Справа № 127/86/16-ц
Провадження № 2-к/127/3/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.04.2016 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участю секретаря судового засідання Тонкопій Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за клопотанням ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення латвійського суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ :

05.01.2016 року до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення латвійського суду від 12.06.2012 року у справі №С204554710 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів. Зазначеним рішенням суду, зокрема, з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто на користь ОСОБА_3, персональний код 0, щомісячно кошти на утримання доньки ОСОБА_4, персональний код 5, кошти на утримання до досягнення 7-річного віку в розмірі 25% від мінімальної місячної заробітної плати, встановленої Кабінетом Міністрів, з 7-річного до 18-річного віку 30% з мінімальної місячної заробітної плати, встановленої Кабінетом Міністрів, починаючи з 29.11.2010 року.

У судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, про дату, час та місце розгляду клопотання неодноразово повідомлявся заздалегідь та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надавав.

Відповідно до ч.5 ст.395 ЦПК України, за таких обставин, неявка в судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності..

Згідно з ч.1 ст.46 Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах, ратифікованого Законом України №452/95-ВР від 22.11.1995 року, Договірні Сторони взаємно визнають і виконують рішення установ юстиції, що набули чинності, у цивільних, сімейних та трудових спорах.

Відповідно до ч.2 ст. 394 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 47 Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах розгляд клопотання про дозвіл виконання входить до компетенції судів Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене виконання; клопотання про дозвіл виконання подається до суду, який виніс рішення у справі по першій інстанції, яке перепроваджується до суду, компетентного винести рішення у клопотанні. До клопотання додається засвідчений переклад відповідно до пункту 2 статті 5 даного Договору, засвідчена судом копія рішення, офіційний документ про набуття рішенням чинності, якщо це не випливає з тексту самого рішення, а також довідку про його виконання; документ, з якого виходить, що відповідачу, який не взяв участь у процесі, було своєчасно та в належній формі хоча б один раз вручено повідомлення про виклик до суду; засвідчені переклади зазначених документів.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Лієпайського суду Латвійської республіки у справі №С204554710 від 12.06.2012 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто на користь ОСОБА_2 (після одруження «Фрейбергі») ОСОБА_3, персональний код 0, щомісячно коштів на утримання доньки ОСОБА_4, персональний код 5, коштів на утримання до досягнення 7-річного віку в розмірі 25% від мінімальної місячної заробітної плати, встановленої Кабінетом Міністрів, з 7-річного до 18-річного віку 30% з мінімальної місячної заробітної плати, встановленої Кабінетом Міністрів, починаючи з 29.11.2010 року. Зазначене рішення суду набуло законної сили 06.11.2012 року, на території Латвійської республіки виконано не було.

З аналізу матеріалів вбачається, що в матеріалах клопотання наявні всі необхідні документи, всі передбачені умови заявником дотримані.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.99 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», у тому разі, коли рішення іноземного суду (арбітражу) постановлено щодо кількох боржників, частина яких не проживає (не перебуває) в Україні і не має на її території майна, суд розглядає питання про визнання й виконання цього рішення лише щодо боржників, які проживають (перебувають) на території України або мають там майно.

ОСОБА_2 зареєстрований та проживає на території України. Відповідно до відомостей адресно - довідкового підрозділу ГУДМС УМВС України в Вінницькій області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 14.01.2016 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Тому, заявник ОСОБА_1 обґрунтовано подала клопотання про надання дозволу для виконання на території України зазначеного вище рішення суду.

З огляду на викладе, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Лієпайського суду Латвійської республіки у справі №С204554710 від 12.06.2012 року про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 (після одруження «Фрейбергі») ОСОБА_1, персональний код 0, щомісячно коштів на утримання доньки ОСОБА_4, персональний код 5, коштів на утримання до досягнення 7-річного віку в розмірі 25% від мінімальної місячної заробітної плати, встановленої Кабінетом Міністрів, з 7-річного до 18-річного віку 30% з мінімальної місячної заробітної плати, встановленої Кабінетом Міністрів, починаючи з 29.11.2010 року, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 9 Конституції України, ст. ст. 17, 19, 81 Закону України «Про виконавче провадження»,постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.99 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», ст. ст. 10, 11, 209, 210, 390 - 397 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання рішення Лієпайського суду Латвійської республіки у справі №С204554710 від 12.06.2012 року про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, персональний код 0, щомісячно коштів на утримання доньки ОСОБА_4, персональний код 5, коштів на утримання до досягнення 7-річного віку в розмірі 25% від мінімальної місячної заробітної плати, встановленої Кабінетом Міністрів, з 7-річного до 18-річного віку 30% з мінімальної місячної заробітної плати, встановленої Кабінетом Міністрів, починаючи з 29.11.2010 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: