Справа № 274/4840/15-ц
пр.№ 2/0274/248/16
Рішення

Іменем України

17.03.2016 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого-судді Потапової Т.М., з участю секретаря Білань О.В., позивачки, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ „ОТП Банк, третя особа ОСОБА_2, про визнання недійсним договору поруки,

Встановив:

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. Просить визнати недійсним договір поруки №SR-J02/011/2008, укладений між нею та ПАТ "ОТП Банк" 06.03.2008 року, стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір в сумі 487,20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2436 грн.. Заявлені вимоги мотивує тим, що договір поруки, укладений 06.03.2008 року вона не підписувала, підпис від її імені підроблений невідомою особою, у звязку з чим за даним фактом відкрито кримінальне провадження № 000062 від 15.01.2014 року. Згідно висновку експерта у кримінальному провадженні підписи виконані від імені ОСОБА_3 в договорі поруки виконані від її імені іншою особою.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду пояснила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, з яким розлучилася у 2011 році. Під час шлюбу ним були укладені кредитні договори з банківськими установами, про які їй не було відомо. Дізналася про кредитні договори та договори поруки коли звернулася до суду про поділ спільного майна. „ОТП Банк подавав позов про стягнення з неї кредитних коштів, але позов був залишений без розгляду. Вона звернулася до Бердичівського МВ із заявою про підроблення її підпису у договорі поруки, було відкрито кримінальне провадження, проведена експертиза, яка встановила, що підпис у договорі поруки їй не належить.

В судове засіданні представник відповідача не зявився, не зважаючи на ухвалу суду про визнання його явки обовязковою. Про час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило.

Третя особа - ОСОБА_2 і його представник ОСОБА_4 в судове засіданні не зявилися, не повідомили про причини неявки, не надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, третьої особи та її представника.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

06.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством „ОТП Банк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „ОТП Банк, та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір ML-J02/011/2008, згідно з яким позичальник отримав кредитні кошти в сумі 26500 доларів США на споживчі цілі на строк до 06.03.2023 року.(а.с.8-12)

В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 06.03.2008 року укладений договір поруки з ОСОБА_3, яка 19.07.2011 року змінила прізвище на „Гладько.(а.с.6-7,16)

Позивачка стверджує, що спірного договору поруки не укладала, підпис у цьому договорі їй не належить, посилається на кримінальне провадження №

000062 від 15.01.2014 року, яке порушено за її заявою.

Кримінальне провадження № 000062, зареєстроване у ЄРДР 15.01.2014 року по заяві ОСОБА_1 по факту підроблення договору поруки від 06.03.2008 року.(а.с.57)

Відповідно до висновку експерта №1/811 від 07.08.2014 року Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Житомирській області ОСОБА_5 підписи від імені ОСОБА_3 в договорі поруки №SR-J02/011/2008 від 06.03.2008 року виконані не нею, а іншою особою.( а.с. 58 - 60).

Оригінал зазначеного експертного висновку оглянутий судом в судовому засіданні, копія долучена до матеріалів справи.

Судова почеркознавча експертиза у цивільній справі не призначалася за відсутності клопотань учасників судового розгляду.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 " Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" висновок експерта може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, встановленим Законом України "Про судовоу експертизу" і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою, за її клопотанням чи клопотання її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен розяснити особам, які беруть участь у справі їх право про її призначення.

Експертиза проведена в рамках кримінального провадження, тому відповідно до положень ст. 64 ЦПК України є лише письмовим доказом у цивільній справі. У звязку з цим такий доказ має оцінюватися як письмовий доказ і у разі його заперечення особа, яка не визнає такий доказ, має довести протилежне, у тому числі шляхом звернення із клопотанням про призначення відповідної експертизи.

Відповідачем або третьою особою не було надано суду доказів на спростування даного експертного висновку, а тому суд вважає його належним та допустимим доказом.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити вимогам цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

З огляду на висновок експерта, позивачка не підписувала договір поруки №SR-J02/011/2008 від 06.03.2008 року, а тому не брала на себе зобов'язань боржника ОСОБА_2, що випливають з кредитного договору.

Отже, вільного волевиявлення учасника даного правочину позивачки ОСОБА_1 не було, за відсутності такої умови договір визнається недійсним. Позовні вимоги підлягають задовленню.

Позивачка просить стягнути з відповідача ПАТ „ОТП Банк понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2436 грн..

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачкою сплачений судовий збір в сумі 487,20 грн., що стверджується квитанцією „Приватбанку від 20.10.2015 року(а.с.2), ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачкою надано договір про надання правової допомоги № 23/15 від 17.10.2015 року, укладений нею з адвокатом ОСОБА_6О.(а.с.72), акт прийому-передачі виконаних робіт від 14.01.2016 року(а.с.75), протокол погодження договірної ціни в розмірі 487,20 грн. за одну годину.(а.с.76) Згідно цих документів вартість наданих адвокатом послуг становить 2436 грн.. Проте, позивачкою не надано жодного документу про оплату правової допомоги, оформленому у встановленому законом порядку, зокрема, квитанції банківської установи, квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення, касовий чек тощо. Отже, позивачкою не доведений факт понесення нею витрат у зазначеній сумі на оплату правової допомоги.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ „ОТП Банк, третя особа ОСОБА_2, про визнання недійсним договору поруки задовольнити.

Визнати недійсним договір поруки № SR-J02/011/2008, укладений 06 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством „ОТП Банк та ОСОБА_3.

Стягнути з ПАТ „ОТП Банк на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 грн., у відшкодуванні витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Потапова Т.М.