АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 квітня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Головачова Я.В.

ПоливачЛ.Д.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, за апеляційною скаргою Давиденка Олега Леонідовича в інтересах приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 2 лютого 2016 року, -

у с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року ПрАТ «УОСК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 2 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «УОСК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Представник позивача, зокрема, посилається на ті обставини, що суд безпідставно не взяв до уваги, що відсутність факту письмового повідомлення про подію для страхувальника є порушенням не тільки норми 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», але і порушенням договірних зобов'язань, визначених в страховому полісі.

В суді апеляційної інстанції представник ПрАТ «УОСК» - Давиденко О.Л. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

_____________________________________________________

Справа № 760/19907/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/5406/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Л.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 4 лютого 2014 року по проспекту Повітрофлотському, 15 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Citroen BX 19», д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, та транспортного засобу марки «Honda CR-V», д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником транспортного засобу «Honda CR-V», д/н НОМЕР_1, є ОСОБА_7 (а. с. 26).

Автомобіль «Honda CR-V», д/н НОМЕР_1, внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ (а. с. 7).

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 5 березня 2014 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а. с. 9).

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АС/6107730 цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Українська охоронно - страхова компанія».

6 лютого 2014 року ОСОБА_6 подала до АТ «УОСК» заяву (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (а. с. 11).

11 лютого 2014 року ФОП ОСОБА_8 склав протокол огляду транспортного засобу № 2200 транспортного засобу «Honda CR-V», д/н НОМЕР_1 (а. с. 15-16).

З метою визначення повної вартості ремонту транспортного засобу «Honda CR-V», д/н НОМЕР_1, позивач склав калькуляцію за № 2200 від 3 березня 2014 року (а. с. 16-17).

Відповідно до звіту з оцінки транспортного засобу № 2200 від 11 березня 2014 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Honda CR-V», д/н НОМЕР_1, внаслідок пошкодження при ДТП, складає 14 279,19 грн. (в т.ч. ПДВ становить 2 018,87 грн.) (а. с. 13-15).

14 квітня 2014 року ОСОБА_6 подала заяву про страхове відшкодування, у якій просила, у якій просила виплатити страхове відшкодування за заподіяну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а. с.12).

18 квітня 2014 року АТ «УОСК» склала страховий акт № 13411, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту, внаслідок пошкодження становить 14 279,19 грн., франшиза - 1 000 грн., затрати на врегулювання збитку (оплата послуг експерта) - 380 грн., загальна сума збитку, яка підлягає відшкодуванню складає 13 659,19 грн. (а. с. 23).

На виконання вимог Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач відшкодував ОСОБА_6 шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної у розмірі 13 279,19 грн. Цей факт підтверджується платіжним дорученням № 207 від 6 травня 2014 року (а. с. 24).

Вартість проведеної експертизи транспортного засобу «Honda CR-V», д/н НОМЕР_1, становить 380,00 грн., що підтверджується рахунком про оплату № 2315 від 7 березня 2014 року (а. с. 25 зворот) та платіжним дорученням № 1595 від 21 березня 2014 року (а. с. 25).

21 жовтня 2014 року АТ «УОСК» надіслала відповідачу регресну вимогу про сплату страхового відшкодування у розмірі 13 659,19 грн. (а. с. 30).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути підставою для його відповідальності за регресними вимогами до нього в цих правовідносинах.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно положення ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вбачається з пояснень представника позивача, вірно встановлено судом першої інстанції та підтвердилося під час апеляційного розгляду справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в АТ «УОСК», позивач АТ «УОСК» визнав настання страхового випадку та виплатив потерпілій ОСОБА_6 страхове відшкодування.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Підпункт 33.1.4 пункту 33.1. статті 33 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

З матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_6 звернулася до АТ «УОСК» із заявою (повідомленням) про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, яка зареєстрована позивачем за вх. № 7924 від 6 лютого 2014 року (а. с. 11).

Отже, АТ «УОСК» стало відомо про настання дорожньо-транспортної пригоди 4 лютого 2014 року в межах трьох робочих днів - 6 лютого 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами (довідка ДАІ а. с. 7); відповідач ОСОБА_2, як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності (постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 5 березня 2014 року). Позивач АТ «УОСК» факт настання страхового випадку визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування (платіжне доручення № 207 від 6 травня 2014 року).

Оскільки судом встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15, яка в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами. Підстав для відступлення від такої правової позиції колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги АТ «УОСК» задоволенню не підлягають.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, з приводу того, що відповідач ОСОБА_2 особисто подав до АТ «УОСК» повідомлення про події ДТП 10 лютого 2014 року, є необґрунтованими, оскільки такого доказу матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення позову, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Підстав до скасування рішення суду, передбачених статтею 309 ЦПК України, при апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене та у зв'язку з тим, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Давиденка Олега Леонідовича в інтересах приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 2 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Я.В. Головачов

Л.Д.Поливач