ухвала

іменем україни

29 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гвоздика П.О., Мартинюка В.І,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новітерм» про захист прав споживачів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого вказала, що 09 вересня 2011 року між сторонами був укладений договір № 01-158, який є змішаним та включає в себе елементи договору купівлі-продажу та договору підряду, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати покупцеві товар та на власний ризик виконати відповідно до умов даного договору роботу, що забезпечить можливість використовувати товар за призначенням, а покупець зобов'язується прийняти товар та роботу і сплатити обумовлену цим договором суму - 870 000 грн.

Предметом договору є теплові насоси Thermia Robust 42 у кількості 3 шт., загальною вартістю 435 531 грн, геотермальні зонти у кількості 21 шт. вартістю 46 882 грн, буріння свердловин вартістю 159 600 грн, матеріали по зборці колектору та заводу в будинок, перевірка герметичності вартістю 80 821 грн, теплоносій для земляного колектору вартістю 23 916 грн, бойлер ГВП 500 л. з двома теплообмінниками вартістю 151 96 грн, буферний бак вартістю 17 422 грн, роботи та матеріали з підключення теплового насосу до системи опалення на об'єкті покупця за схемою, забезпечення роботи теплових насосів підключення до мережі електропостачання та колектору, що встановлений попередньо, ввід в експлуатацію вартістю 90 632 грн, загальна вартість за договором складає 870 000 грн.

10 вересня 2011 року позивач передав відповідачу 448 000 грн в якості попередньої оплати за договором.

23 грудня 2011 року відповідачем був складений акт приймання-передачі виконаних робіт. Однак позивач виявив недоліки у вигляді відсутності контролерів керування тепловими насосами, що підтверджується актом від 24 січня 2012 року.

20 січня 2012 року співробітники Товариства з обмеженою відповідальністю «Новітерм» (далі - ТОВ «Новітерм») незаконно вилучили комплектуючі, які входили до комплекту теплових насосів, а саме: контролери управління у кількості 3 штук, що призвело до виходу із ладу теплових насосів, які до даного моменту були встановлені відповідачем. Зазначають, що даний договір було розірвано додатковим рішенням суду від 01 березня 2013 року.

Посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів» позивач просила стягнути з відповідача пеню в розмірі 9 526 500 грн.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Новітерм» на користь ОСОБА_4 пеню в розмірі 200 000 грн.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Новітерм» на користь держави судовий збір в розмірі 2 000 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року заяву ТОВ «Новітерм» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року апеляційну скаргу ТОВ «Новітерм» задоволено.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ТОВ «Новітерм» про захист прав споживачів, стягнення суми пені, відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі судове рішення першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено прострочення виконання робіт та поставки товару, а тому ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено нарахування пені за прострочення виконання робіт, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Так, рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Новітерм» про розірвання договору купівлі-продажу та відшкодування збитків та за зустрічним позовом ТОВ «Новітерм» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, встановлено, що п. 10 умов договору сторони погодили порядок здачі та приймання робіт та товару.

Зокрема, пп. 10.2 визначено, що по закінченні виконання робіт та/або відвантаження товару продавець передає покупцю два екземпляри акту приймання-передачі, підписаних продавцем. Покупець зобов'язаний підписати акт прийняття-передачі виконаних робіт та товарів в день отримання акту і передати підписаний акт продавцю або направити продавцю письмово мотивовану заяву про відмову від прийняття робіт та підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

25 жовтня 2011 року відповідачем був складений акт приймання передачі про поставку трьох теплових насосів, геотермальних зондів, теплоносія для земляного колектору, бойлеру, буферного баку та виконання буріння свердловин.

Згідно з відміткою на акті, позивач відмовилася підписати акт приймання-передачі і тільки 24 січня 2012 року був складений акт про встановлення недоліків, відповідно до якого виявлена відсутність у теплових насосах контролерів керування тепловими насосами. При цьому, стосовно іншого товару та виконаних робіт, які зазначені в акті від 25 жовтня 2011 року, жодного акту про наявність в них недоліків або невиконання робіт складено не було, а 01 листопада 2011 року позивачем було сплачено відповідачу 136 400 грн.

Таким чином, вказаним вище рішенням суду встановлено, що позивачем не було надано достатніх та належних доказів того, що теплові насоси відповідачем були поставлені у некомплектному стані.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач не виконав покладені на нього обов'язки, що призвело до прострочення виконання робіт та поставки товару, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко П.О. Гвоздик В.І. Мартинюк