УХВАЛА іменем україни
24 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Мартинюка В.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 05 серпня 2015 року,

вс т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який у процесі судового розгляду уточнено.

У позові зазначалось, що 30 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір № ZPRWAE00000552, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 12 060,95 доларів США терміном погашення до 29 травня 2013 року.

Відповідач не виконав свої зобов'язання і станом на 17 жовтня 2014 року заборгованість становить 33 936,79 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 618,04 доларів США, процентів за користування кредитом у розмірі 3 030,94 доларів США, комісії у розмірі 741,51 доларів США, пені у розмірі 21 221,02 доларів США, штрафу (фіксована частина) у розмірі 1 325,28 доларів США.

30 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки.

15 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ЗАТ «Акцент-Банк» укладено договір факторингу, за яким до позивача перейшло право вимоги за вказаним договором кредиту.

Посилаючись на зазначені обставини, ПАТ «Акцент-Банк» просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 936,79 доларів США та судові витрати в розмірі 3 654 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитно-заставним договором від 30 травня 2008 року № ZPRWAE00000552, яка станом на 17 жовтня 2014 року становить 33 936,79 доларів США, складовими частинами якої є: 7 618,04 доларів США - борг за кредитом, 3 030,94 доларів США - проценти за користування кредитом, 741,51 доларів США - комісія, 21 221,02 доларів США - пеня, 1 325,28 доларів США - штраф.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Акцент-Банк» витрати зі сплати судового збору в сумі 3 654 грн.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 05 серпня 2015 року зазначене судове рішення в частині солідарного стягнення судових витрат змінено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Акцент-Банк» судовий збір - по 1 827 грн з кожного, в загальній сумі 3 654 грн.

У іншій частині рішення суду залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалені у справі рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 30 травня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитно-заставний договір № ZPRWAE00000552, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 12 060,95 доларів США та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами з терміном погашення до 29 травня 2013 року. Предметом застави за цим договором є автомобіль.

Відповідач не виконав свої зобов'язання і станом на 17 жовтня 2014 року заборгованість становить 33 936,79 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 618,04 доларів США, процентів за користування кредитом у розмірі 3 030,94 доларів США, комісії у розмірі 741,51 доларів США, пені у розмірі 21 221,02 доларів США, штрафу (фіксована частина) у розмірі 1 325,28 доларів США.

30 травня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно до п. п. 2, 4 якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, враховуючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, винагороди, штрафів, пені і інших платежів, відшкодування збитків, у разі невиконання боржником будь-якого зобов'язання за кредитним договором боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

15 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ЗАТ «Акцент-Банк» укладено договір факторингу, відповідно до якого ЗАТ КБ «ПриватБанк» передало ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Акцент-Банк», права вимоги за цим кредитним договором, що підтверджується витягом з додатка № 1 до договору факторингу.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та солідарне стягнення з боржника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором від 30 травня 2008 року № ZPRWAE00000552 в загальній сумі 33 936,79 доларів США.

Апеляційний суд вважав, що рішення в цій частині відповідає вимогам ст. ст. 526, 530, 553, 554, 610, 612, 629, 638, 1054 ЦК України, підстав для його скасування немає. Разом із тим апеляційний суд не погодився з рішенням в частині солідарного стягнення судових витрат, оскільки суд не врахував положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої при повному задоволенні позову майнового характеру до декількох відповідачів судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються ними пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Проте з висновками судів погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов᾽язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов᾽язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Суд першої інстанції в рішенні зазначав, що фактор повинен повідомити боржника про відступлення права грошової вимоги, переконливих доказів чого позивачем у справі, що розглядається, суду надано не було. Але, на думку суду, цей факт не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки про факт відступлення права грошової вимоги на користь позивача, а також про вимоги позивача відповідачам безумовно було відомо як мінімум з моменту подання позову, тобто з 2013 року.

Тобто судом не заперечується, що ОСОБА_4 не було повідомлено про відступлення права вимоги ЗАТ «Акцент-Банк», тому висновок суду про задоволення позову є передчасним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

Указана обставина має значення для вирішення справи, оскільки між правовими інститутами відступлення права вимоги (цесії) та факторингом є відмінності.

Так, цесія - це сам факт заміни особи в зобов'язанні, що складається в силу укладення відповідної угоди купівлі-продажу, міни чи дарування прав, що випливають із зобов'язання.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 1082 ЦК України боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

У абз. 2, 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Стягуючи кредитну заборгованість, суди визначили пеню та штраф у доларах США, при цьому не звернули уваги на таке.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з чч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Отже, пеня, штраф може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України - гривні.

Крім того, суди не звернули уваги, що у зобов'язаннях, в яких строк виконання визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Разом з цим, апеляційний суд, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не звернув увагу на те, що ОСОБА_4 не було повідомлено про відступлення права вимоги ЗАТ «Акцент-Банк» та на порушення ст. 303 ЦПК України залишив рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості без змін.

За таких обставин рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді судам слід врахувати викладене, встановити обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, з'ясувати права та обов'язки сторін і ухвалити у справі законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 05 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк