Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3384/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04.03.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого - судді Бак М.Д., при секретарі судового засідання Лемак А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ " ОТП Факторинг Україна" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 22 951,47 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором в сумі 15288,49 грн.; заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам в сумі 7662,98 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 17.08.2012 року між публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № (далі - кредитний договір). За умовами кредитного договору відповідачеві надано споживчий кредит в розмірі 10362,24 гривень зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,01 % річних.

Відповідач, в свою чергу, зобов"язалася прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором (зокрема, в п. 1.2.1. Кредитного договору).

Розділ 2 кредитного договору регулює порядок видачі та обслуговування кредитної картки. А саме пп. 2.1 розділу 2 кредитного договору передбачає, що цим банк та позичальник (відповідач) підтверджують факт укладення між ними договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) на підставі Правил користування кредитною карткою MasterCard Standart, що розміщені на Інтернет сайті Банку та на умовах викладених в розділі 2. Внаслідок цього відповідачу було відкрито картковий рахунок в гривнях та випущено Кредитну картку типу MasterCard Standart. Відповідачу було надано кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії до карткового рахунку, розмір кредитного ліміту складає 1000,00 гривень. Строк дії кредитної лінії становить 3 роки з моменту підписання банком і позичальником кредитного договору.

У п. 2.9 розділу 2 кредитного договору вказано, що за користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку та на дату укладення Угоди розмір процентів становить 2,49 % на місяць по операціях розрахунків карткою за товари та послуги та в мережі Інтернет та 3,49 % на місяць по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту % нараховуються від суми заборгованості 0,15 % за день.

Відповідно до п. 3.6 кредитного договору банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором третій особі.

22.12.2014 року між публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та ним, позивачем, було укладено договір факторингу №22/12/14/3. Згідно з цим договором Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" передало, а позивач, прийняв право грошової вимоги за кредитним договором № НОМЕР_1 від 17.08.2012 року.

Таким чином, до нього, позивача, перейшли всі права Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" щодо права вимоги до відповідача за вищезазначеним договором.

В порушення умов п. 1.4 кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Враховуючи допущені відповідачем порушення, він, позивач, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 1.5.4 кредитного договору надіслав відповідачу повідомлення про виконання боргових зобов"язань за кредитним договором в повному обсязі (повідомлення №200359221 від 07.02.2015 р.). Проте, зобов"язання по кредитному договору відповідачем не виконані, зокрема, не виконується графік платежів, порушується порядок та строки сплати комісії та відсотків. Станом на 28.09.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 22951,47 гривень, з яких: 15288,49 грн. - залишок заборгованості за кредитом; 7662,98 грн. - несплачені відсотки за користування кредитом; 00 грн. - несплачена комісія за користування кредитом. З огляду на такі обставини, він позивач, вимушений звернутися з позовом до суду.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце його проведення позивач повідомлявся належним чином. Від позивача до суду 06.01.2016 року, 10.02.2016 року, 03.03.2016 року (на електронну адресу суду) поступили заяви про розгляд справи у відсутності представника (а.с. 45, 60, 117), позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач, будучи у відповідності до положень ст. 74 ЦПК України повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання неодноразово не з"явилася. Зокрема, судові повістки надсилалися відповідачеві на адресу її місця проживання, зареєстровану у встановленому законом порядку, проте повернулися з причин закінчення терміну зберігання, відсутністю адресата, відмовою від отримання судової повістки (а.с. 39, 48, 51, 115, 119). Про причини неявки відповідач суд не повідомила і від відповідача не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, тому на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач у поданих до суду заявах про розгляд справи без присутності представника не заперечив проти такого вирішення справи.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує таке питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

При з"ясуванні того, чи мали місце обставини, якими обгрунтовано позовні вимоги, встановлено наступне.

В судовому засіданні встановлено, що 17 серпня 2012 року між публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та ОСОБА_1 - відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1. У Розділі 1 Договору передбачено, що відповідачеві надається кредит на придбання товарів та послуг на загальну суму 10362,24 гривень, строк кредиту - 12 місяців, розмір процентної ставки - 0,01 % річних, що стверджується копією згаданого договору про надання споживчого кредиту (а.с. 7-10).

У договорі вказано, що він є змішаним, в ньому містяться елементи різних договорів, і позичальнику надаються декілька різних видів фінансових послуг - кредитування та видача і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток.

У позовній заяві позивач вказує на те, що за умовами кредитного договору кредитор надав відповідачу споживчий кредит у вказаному вище розмірі, на підтвердження чого докази не надано.

Водночас позивач зсилається на положення Розділу 2 кредитного договору, який регулює порядок видачі та обслуговування кредитної картки та зазначає, що відповідачу було відкрито картковий рахунок в гривнях та випущено кредитну картку типу MasterCard Standart, надано кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії до карткового рахунку, розмір кредитного ліміту 1000 гривень.

Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач в порушення вимог п. 1.4 Розділу 1 Договору про надання споживчого кредиту не виконує Графік платежів, порушує порядок та строки сплати комісії та відсотків, в результаті чого має заборгованість станом на 28.09.2015 року. При цьому, як вбачається із доданого до позовної заяви Графіку платежів (а.с. 12) внесення платежів згідно Графіку передбачалося до 17.08.2013 року.

Під час судового розгляду справи до суду було подано представником позивача виписки з особового рахунку відповідача, в тому числі кредитного карткового рахунку № 1280, відкритого відповідачеві на підставі Розділу 2 договору № НОМЕР_1 від 17.08.2012 року про надання споживчого кредиту та видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. У заяві представника позивача також вказано, що на підставі п. 2.4 кредитного договору розмір кредитного ліміту було встановлено 14000 грн. з 11.04.2013 року, що підтверджується виписками. Згідно виписок з особового рахунку відповідач користувалася кредитною лінією з 22.04.2013 року і що у неї є непогашена заборгованість за кредитним договором у сумі 22951,47 грн.

Таким чином, позивачем обгрунтовано позовні вимоги невиконанням відповідачем умов, зокрема, пункту 1.4 "Порядок погашення Кредиту" Розділу 1 Договору про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 17.08.2012 року, водночас надано докази на підтвердження того, що відповідачем не виконуються умови Договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (Розділ 2 Договору про надання споживчого кредиту).

Розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 4) не містить відомостей щодо того, за який період виникла заборгованість, якими були нарахування, суми внесених платежів та ін., у розрахунку відображено лише показники заборгованості за кредитом, відсотками та загальну суму простроченої заборгованості. Тому даний розрахунок не є належним доказом на підтвердження того, що відповідна сума заборгованості утворилася в результаті невиконання відповідачем умов договору про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 17.08.2012 року в частині Розділу 1 договору, де передбачено порядок погашення споживчого кредиту.

Також позовні вимоги обгрунтовано укладенням 22.12.2014 року між публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та ним, позивачем, договору факторингу №22/12/14/3. Згідно з цим договором Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" передало, а позивач прийняв право грошової вимоги за кредитним договором № НОМЕР_1 від 17.08.2012 року.

На підтвердження наведеної обставини позивачем надано копію договору факторингу № 22/12/14/3 від 22 грудня 2014 року, укладеного між публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (а.с. 16-19), копію Акту приймання-передачі № 2 Реєстру Боржників № 3 від 22 грудня 2014 року до Договору факторингу № 22/12/14/3 від 22 грудня 2014 року (а.с. 13) та два аркуші з Таблицями, без зазначення найменування документу, які показники у ньому відображено, на першому аркуші якого (а.с. 14) під номером 2728 вказана ОСОБА_1, поряд з іншими міститься запис "CARD", "14000", "22951,47".

Останній із названих документів не є допустимим доказом на підтвердження переходу до позивача права вимоги до відповідача. Оскільки інші із наданих позивачем доказів в цій частині не містять відомостей, які б дозволяли ідентифікувати кредитний договір чи боржника, право вимоги за яким перейшло до позивача, то відповідна обставина позивачем не доведена.

Виходячи з викладеного вище, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв"язку за правилами ст. 212 ЦПК України, враховуючи те, що позивач має обов"язок довести обставини, на які зсилається в обгрунтування позовних вимог, проте позивачем не надано належні, допустимі та достатні докази на підтвердження тих обставин, якими обгрунтовано позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов є недоведеним, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 158, 169, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

у позові товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Відповідачем може бути подано до Виноградівського районного суду заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

ГоловуючийОСОБА_2