Справа №492/1042/15-ц
Провадження №2/492/592/15
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Крутової О. М.,

при секретарі судового засідання Іванової Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №2 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Арцизької міської ради Одеської області про визнання договору купівлі-продажу укладеним та дійсним, про визнання права власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2015 р. ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся до суду з позовом до Арцизької міської ради Одеської області (далі за текстом відповідач) про визнання договору купівлі-продажу укладеним та дійсним, про визнання права власності на житловий будинок.

В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 01.08.2012 р. позивач уклав із ОСОБА_2 (далі за текстом продавець) договір купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: вул. Кірова, буд. №221, м. Арциз Одеської області. Будинком користується по наявний час, що належав продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Позивач, передав продавцю в присутності свідків грошові кошти в сумі 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок, одразу після укладення вказаного договору. На підтвердження укладення договору купівлі-продажу продавець передав позивачу правовстановлюючі документи на зазначений будинок, зобовязався протягом 3 (трьох) місяців оформити договір купівлі-продажу нотаріально. Однак продавець не встиг цього зробити, оскільки помер 02.12.2012 р. Дані обставини порушують права позивача вільно розпоряджатися належним йому майном. Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений між позивачем та продавцем, визнати за позивачем право власності на житловий будинок.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав повністю, просив позов задовольнити, визнати договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими спорудами від 01.08.2012 р., розташованого за адресою: вул. Кірова, буд. №221, м. Арциз Одеської області, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладеним та дійсним, визнати за ОСОБА_1 право власності на зазначений житловий будинок з господарськими спорудами.

Представник відповідача - Арцизька міська рада Одеської області,в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову (а. с. 50).

Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами склалися правовідносини, що випливають з договору, пов'язаного із вчиненням правочину, правом власності на нерухоме майно, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися положеннями Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України).

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.09.2010 р., виданого Арцизькою міською радою Одеської області, на підставі рішення виконкому Арцизької міської ради №177 від 01.06.2010 р., ОСОБА_2, померлій 02.12.2012 р. (а. с. 54), належав на праві приватної власності житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: вул. Кірова, буд. №221, м. Арциз Одеської області, що також підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок приватного житлового фонду від 21.11.2009 р., копією витягу про державну реєстрацію прав від 12.10.2010 р., виданого Арцизьким бюро технічної інвентаризації (а. с. 5 - 9).

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 53) позивачем по наявній справі, 01.08.2012 р. укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: вул. Кірова, буд. №221, м. Арциз Одеської області.

Згідно договору купівлі - продажу нерухомого майна від 01.08.2012 р. продаж зазначеного будинку вчинена за 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок, яка у повному обсязі сплачена ОСОБА_1 під час підписання договору. Вказаний договір був вчинений в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а. с. 3, 4, 51, 52).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що в їх присутності 01.08.2012 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у письмовій формі був підписаний та укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: вул. Кірова, буд. №221, м. Арциз Одеської області. За продаж вказаного будинку ОСОБА_2 добровільно прийняла від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок, передала ОСОБА_1 технічну документацію на зазначений житловий будинок та зобовязалась протягом 3 (трьох) місяців нотаріально посвідчити даний договір купівлі-продажу. Всі учасники вчинення правочину добровільно та особисто підписали даний договір купівлі-продажу житлового будинку.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідками, у зв'язку з тим, що даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи не встановлено, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Судом встановлено, що саме позивачем ОСОБА_1 придбано майно, а саме - житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: вул. Кірова, буд. №221, м. Арциз Одеської області.

Доказів, які б спростували вищезазначене відповідачем до суду не надано.

За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 ЦПК України передбачено право кожної особи - і фізичної і юридичної (згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи), на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України кожній особі надано право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і зазначені способи захисту таких цивільних прав та інтересів.

За правилами частин 1 і 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні, відповідно до глави 5 ЦПК України.

Стаття 60 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами згідно ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 58 -66 ЦПК України.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Ст. 41 Конституції України кожному надано право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 321, 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є договори.

В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі дійшли згоди по всіх істотних умовах договору. Договір купівлі-продажу нерухомості укладений між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не суперечить ст. 203 ЦК України, тобто загальним вимогам, дотримання яких є необхідним для дійсності угоди.

Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, умови договору виконані обома сторонами, тому що сторони виконали свої зобов'язання, тобто покупець заплатила продавцю обумовлену суму, а продавець, у свою чергу, передав покупцю у власність нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: вул. Кірова, буд. №221, м. Арциз Одеської області.

Суд виходячи з презумпції правомірності правочинів закріпленої ст. 204 ЦК України, вважає, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу рухомого майна - вищезазначеного житлового будинку з господарськими спорудами.

Згідно роз'яснень п. 13 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справ щодо визнання правочинів дійсним за правилами статті 220 ЦК України суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено з пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також вбачається з перевірених в судовому засіданні матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійшли згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу нерухомості, між ними відбулося повне виконання договору, тобто покупець заплатила продавцю оговорену суму, а продавець, у свою чергу, передав покупцю у власність нерухоме майно, у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: вул. Кірова, буд. №221, м. Арциз Одеської області, але одна із сторін, а саме продавець ОСОБА_2 ухилилася від його нотаріального посвідчення.

З перевірених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що з огляду на домовленість сторін по всіх істотних умовах договору і те, що відбулося повне виконання договору, але в подальшому продавець ухилилася від укладення нотаріально посвідченого договору, що дає підстави суду на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України визнати зазначений договір купівлі-продажу укладеним та дійсним, визнати за позивачем право власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: вул. Кірова, буд. №221, м. Арциз Одеської області.

Аналізуючи наведені вище норми закону та оцінивши докази, на які посилаються позивач та його представник, суд приходить до однозначного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 11, 203, 204, 220, 316, 317, 321, 328, 392, 638, 655, 656, 657 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 30, 57 - 60, 64, 82, 74, 158, 208 - 210, 213 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: вул. Кірова, буд. №221, місто Арциз Одеської області, від 01.08.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладеним та дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 (11.09.1965 р. н.) право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: вул. Кірова, буд. №221, місто Арциз Одеської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання в 10 (десяти) денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Сторони, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів, з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя О. М. Крутова