А09212», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_12;

-автобус марки «Богдан А09211», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2;

-автомобіль марки «Кіа Solt», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3;

-мікроавтобус марки «Mersedes-Benz 311CDI», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4;

-автомобіль марки «Renalt Kangoo», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5.

Також позивач просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь 166599,75 грн., як матеріальну компенсацію його частки від загальної вартості транспортних засобів: автомобілю марки «Mazda 626», 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; автобусу марки «Богдан А09212», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_12; автобусу марки «Богдан А09211», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2; автомобілю марки «Кіа Solt», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3; мікроавтобусу марки «Mersedes-Benz 311CDI", 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4; автомобілю марки «Renalt Kangoo», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5, на 1/2 частину яких відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 15 вересня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 80767,75 грн., як матеріальну компенсацію його частки від загальної вартості транспортних засобів: автомобілю марки «Mazda 626», 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; автобусу марки «Богдан А09211», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2; мікроавтобусу марки «Mersedes-Benz 311CDI», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4; автомобілю марки «Renalt Kangoo», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5, на 1/2 частину яких відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а також судові витрати.

В задоволені решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали апеляційні скарги.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2014 року у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 відмовлено, апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задоволено.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15 вересня 2014 року скасовано в частині відмови в задоволені позову про стягнення з відповідачів 85832 грн., як компенсацію частки позивача від загальної вартості двох транспортних засобів - автомобіля марки «Кіа Solt», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 та автобусу марки «Богдан А09212», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_12.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов в цій частині задоволено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 85832 грн., як компенсацію частки позивача від загальної вартості двох транспортних засобів - автомобіля марки «Кіа Solt», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, автобусу марки «Богдан А09212», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_12, на 1/2 частину яких відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 В іншій частині рішення залишено без змін.

ОСОБА_5 оскаржила зазначені рішення суду до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 червня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення апеляційного суду скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційних скарг, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині відшкодування матеріальної компенсації його частки від загальної вартості спадщини, зокрема транспортних засобів на загальну суму 80767,75 грн., суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за час шлюбу були придбані наступні транспортні засоби, а саме: автомобіль марки «Mazda 626», 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; автобус марки «Богдан А09211», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2; мікроавтобус марки «Mersedes-Benz 311CDI», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4; автомобіль марки «Renalt Kangoo», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5, які є спільною сумісною власністю подружжя, і додатково визнавати це майно сумісною власністю подружжя немає необхідності.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення на користь позивача компенсації у розмірі 1/2 частини від вартості транспортних засобів - автомобіля «Кіа Solt», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, та автобуса марки «Богдан А09212», 2007 року випуску, суд першої інстанції виходив з того, що вони придбані у кредит та знаходяться у заставі банку, тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Однак колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд порушив норми права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15 вересня 2014 року зазначеним вимогам не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_3 - ОСОБА_7.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України увійшли усі права та обов'язки, що належали ОСОБА_7 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями першої черги за законом є син ОСОБА_3 дочка ОСОБА_6, дружина померлого ОСОБА_5, мати ОСОБА_8, частки кожного із спадкоємців є рівними (ст. 1261 ЦК України).

Спадкоємець за законом ОСОБА_8 відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3.

Так, відповідно до матеріалів справи до спадкового майна після смерті ОСОБА_7 входить:

-1/2 частина квартири АДРЕСА_1;

-земельна ділянка НОМЕР_13, площею - 0,121 га,у тому числі по угіддям: 0,121га - рілля, надана для ведення садівництва та розташована за адресою: АДРЕСА_3

-1/2 частина квартири АДРЕСА_2;

-автомобіль марки «Mazda 626», 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1;

-автобус марки «Богдан А09212», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_12;

-автобус марки «Богдан А09211», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2;

-автомобіль марки «Кіа Solt», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3;

-мікроавтобус марки «Mersedes-Benz 311CDI», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4;

-автомобіль марки «Renalt Kangoo», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.01.2014 року, що зареєстроване в реєстрі за № 1-50, видане свідоцтво про право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_5. Свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частину зазначеної квартири - ОСОБА_6. Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку квартири ще не видане (а.с.45, т.2).

Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.01.2014 року, що зареєстроване в реєстрі за № 1-46, видане свідоцтво про право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_5. Свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частину зазначеної квартири - ОСОБА_5. Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку квартири ще не видане (а.с.46, т.2).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.01.2014 року свідоцтво про право на спадщину на: 1/4 частину земельної ділянки НОМЕР_13, площею - 0,121 га, у тому числі по угіддям: 0,121 га - рілля, наданої для ведення садівництва та розташованої за адресою: АДРЕСА_4 видане ОСОБА_6. Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку вказаної земельної ділянки - ОСОБА_5, свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину вказаної земельної ділянки ще не видане (а.с.43,44, т.2).

Згідно свідоцтва про право власності від 22.01.2014 року ОСОБА_5 належить 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу (а.с.47, т.2).

Відповідно до рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 квітня 2014 року, яке набрало законної сили, за ОСОБА_5 визнано право власності на 5/8 частин квартири АДРЕСА_2, а за ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відповідно по 1/8 та 1/4 зазначеної квартири у порядку спадкування.

Право власності на частки квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки НОМЕР_13, площею - 0,121 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в Державному реєстрі.

З ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 04 червня 2015 року вбачається, що в провадженні суду знаходиться позов ОСОБА_5, яка дії від свого імені та від імені неповнолітньої ОСОБА_6, до ОСОБА_3 про перерозподіл спадкового майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, земельної ділянки НОМЕР_13, площею - 0,121 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 квартири АДРЕСА_2.

Оскільки сторони на спадкове майно, а саме на земельну ділянку та частку квартир вже мають право власності, та у них, відповідно до позовної заяви в цій справі, виник спір лише стосовно шести автомобілів, то суд, виходячи зі ст. 11 ЦПК України, розглядає справу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховною Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК України про те, що коли спадкоємець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. Про розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Відповідно до ст. 70 СК України кожен із сторін має право на 1/2 частку цього майна.

Пунктами 22 та 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Враховуючи те, щоспадкоємцями ОСОБА_7 за законом є близькі родичі покійного: мати - ОСОБА_8, син - ОСОБА_3, дружина - ОСОБА_5, малолітня дочка - ОСОБА_6, та ОСОБА_8 відмовилася від свої частки у спадщині на користь ОСОБА_3, то ОСОБА_3 припадає 1/2 частина від усієї спадщини, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 1/4.

Відповідно до листа Управління державної автоінспекції ГУ МВС України в Одеській області від 31.05.2013 року станом на 28.03.2013 року на ім'я ОСОБА_5 зареєстровані наступні транспортні засоби:

-«Mersedes-Benz 311CDI», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4;

-«Mazda 626», 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1;

-«Renalt Kangoo», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5;

-«Богдан А09211», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2;

-«Богдан А09212», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6;

-«Кіа Solt», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3;

-«Богдан А09212», реєстраційний номер НОМЕР_7;

-«KIA RIO», державний номер НОМЕР_8.

На ім'я ОСОБА_7 станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року були зареєстровані транспортні засоби:

-«Богдан А09212», реєстраційний номер НОМЕР_9;

-БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_10.

З відповідей центру з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Іллічівськ та Овідіопольського району Управління державної автоінспекції ГУ МВС України в Одеській області від 09.08.2013 року № 7/3-2979 та від 13.11.2013 року № 7/3-4841 вбачається, що автомобілі «Mersedes-Benz 311CDI», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4, «Кіа Solt», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, «Renalt Kangoo», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5, були зняті з обліку для реалізації.

Посилання відповідачки на те, що автомобілі: «Mazda 626», 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, «Mersedes-Benz 311CDI», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4, «Renalt Kangoo», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5, ще за життя ОСОБА_7 були продані за дорученнями, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги, так як довіреність не свідчить про перехід права власності на рухоме майно, та доказів того, що гроші, нібито отримані від продажу автомобілів, витрачені на потреби сім'ї, ОСОБА_5 не надані.

Суд першої інстанції з вказаних підстав обґрунтовано не прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, які пояснювали що придбали автомобілі за дорученнями у подружжя ОСОБА_5, оскільки уповноваження вказаних осіб на керування та розпорядження транспортним засобом не є правовідносинами, за якими відбувається перехід права власності.

Статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В матеріалах справи відсутні докази відчуження вказаних транспортних засобів.

Таким чином, посилання відповідачки на те, що автомобілі були відчужені шляхом укладання довіреностей на ім'я особи, яка бажала придбати автомобіль, а тому зазначене майно не може бути включено у спадкову масу, не може бути прийнято до уваги, оскільки не ґрунтується на законі.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції, що автомобіль марки «Богдан А09212», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9, та «Кіа Solt», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, не можуть бути включені до спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_7, оскільки придбані у кредит та знаходяться у заставі з наступних підстав.

Зі змісту договору застави транспортного засобу вбачається, що відповідачка 14.06.2007 року у якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором № 661/10-303 від 14.06.2007 року передала у заставу автобус «Богдан А09212», 2007 року випуску, який був придбаний нею у шлюбі з ОСОБА_7 та зареєстрований 13.06.2007 року, тобто до отримання зазначеного кредиту.

Наданні відповідачкою кредитні договори та розрахунки заборгованості за ними, виключають можливість зробити висновки, щодо наявності у відповідачки на момент ухвалення рішення боргових зобов'язань за придбання зазначеного автомобіля, зокрема, з повернення кредиту.

Таким чином, висновки суду про те, що спірний автобус було придбано в кредит є помилковими, оскільки спростовуються наявними у справі доказами.

Крім того, договір застави було укладено на строк до 05.06.2012 року, що вказує про припинення його дії на момент ухвалення оскаржуваного рішення.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачка 13.06.2013 року зняла з реєстрації та відчужила автомобіль марки «Кіа Solt», 2011 року випуску, а тому зазначений транспортний засіб після вказаної дати ніяк не міг знаходитися у заставі банку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що автомобілі марки «Богдан А09212», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9, та «Кіа Solt», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, є спільним майном подружжя ОСОБА_7 та входять до спадкової маси.

Згідно висновків автотоварознавчих експертиз вартість транспортних засобів складає:

-автомобілю марки «Mazda 626», 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, - 27251 грн., станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року;

-автобусу марки «Богдан АО9212», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9, - 222398 грн., станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року;

-автобусу марки «Богдан АО9211», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, - 138411 грн., станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року;

-автомобілю марки «Кіа Solt», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, - 120930 грн., станом на 13.06.2013 року;

-мікроавтобусу марки «Mersedes-Benz 311CDI», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4,- 116889 грн., станом на 13.06.2013 року;

-автомобілю марки «Renalt Kangoo», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5,- 40520 грн., станом на 14.06.2013 року, а всього 666399 грн. (а.с.161-164, 246, 251-253, т.1).

Але, що стосується автомобіля марки «Кіа Solt», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, колегія суддів вважає зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що спадкодавець ОСОБА_7 загинув саме на зазначеному автомобілі «Кіа Solt» у ДТП.

Відповідно до висновку страхової компанії № 134/11 від 02.09.2011 року розмір матеріальних збитків автомобіля зробив економічно невигідним його відновлення. Тобто автомобіль відновленню не підлягає, тому колегія суддів не може прийняти до уваги посилання суду першої інстанції на висновок автотоварознавчої експертизи, з якої вбачається, що вартість вказаного автомобіля становить 120930 грн., оскільки при його оцінки не були враховані пошкодження, які були отримані в результаті ДТП.

Відповідачка ОСОБА_5 у суді апеляційної інстанції зазначила, що рештки автомобіля марки «Кіа Solt», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, після ДТП вона продала за 4000 грн..

Таким чином, враховуючи те, що вказаний автомобіль є спадковим майном, відповідачка ОСОБА_5 повинна відшкодувати позивачу ОСОБА_3 1/4 частини від продажу зазначеного автомобіля, тобто 1000 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Ухвалюючи рішення та стягуючи з відповідачки на користь позивача 1/2 частину матеріальної компенсації, на яку відкрилась спадщина в розмірі 80767,75 грн., суд першої інстанції не з'ясував можливість ОСОБА_5 сплатити зазначену суму.

Відповідно до довідки Державної податкової інспекції у м. Іллічівську від 14.01.2016 року ОСОБА_5 зареєстрована як фізична особа-підприємець, та відповідно до декларації за 2015 рік вказала суму доходу за звітний період у розмірі 24000 грн..

Крім того, як вбачається з договору-контракту про платну підготовку фахівця від 14.08.2015 року ОСОБА_6, яка є донькою ОСОБА_5, навчається у вищому навчальному закладі «Одеська державна академія технічного регулювання та якості», спеціальність «готельне обслуговування», термін контракту з 01.09.2015 року по 01.03.2019 року, загальна вартість освітньої послуги становить 20300 грн..

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 не має фінансової можливості сплатити позивачу ОСОБА_3 компенсацію вартості спірного спадкового майна, що колегія суддів не може не прийняти до уваги при ухваленні рішення.

Твердження представника позивача, що ОСОБА_5 має можливість сплатити компенсацію, оскільки у грудні 2011 придбала гараж в гаражному кооперативі «Прибой», а у 2012 році - автомобіль «Кіа Rio», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_11, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки зазначений автомобіль було придбано відповідачкою в кредит, та доказів наявності фінансової можливості виплатити на даний час компенсацію вартості спадкового майна не надано.

Таким чином, аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку щодо визнання права власності за позивачем ОСОБА_3 на 1/4 частину, за відповідачкою ОСОБА_5 на 5/8 (1/2+1/8) та її дочкою ОСОБА_6 на 1/8 частин, що складає - 3/4 частини, наступних транспортних засобів: автомобілю марки «Mazda 626», 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; автобусу марки «Богдан А09212», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_12; автобусу марки «Богдан А09211», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2; мікроавтобусу марки «Mersedes-Benz 311CDI", 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4; автомобілю марки «Renalt Kangoo», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5.

Та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 1000 грн., як компенсацію 1/4 частки від продажу автомобіля марки «Кіа Solt», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15 вересня 2014 року скасувати. Ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково. Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_5 майно, зареєстроване на ім'я ОСОБА_5, а саме транспортні засоби:

-автомобіль марки «Mazda 626», 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1;

-автобус марки «Богдан А09212», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_12;

-автобус марки «Богдан А09211», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2;

-автомобіль марки «Кіа Solt», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3;

-мікроавтобус марки «Mersedes-Benz 311CDI», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4;

-автомобіль марки «Renalt Kangoo», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 3/4, а за ОСОБА_3 - на 1/4 транспортних засобів: автомобілю марки «Mazda 626», 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; автобусу марки «Богдан А09212», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_12; автобусу марки «Богдан А09211», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2; мікроавтобусу марки «Mersedes-Benz 311CDI", 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4; автомобілю марки «Renalt Kangoo», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 1000 грн., як компенсацію частки за автомобіль марки «Кіа Solt», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області:

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

В.І. Сватаненко