Справа № 303/4892/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В., КОЖУХ О.А.

при секретарі ВОЛОЩУК В.І.

за участю сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою ТОВ «Порше Лізинг Україна» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 06.08.2015 звернулася до суду із позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про скасування виконавчого напису нотаріуса, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, зазначила Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна». 05.10.2015 ОСОБА_3 подала заяву про зміну предмету позову та заміну первісного відповідача належним, просила суд замінити відповідача приватного нотаріуса ОСОБА_2 належним відповідачем ТОВ «Порше Лізинг Україна», до якого предявила вимогу про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 05.10.2015 замінено первісного відповідача приватного нотаріуса ОСОБА_2 належним відповідачем ТОВ «Порше Лізинг Україна». Змінений позов мотивувався наступним.

З постанови держвиконавця від 29.07.2015 позивачу у серпні 2015 р. стало відомо про відкриття виконавчого провадження № 48273829 із примусового виконання виконаного напису, вчиненого 14.07.2015 приватним нотаріусом Київського МНО ОСОБА_2 за реєстровим № 990, яким зобовязано повернути від позивача на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» автомобіль марки «Seat» моделі «Ibiza 1.4 I», № шасі (кузова, рами) VSSZZZ6JZDR134248, рік випуску 2013, колір червоний, р/н НОМЕР_1, вартістю 161314,57 грн, що був переданий на умовах фінансового лізингу за договором про фінансовий лізинг від 13.03.2013 № 00006862, за невиплачену в період з 16.03.2015 по 19.05.2015 заборгованість, яка станом на 19.05.2015 складає 20188,41 грн, з яких 17418,16 грн несплачені лізингові платежі, 1810,25 грн штрафні санкції за прострочення сплати будь-яких платежів, 960,00 грн витрати лізингодавця на повернення простроченої заборгованості.

Однак, указаний розрахунок боргу неправильний, оскільки не були враховані платежі, що були здійснені позивачем, а саме: 24.04.2015 6400,46 грн, 04.06.2015 4000,00 грн, 30.06.2015 2000,00 грн і 14.07.2015 20000,00 грн, разом 32400,46 грн. Таким чином, на момент вчинення виконавчого напису указаний в ньому борг був погашений. Крім того, до суми стягнення входять штрафні санкції та витрати лізингодавця, понесені у звязку з поверненням боргу, які не можуть вважатися безспірними.

З огляду на ці обставини, нотаріус вчинив виконавчий напис із порушенням вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 283, 284, 287 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мінюсту України від 03.03.2004 р. № 20/5, інших норм законодавства, які передбачають, зокрема, можливість вчинення нотаріусом виконавчого напису лише у разі безспірності боргу, що стягується. Не були враховані й особливості правовідносин, що виникли з договору фінансового лізингу, а саме, щодо права лізингодавця вимагати від лізингоодержувача повернення предмету лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса лише в тому разі, якщо прострочення сплати лізингового платежу становить більше 30 днів, чого нотаріус не перевірив. За цих умов, нотаріусу належало відмовити у вчиненні нотаріальної дії.

Посилаючись на ці обставини, позивач остаточно просив виконавчий напис, вчинений 14.07.2015 приватним нотаріусом Київського МНО ОСОБА_2 за реєстровим № 990 про звернення стягнення на автомобіль НОМЕР_2, вартістю 161314,57 грн, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16.11.2015 змінений позов задоволено: визнано виконавчий напис, вчинений 14.07.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 990 про звернення стягнення на автомобіль марки «Seat» моделі «Ibiza 1.4 I», № шасі (кузова, рами) VSSZZZ6JZDR134248, рік випуску 2013, колір червоний, р/н НОМЕР_1, вартістю 161314,57 грн, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з відповідача на користь позивача 243,60 грн у відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Відповідач порушує в апеляції питання про скасування рішення суду та відмову в позові, вважає його ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, зокрема, що виконавчий напис було вчинено у звязку з реальним порушенням позивачем зобовязань за договором, прострочення належних із позивача платежів перевищувало 30-денний строк, повідомлення лізингодавця про відмову від договору фінансового лізингу та необхідність сплати боргу позивач отримав 04.06.2015, ця дата є моментом розірвання договору. Предметом виконавчого напису нотаріуса є повернення майна лізингодавцю, платежі, що мали місце після припинення договору, не поновлюють його дії, а враховуються на погашення боргу. Відтак, відповідач і нотаріус діяли у відповідності до умов договору та вимог законодавства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: відповідача ОСОБА_4, яка апеляцію підтримала, позивача адвоката ОСОБА_5, який апеляцію не визнав, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України у відсутність позивача ОСОБА_1, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності. Однак, погодитись із таким рішенням не можна, оскільки своїх висновків суд дійшов із порушенням норм матеріального та процесуального права. У справі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

13.03.2013 ТОВ «Порше Лізинг Україна» (лізингодавець) і ОСОБА_1 (лізингоодержувач) уклали договір про фінансовий лізинг № 00006862, додатками до якого є графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) і Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (Умови лізингу) (а.с. 44-58). За договором лізингодавець передав лізингоодержувачу у строкове платне користування із наступним придбанням останнім після завершення строку лізингу, який визначається у Плані відшкодовування датою останнього лізингового платежу 15.02.2018, за виконання умов, визначених договором, у власність легкового автомобіля марки «Seat» моделі «Ibiza 1.4 I», 2013 року випуску, р/н НОМЕР_1 (п.п. 3., 4., 12.1., 12.2. та інші положення Умов лізингу, Свідоцтво серії ААЕ № 065968 по реєстрацію транспортного засобу від 21.03.2013 (а.с. 60), акт приймання-передачі предмета лізингу від 22.03.2013 (а.с. 59)).

Процентну ставку за договором сторони визначили змінною відповідно до п. 6.4.2. Умов лізингу, яка передбачає, що План відшкодування розраховуватиметься на основі змінної процентної ставки у розмірі тримісячної ставки LIBOR для доларів США/EURIBOR для Євро (відповідно до умов контракту (договору)), тому якщо тримісячна ставка LIBOR для доларів США/EURIBOR для Євро зміниться у порівнянні з останнім коригуванням процентної ставки або, відповідно, датою доставки обєкта лізингу більше ніж на 0,25 процентного пункту, робиться аналогічне абсолютне коригування процента на дату виставлення рахунку, після відповідного календарного кварталу. У випадку зміни процентної ставки згідно із п. 6.4.2. Умов лізингу сторони передбачали необхідність письмового повідомлення про це лізингоодержувача, узгодження нового Плану відшкодування тощо (п. 6.4.3.). Оскільки у справі немає доказів таких дій сторін щодо зміни процентної ставки, зміни Плану відшкодування, який залишався незмінним і в якому були зафіксовані розміри процентів у складі кожного лізингового платежу протягом усього періоду дії договору, слід констатувати, що протягом дії договору процентна ставка не змінювалася.

Сторони договору досягли згоди про таке:

авансовий і адміністративний платежі лізингоодержувач зобовязався сплатити лізингодавцю 13.03.2013, а лізингові платежі зобовязався сплачувати протягом 5-ти робочих днів з моменту відправлення лізингодавцем відповідної вимоги та/або рахунку, якщо сторонами не погоджено іншого терміну, але в усякому разі не пізніше 15-го числа кожного місяця починаючи з 15.04.2013 і закінчуючи 15.02.2018, якщо відповідний платіж не буде сплачений лізингоодержувачем у встановлений строк, лізингодавець управі застосувати санкції за прострочення відповідно до п. 8 договору (п.п. 6.1., 6.5., 6.10., 6.17.);

якщо лізингоодержувач прострочить виплату лізингового платежу більш ніж на 10 робочих днів, лізингодавець має право надіслати лізингоодержувачу першу вимогу щодо сплати в письмовій формі, якщо виплату не буде здійснено протягом 7-ми робочих днів з моменту відправлення першої вимоги, лізингодавець надсилає так само другу вимогу, яка продовжує здійснення оплати ще на 8 робочих днів, а якщо і в цей термін лізингоодержувач не проведе оплату, лізингодавець управі направити третю вимогу щодо сплати та відмовитися від контракту (договору) в односторонньому порядку відповідно до п. 12.6.1. Умов лізингу (п.п. 8.3., 8.3.1.);

у випадку прострочення платежів лізингоодержувачем застосовуються: пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу (п. 8.2.1.); штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані лізингодавцем (п. 8.3.1. Умов лізингу): еквівалент 15,00 дол. США за першу вимогу, еквівалент 20,00 дол. США за другу вимогу, еквівалент 25,00 дол. США за третю вимогу (якщо буде прийнято рішення про її надіслання) (п. 8.2.2.);

якщо лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату одного (наступного) лізингового платежу, при цьому, якщо прострочення платежу триває більш ніж календарних 30 днів (відповідно до Закону України «Про фінансовий лізинг»), лізингодавець управі розірвати контракт (договір)/відмовитися від контракту (договору) і витребувати обєкт (предмет) лізингу від лізингоодержувача, в т.ч., в примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса (п.п. 8.3.2., 12.6., 12.6.1.);

день, що вважатиметься датою розірвання/відмови від контракту (договору), визначається лізингодавцем у відповідному письмовому повідомленні/вимозі, яке він надсилає лізингоодержувачу-фізичній особі за місцем його реєстрації; у випадку неотримання лізингоодержувачем повідомлення/вимоги з будь-яких причин той вважається належним чином повідомленим на 10-й календарний день з дня відправлення такого повідомлення, що підтверджується поштовими документами про прийняття повідомлення для відправки (п.п. 12.7., 20.5.);

у разі дострокового розірвання контракту (договору) відповідно до п. 12 договору, а також, якщо лізингодавець вимагає повернення обєкта (предмета) лізингу, лізингоодержувач зобовязаний повернути обєкт лізингу впродовж 10-ти робочих днів від дати одержання відповідного запиту, в цей же строк лізингоодержувач сплачує лізингодавцю будь-яку різницю між вартістю обєкта лізингу і лізинговими та іншими платежами, що залишилися неоплаченими, ця різниця є упущеною вигодою і має бути відшкодована лізингодавцю також і у випадку розірвання контракту (договору) (п. 12.9.);

усі витрати лізингодавця, повязані з договором, в т.ч., витрати, понесені ним у звязку з діями, спричиненими порушенням своїх зобовязань лізингоодержувачем, компенсуються останнім (п.п. 8.2.3., 16.1.).

Відповідно до ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 611, 612, 614, 623-625, 629, 651, 653 ЦК України (нормативні акти в редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин), цивільні права та обовязки, що виникають з обовязкового для сторін договору, повинні належно виконуватися; одностороння відмова від зобовязання, одностороннє розірвання договору не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків; кредитор управі вимагати захисту свого порушеного права, зокрема, передачі речі, за відповідних умов достроково; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

Правовідносини щодо фінансового лізингу регулюються положеннями ст.ст. 806-809 ЦК України та Законом України «Про фінансовий лізинг» (Закон № 723/97-ВР), за приписами якого:

за договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі) (ст. 1 ч. 2);

сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором (ст. 16);

лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів; відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову (ст. 7 ч.ч. 2, 3);

стаття 10 Закону передбачає:

право лізингодавця: відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом (ч. 1 п. 3); вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках (ч. 1 п. 4);

обовязок лізингодавця: прийняти предмет лізингу в разі дострокового розірвання договору лізингу (ч. 2 п. 5);

лізингоодержувач зобовязаний: своєчасно сплачувати лізингові платежі (ст. 11 ч. 2 п. 3); у разі дострокового розірвання договору лізингу - повернути предмет лізингу (ст. 11 ч. 2 п. 7).

Лізингоодержувач ОСОБА_1 порушила свої зобовязання за договором фінансового лізингу. Розпоряджаючись своїм цивільним правом на захист на власний розсуд (ст. 12 ч. 1, ст. 15 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України), лізингодавець використав передбачене законом і договором право припинити правовідношення, а також повернути від лізингоодержувача обєкт (предмет) лізингу із використанням інституту захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису (ст. 16 ч. 2 п. 7, абз. 2, ст. 18 ЦК України). Наявними у справі документами підтверджуються наступні обставини.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» рекомендованим листом із повідомленням про вручення направило 27.05.2015 ОСОБА_1 вимогу від 19.05.2015 № 00006862 про сплату заборгованості за договором, повернення обєкта лізингу та повідомлення про відмову від договору (а.с. 62-63, 116). Лізингодавець визначив заборгованість лізингоодержувача станом на 19.05.2015 у розмірі 20188,41 грн, з яких несплачені лізингові платежі 17418,16 грн, штрафні санкції за прострочення сплати будь-яких платежів 1810,25 грн, витрати понесені лізингодавцем з метою повернення простроченої заборгованості лізингоодержувача у відповідності до договору 960,00 грн, і вимагав її сплати протягом 3-х днів з дня отримання вимоги. Ґрунтуючись на ст. 7 ч. 2 Закону № 723/97-ВР, на положеннях п.п. 8.3.2., 12.6.1., 12.9. Умов лізингу, ТОВ «Порше Лізинг Україна» повідомило ОСОБА_1 про відмову від договору, у звязку з чим поставило вимогу повернути йому за місцем знаходження офісу автомобіль НОМЕР_3, упродовж 10-ти робочих днів з дня одержання цієї вимоги. Лізингодавець поінформував, що остаточний розрахунок буде проведено після погашення заборгованості, повернення предмету лізингу та його продажу, а у випадку невиконання вимоги він вимушений буде стягнути прострочену заборгованість та витребувати предмет лізингу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом або судовим порядком.

ОСОБА_1 отримала 04.06.2015 указану вище вимогу, що підтверджується копією повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення із зазначенням цієї дати та підписом отримувача (а.с. 64, 117, 195). В апеляційному суді представник позивача не заперечував факту отримання його довірителем цього дня кореспонденції від лізингодавця, але стверджував, що це не була вимога від 19.05.2015 № 00006862, а були інші документи (платіжні, розрахункові тощо), тоді як власне зазначеної вимоги ОСОБА_1 не отримувала. Втім, ці твердження не можуть бути враховані: останній розрахунковий документ (рахунок-фактура № 00277202 на сплату штрафних санкцій у розмірі 586,66 грн) був складений 19.05.2015, мав бути оплачений не пізніше 29.05.2015 і вже лиш через це не міг бути відправлений 27.05.2015, після 19.05.2015 платіжні, розрахункові чи інші документи, окрім указаної вимоги, лізингодавцем не складалися, таких у справі немає, не надав таких документів і позивач. Натомість, позивач 04.06.2015, тобто, у день одержання вимоги, за відсутності виставленого відповідного рахунку на оплату за договором та у термін, не передбачений Планом відшкодування, сплатив 4000,00 грн, що є фактичною сплатою частини заборгованості за попередніми рахунками (а.с. 143).

Таким чином, лізингодавець (кредитор), для якого внаслідок порушення зобовязання лізингоодержувачем (боржником) його виконання втратило інтерес, реалізував своє право на односторонню відмову від зобовязання і днем припинення (розірвання) договору фінансового лізингу є 04.06.2015. З цього дня грошово-майнові відносини сторін розглядаються у площині розрахунків у звязку з достроковим припиненням зобовязання, а не в контексті виконання договірного зобовязання відповідно до визначених ним умов, строків, розмірів лізингових платежів, правових наслідків належного виконання договору. Міркування сторони позивача про продовження, попри викладене, дії договору про фінансовий лізинг від 13.03.2013 № 00006862 помилкові.

Після припинення зобовязання ТОВ «Порше Лізинг Україна» 10.07.2015 подало приватному нотаріусу Київського МНО ОСОБА_2 заяву про вчинення виконавчого напису, в якій вказувало на порушення умов договору про фінансовий лізинг від 13.03.2013 № 00006862 лізингоодержувачем ОСОБА_1, зазначало, що 04.03., 18.03. і 19.05.2015 направляло лізингоодержувачу платіжні вимоги, однак, станом на 19.05.2015 лізингові платежі не були здійснені належним чином, борг склав 20188,41 грн, тому просило встановленим порядком вчинити виконавчий напис на договорі з метою звернення стягнення на обєкт фінансового лізингу (а.с. 87). До заяви сторона договору додала пакет документів, що свідчив про наявні правовідносини (копії договору (а.с. 87-104), рахунків-фактур, виставлених лізингоодержувачу, з відмітками щодо оплати (а.с. 107-115), докази надіслання та отримання вимоги про сплату заборгованості, повернення обєкта лізингу та повідомлення про відмову від договору (а.с. 116, 117), інші документи), а також детальну виписку-розрахунок щодо руху коштів за договором та заборгованості станом на 19.05.2015 (а.с. 105-106).

Обґрунтовуючи свою правову позицію в справі, позивач посилався, серед іншого, на те, що у розрахунку боргу за період з 16.03.2015 по 19.05.2015 не враховані платежі, здійснені: 24.04.2015 6400,46 грн, 04.06.2015 4000,00 грн, 30.06.2015 2000,00 грн і 14.07.2015 20000,00 грн, разом 32400,46 грн (копії квитанцій на а.с. 142, 143), і не був врахований факт погашення боргу на момент вчинення виконавчого напису.

Тим часом, подані нотаріусу документи узгоджуються зі зведеною обліковою випискою з рахунку клієнта ОСОБА_1 (а.с. 65-66), з актом звіряння взаємних розрахунків за договором (а.с. 9), який хоча й не був підписаний сторонами, проте, ілюструє фактичний рух коштів, зокрема, й тих, на сплату яких посилається позивач, що обидві сторони визнали в апеляційному суді, узгоджуються й із іншими документами, наданими суду першої інстанції відповідачем. Ці документи вказують у сукупності, що станом на 19.05.2015:

02.02.2015 був виставлений рахунок № 00258469 на сплату не пізніше 15.02.2015 лізингового платежу в розмірі 5501,68 грн, який був оплачений частинами: 170,97 грн 05.02.2015, потім 2000,00 грн 27.02.2015 і решта 3330,71 грн 24.04.2015, прострочення щодо повної оплати рахунку тривало понад 30 календарних днів;

04.03.2015 був виставлений рахунок № 00261283 на сплату не пізніше 13.03.2015 штрафних санкцій у розмірі 428,01 грн, який був оплачений 24.04.2015 (більш ніж через 30 календарних днів);

06.03.2015 був виставлений рахунок № 00264116 на сплату не пізніше 15.03.2015 лізингового платежу в розмірі 6809,00 грн, який був оплачений частково: 1534,29 грн 24.04.2015 (більш ніж через 30 календарних днів), заборгованість у розмірі 5274,71 грн не погашена (існує понад 30 календарних днів);

18.03.2015 був виставлений рахунок № 00265514 на сплату не пізніше 31.03.2015 штрафних санкцій у розмірі 532,78 грн, який був оплачений частково: 520,00 грн 24.04.2015, заборгованість у розмірі 12,78 грн не погашена;

03.04.2015 був виставлений рахунок № 00267280 на сплату не пізніше 15.04.2015 штрафних санкцій у розмірі 637,49 грн, який був оплачений частково: 587,45 грн 24.04.2015, заборгованість у розмірі 50,04 грн не погашена;

06.04.2015 був виставлений рахунок № 00268590 на сплату не пізніше 15.04.2015 лізингового платежу в розмірі 6400,46 грн, який не був оплачений, заборгованість у розмірі 6400,46 грн не погашена (існує понад 30 календарних днів);

20.04.2015 був виставлений рахунок № 00271484 на сплату не пізніше 30.04.2015 штрафних санкцій у розмірі 573,24 грн, який не був оплачений, заборгованість у розмірі 573,24 грн не погашена;

05.05.2015 був виставлений рахунок № 00273032 на сплату не пізніше 15.05.2015 штрафних санкцій у розмірі 587,53 грн, який не був оплачений, заборгованість у розмірі 587,53 грн не погашена;

06.05.2015 був виставлений рахунок № 00274440 на сплату не пізніше 15.05.2015 лізингового платежу в розмірі 5742,99 грн, який не був оплачений, заборгованість у розмірі 5742,99 грн не погашена;

08.05.2015 був виставлений рахунок № 00276034 на сплату не пізніше 15.05.2015 інших витрат згідно договору лізингу в розмірі 960,00 грн, який не був оплачений, заборгованість у розмірі 960,00 грн не погашена;

19.05.2015 був виставлений рахунок № 00277202 на сплату не пізніше 29.05.2015 штрафних санкцій у розмірі 586,66 грн, який не був оплачений, заборгованість у розмірі 586,66 грн не погашена.

Наведені дані свідчать, що всупереч доводам позову на момент прийняття лізингодавцем рішення про відмову від договору (19.05.2015) мали місце факти прострочення оплати лізингових платежів (частково або повністю) тривалістю понад 30 календарних днів за рахунками від 02.02.2015, від 06.03.2015 і від 06.04.2015, за останніми двома рахунками заборгованість не була погашена, а за рахунком від 06.05.2015 заборгованість хоча й існувала менше 30 днів, проте зобовязання щодо оплати цього рахунку у передбачений договором строк теж було порушене. Існувала внаслідок порушення лізингоодержувачем зобовязань зі сплати коштів заборгованість і за іншими рахунками. Отже, порушення зобовязань стороною договору мали систематичний і тривалий характер, кожне таке порушення щодо лізингового платежу вже само по собі давало право лізингодавцю ставити питання про припинення договору та застосування відповідних наслідків, який, утім, це питання поставив фактично лише після порушення лізингоодержувачем зобовязань щодо своєчасної оплати четвертого поспіль лізингового платежу та щодо оплати шести інших платежів.

Твердження позивача щодо неврахування відповідачем при зверненні до нотаріуса по виконавчий напис 6400,46 грн, сплачених 24.04.2015, необґрунтовані та спростовуються матеріалами справи, які доводять, що ці кошти були зараховані лізингодавцем у день їх сплати на погашення боргів лізингоодержувача за пятьма рахунками: за лізинговими платежами відповідно до рахунків: від 02.02.2015 кошти в сумі 3330,71 грн, від 06.03.2015 кошти в сумі 1534,29 грн; за іншими нарахуваннями відповідно до рахунків: від 04.03.2015 кошти в сумі 428,01 грн, від 18.03.2015 кошти в сумі 520,00 грн, від 03.04.2015 кошти в сумі 587,45 грн. Зазначені 6400,46 грн, як і факти прострочення лізингових платежів на строк понад 30 календарних днів, були враховані нотаріусом при вчиненні виконавчого напису.

За умовами договору про фінансовий лізинг і за приписами Закону № 723/97-ВР, прострочення сплати лізингоодержувачем лізингового платежу, що перевищує 30 календарних днів, є самостійною і достатньою підставою для вимоги лізингодавця про повернення (витребування) предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Закон України «Про нотаріат» (ст.ст. 87-89), Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Мінюсту України від 22.02.2012 № 296/5 (реєстрація в Мінюсті України від 22.02.2012 за № 282/20595) (п. 1.1. § 1, п.п. 3.1., 3.5. § 3, §4, п. 7.1. § 7 Глави 16 Розділу ІІ), Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою КМ України від 29.06.1999 № 1172 (п. 8), передбачають, що:

для витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість;

нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, зокрема, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років;

безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені вищезгаданим Переліком документів, до яких для повернення обєкта лізингу належать оригінал договору лізингу і засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

Відтак, для застосування відповідальності лізингоодержувача (боржника) у вигляді повернення у безспірному порядку обєкта лізингу лізингодавцю законом встановлений правовий інститут вчинення нотаріусом відповідного виконавчого напису, для чого подаються документи, що підтверджують безспірність такої відповідальності боржника перед стягувачем. Такі документи були ТОВ «Порше Лізинг Україна» подані нотаріусу, перед яким не ставилося питання про стягнення грошових сум (боргу), а виходячи із того, що визначальним є саме факт безспірного порушення стороною договору зобовязань у спосіб, наведений вище, йшлося про повернення стягувачу обєкта (предмета) лізингу. Факти прострочення лізингових платежів як такі не заперечуються й боржником, встановлені, а строки порушень, що є достатніми для застосування такої іншої (спеціально визначеної законом і договором) відповідальності боржника, підтверджуються наявними в справі доказами. У нотаріуса не було підстав для сумнівів у відповідному порушенні зобовязання та в обґрунтованості звернення стягувача стосовно наведених умов для вчинення виконавчого напису з метою повернення обєкта лізингу.

Попри те, що за відсутності вимоги про стягнення боргу його розрахунок для вчинення виконавчого напису у звязку із застосуванням іншого виду відповідальності боржника має допоміжний характер, на підстави для такої відповідальності не впливає і безспірності розрахунку боргу для застосування саме обраної стягувачем відповідальності боржника не вимагається, у нотаріуса не було підстав і для сумнівів у такому розрахунку: стягувачем був обраний початок прострочення зобовязання боржником (16.03.2015), який відповідає обставинам оплати рахунку від 06.03.2015 № 00264116, і визначений кінець періоду розрахунку (19.05.2015), були надані документи, які безспірно підтверджували визначену в цьому періоді заборгованість, факти належного предявлення боржнику вимог про її сплату, про повернення обєкта лізингу, що не були виконані, а також про відмову від договору.

Нотаріус не мав підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії і 14.07.2015 приватний нотаріус Київського МНО ОСОБА_2 вчинив виконавчий напис за реєстровим № 990, яким зобовязав повернути від ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» автомобіль марки «Seat» моделі «Ibiza 1.4 I», № шасі (кузова, рами) VSSZZZ6JZDR134248, рік випуску 2013, колір червоний, р/н НОМЕР_1, вартістю 161314,57 грн, що був переданий у користування на умовах фінансового лізингу за договором про фінансовий лізинг від 13.03.2013 № 00006862, за невиплачену в період з 16.03.2015 по 19.05.2015 заборгованість, яка станом на 19.05.2015 складає 20188,41 грн, з яких 17418,16 грн несплачені лізингові платежі, 1810,25 грн штрафні санкції за прострочення сплати будь-яких платежів, 960,00 грн витрати лізингодавця на повернення простроченої заборгованості (а.с. 7, 86).

Тобто, виконавчим написом зобовязано повернути обєкт лізингу стягувачу від боржника, а не стягнуто борг, про безспірність якого у випадку стягнення коштів може, за наявності для того підстав, ставитися та відповідним чином мотивуватися питання. Крім того, зміст виконавчого напису відповідає обставинам справи та змісту документів, поданих нотаріусу, за визначений період відповідний борг мав місце. Сплата позивачем у червні-липні 2015 року платежів відповідачу на погашення заборгованості, що виникла з договору фінансового лізингу, не має значення у контексті наявності підстав для розірвання Лізингодавцем договору, для вчинення виконавчого напису про повернення обєкта лізингу, не усуває таких підстав, а підлягає врахуванню в розрахунках між сторонами.

Позивач та суд першої інстанції наведене залишили поза увагою, для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, належних підстав не було, позаяк дії стягувача та нотаріуса не суперечать закону, а боржник не довів відсутності своєї вини в порушенні зобовязання, що потягло виникнення підстав для вчинення виконавчого напису. За таких обставин, апеляцію, доводи якої заслуговують на увагу, слід на підставі ст. 309 ч. 1 п.п. 2, 4 ЦПК України задовольнити, рішення суду першої інстанції, що не відповідає вимогам ст.ст. 212-215 ЦПК України, скасувати, у позові відмовити.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.п. 2, 4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» задовольнити, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16 листопада 2015 року скасувати, у позові ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» 535,92 грн у відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді