Справа № 629/3490/15-ц
Номер провадження 2/629/46/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.03.2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Дегтярчук М.О., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області в місті Лозова Харківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Агрофірма «Яковлівська», ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Реєстраційна служба Лозівського міськрайонного управління юстиції, ФГ « Яковлівське» про визнання недійсною угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки,-
В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_5, позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини,викладені в первинному та уточненому позові. Пояснила, що згідно закону земельна ділянка була повернута ОСОБА_4 26.01.2015 року згідно акту приймання-передачі, та саме на підставі оспорюваної угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки від 26.01.2015 року, але фактично підписаної після 20.02.2015 року, після звільнення з посади ОСОБА_3 як директора Товариства відбулося дострокове припинення права оренди у ТОВ «Агрофірма «Яковлівська», яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.08.2015 року згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 49824229 від 14.12.2015 року. Однак, фактично Товариство не знало про наявність такої угоди та здійснювало посів, обробіток, збирання врожаю на земельній ділянці та користувалося нею в 2015 році. Також пояснила, що оспорювана угода набрала чинності з моменту її підписання, а не державної реєстрації, а подання її до відповідної Реєстраційної служби стало підставою для припинення права оренди у ТОВ «Агрофірма «Яковлівська», а не набрання нею чинності, оскільки згідно ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01.01.2013 року державній реєстрації підлягають речові права, в тому числі право оренди земельної ділянки та припинення права оренди земельної ділянки. Стаття 18 Закону України «Про оренду землі» про набуття чинності договору оренди землі з моменту його державної реєстрації була виключена на час існування спірних правовідносин. Одночасно, реєстрація права оренди чи припинення такого права є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору та згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
В судових дебатах представник позивача ОСОБА_5 відмовилася від позовних вимог щодо стягнення з відповідачів на користь позивачів понесених останніми судових витрат у вигляді витрат, що пов»язані з явкою до суду( витрат на бензин), про що надала письмову заяву.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася, надала заяву, в якій прохає справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та прохає розглядати справу за участю її представника ОСОБА_5
Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на вищевикладені обставини.
Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували. В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що оспорювану угоду підписав в конторі господарства в січні 2015 року, де була присутня головний бухгалтер ОСОБА_8 та кадровик ОСОБА_9 Намір створити своє підприємство ФГ «Яковлівське» виник після того, як вже звільнився з ТОВ « Агрофірма «Яковлівська». Також пояснив,що директором ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» був з 2001 року, одночасно є співзасновником Товариства. Перебуваючи на посаді директора Товариства мав свою землю в обробітку близко 100 га, оформлену на сина та дочку, оскільки приватним підприємцем зареєстрований не був. Оспорювану угоду підписав після того, як посварилися з засновниками. Про підписання такої угоди нікого не повідомляв, оскільки не повинен був цього робити, однак коли орендодавці виходили раніше, то тоді повідомляв, розбіжностей в документації щодо кількості орендованих Товариством земельних ділянок не було.Товариство являється сількогосподарським та отримує прибуток виключно з оренди земельних длянок, належних власникам земельних ОСОБА_3 пояснив,що примірник угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки з ОСОБА_4 він залишив в своєму кабінеті і після звільнення доля цих документів йому невідома. Безпосередньо іншим засновникам він ці документи не передавав і до відома їх не ставив. А про те що орендодавець не бажає продовжувати договір оренди з ТОВ « Агрофірма « Яковлівська» він неодноразово вів бесіди з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 Відносно подання декларації ТОВ « Агрофірма « Яковлівська» про наявність земельної ділянки ОСОБА_4 в оренді товариства до 31.12.2015 року до податкового органу 19.02.2015 року ОСОБА_3 не пояснив, вказав що на 01 січня 2016 року буде новий звіт, де інформації щодо земельної ділянки ОСОБА_4вже не буде.
Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви, пояснив, що угоду підписав після свят в січні 2015 року,а потім уклав в червні 2015 року з ФГ «Яковлівське» договір оренди землі. Хотів, щоб земля була в оренді у ОСОБА_3, бо він місцевий, з їх села. Угоду про розірвання договору підписував у конторі, де була головний бухгалтер ОСОБА_8 та кадровик ОСОБА_9. Земельна ділянка була в оренді у ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» з дня заснування, орендна плата виплачувалася не завжди вчасно. Пояснив, що ще в 2014 році пішли по селу чутки про те, що ОСОБА_3 буде виходити з ТОВ «Агрофірма «Яковлівська». Коли підписував заготовлений бланк угоди, то не звернув уваги, чи стояла на ній дата; коли підписував акт приймання-передачі земельної ділянки не пам'ятає; свого примірника угоди про розірвання не має, оскільки все знаходиться у ОСОБА_3, в сільській раді влітку 2015року давав довіреність на ОСОБА_3 Анатолія- сина ОСОБА_3 для подальшого оформлення угоди про оренду земельної ділянки з ОСОБА_3. На запитання про те, навіщо після підписання угоди та акту звертався до ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» із заявою про небажання продовжувати орендні відносини на наступні роки, не зміг пояснити, вказав, щоб попередити.
Представник третьої особи - Реєстраційна служба Лозівського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій прохає справу розглядати за його відсутності, винести рішення згідно чинного законодавства(т.1 а.с.160).
Представник третьої особи ФГ « Яковлівське» ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, залишив розгляд даного позову на розгляд суду(т.1 а.с. 129-131).
Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до Статуту ТОВ «Агрофірма « Яковлівська» встановлено, що товариство є сільськогосподарським підприємством, яке здійснює свою господарську діяльність та отримує прибуток виключно з вирощування сільськогосподарської продукції на орендованих земельних ділянках (паях) з моменту його створення. Співзасновниками товариства є : ОСОБА_3,який має 19 % в його статутному капіталі, ОСОБА_2 має 61% в його статутному капіталі, з ОСОБА_10 - 20 % в його статутному капіталі (т.1 а.с.9-14).
Із копії наказу ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» №8-К від 18.02.2012 року вбачається,що відповідно до протоколу №1 зборів учасників ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» ОСОБА_3 призначено директором ТОВ «Агрофірма « Яковлівська», терміном на три роки (т.1 а.с.15,18).
20.02.2015 року ОСОБА_3 звільнений з посади директора Товариства згідно протоколу № 2 загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» від 20.02.2015 року та наказу № 6-к від 20.02.2015 року(т.1 а.с.19,20).
Відповідно до п. 5.8 Статуту Товариства, директор без доручення діє від імені Товариства, представляє його інтереси на всіх вітчизняних та іноземних підприємствах і організаціях, розпоряджається майном Товариства з урахуванням особливостей, передбачених Статутом, заключає договори, в т.ч. трудові, видає доручення, відкриває в установах банків розрахункові і інші рахунки, має право розпорядження грошовими коштами, визначає штат, порядок і розмір оплати праці, видає накази, обовязкові для співробітників Товариства.
Тобто, вказаним пунктом директор Товариства наділений повноваженнями тільки на укладання договорів, а не на їх розірвання.
В свою чергу, укладання договорів передбачає виникнення цивільних прав та обовязків між сторонами договору, а розірвання договорів передбачає припинення цивільних прав та обовязків між сторонами договору.
ОСОБА_11 ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються.
Аналізуючи вказаний пункт Статуту, суд робить висновок про те, що директор ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» ОСОБА_3 не мав повноважень на підписання оспорюваної угоди про розірвання договору оренди землі.
Суд також зазначає, що перебуваючи до 20.02.2015 року на посаді директора ТОВ «Агрофірма «Яковлівська», ОСОБА_3 не довів до відома ні учасників Товариства, ні працівників Товариства про те, що вже 26 січня 2015 року з ОСОБА_4 Товариство уклало від його імені угоду про розірвання договору оренди земельної ділянки, та 26.01.2015 року також від його імені повернуло йому дану земельну ділянку згідно акту приймання-передачі, а отже як наслідок те, що Товариство не має законного права та не повинно здійснювати обробіток, посів даної земельної ділянки та, відповідно, збирання врожаю.
Проте, ОСОБА_3 як директор ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» надавав розпорядження щодо подальшого обробітку, посіву земельної ділянки, що було підтверджено показаннями самого ОСОБА_3, поданням даної позовної заяви одним із співзасновників Товариства ОСОБА_2, яка має 61% в статутному капіталі Товариства та показаннями свідків: директора ОСОБА_12, головного бухгалтера ОСОБА_8, кадровика ОСОБА_9.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що з 23.02.2015 року являється директором ТОВ «Агрофірма «Яковлівська», а до цього часу перебував на посаді головного агронома Товариства. Про наявність та підписання угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки не знав, дізнався про це в же в серпні 2015 року. На підприємстві ні оригіналу, ні копії такої угоди та акту приймання-передачі земельної ділянки немає. ОСОБА_3 не повідомляв йому про те, що між ОСОБА_4 та Товариством укладена така додаткова угода та те, що Товариство не має права в 2015 році обробляти та збирати врожай на даній земельній ділянці; при встановленні, обговоренні в тому числі з ОСОБА_3 структури посівів в 2015 році вказана земельна ділянка входила в структуру посівів, оброблялася в 2015 році ТОВ «Агрофірма» Яковлівська», врожай також був зібраний у 2015 році Товариством.
Свідок ОСОБА_8 пояснила, що працює на посаді головного бухгалтера ТОВ «Агрофірма «Яковлівська»; Товариство вчасно та добросовісно сплачує орендодавцям орендну плату, в тому числі ОСОБА_4 З 2001 року Товариством була допущена один раз прострочка у виплаті орендної плати, за що Товариство виплатило орендодавцям пеню за несвоєчасну сплачену орендну плату. Товариство сплачувало та сплачує орендодавцям орендну плату в більшому розмірі, ніж передбачено договором. Про наявність та підписання угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки з ОСОБА_4 вона не знала, дізналася про це вже в серпні 2015 року. На підприємстві ні оригіналу, ні копії такої угоди та акту приймання-передачі земельної ділянки немає. ОСОБА_3 не повідомляв їй про те, що між ОСОБА_4 та Товариством укладена така додаткова угода та те, що Товариство не має права в 2015 році обробляти та збирати врожай на даній земельній ділянці; в конторі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такої угоди не підписували в її присутності. ОСОБА_3 також не повідомив їй про необхідність внесення змін до відомості про наявність земельних ділянок поданої до податкового органу про те, що договір оренди землі вже з ОСОБА_4 в січні 2015 року достроково розірваний. Земельну ділянку ОСОБА_4 в 2015 році обробляло ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» та відповідно збирало врожай та розраховувалося з орендодавцем в повному обсязі.
Свідок ОСОБА_9 пояснила, що працює кадровиком в ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» та до її обовязків входить підписання договорів оренди землі з орендодавцями, реєстрація таких договорів складання відповідних звітів та систематизація наявності у Товариства в оренді земельних ділянок. Про наявність та підписання угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки з ОСОБА_4 не знала, дізналася про це вже в серпні 2015 року. На підприємстві ні оригіналу, ні копії такої угоди та акту приймання-передачі земельної ділянки немає. ОСОБА_3 не повідомляв їй про те, що між ОСОБА_4 та Товариством укладена така додаткова угода та те, що Товариство не має права в 2015 році обробляти та збирати врожай на даній земельній ділянці; в конторі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такої угоди не підписували в її присутності. Земельну ділянку ОСОБА_4 в 2015 році обробляло ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» та відповідно збирало врожай. ОСОБА_4 лише в 27.02.2015 року подав заяву до ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» від 26.02.2015 року про небажання продовжувати орендні відносини з ТОВ «Агрофірма «Яковлівська», до цього часу жодних скарг, заяв від ОСОБА_4 до Товариства про дострокове розірвання чи небажання продовжувати орендні відносини не надходило.
Також в судовому засіданні був допитаний в якості свідка відповідач ОСОБА_4 за клопотанням представника позивачів ОСОБА_5 та за згодою учасників судового розгляду та самого відповідача. Вказаний свідок дав аналогічні пояснення при допиті його в якості відповідача.
Крім того, із копії податкової декларації з фіксованого сільськогосподарського податку вбачається,що 19.02.2015 року ОСОБА_3 як директором ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» до Лозівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області за його електронним підписом була подана податкова декларація з фіксованого сільськогосподарського податку розрахована на сплату податку на 2015 рік ТОВ «Агрофірма «Яковлівська», невідємною частиною якої є додаток «Відомості про наявність земельних ділянок», де зазначена і земельна ділянка ОСОБА_4 з зазначенням дати укладання та термін дії договору оренди, а також дати та номеру державної реєстрації договору оренди, кількість гектарів, кадастровий номер земельної ділянки на підставі договору оренди землі, укладеного строком на 11 років тобто до 31.12.2015 року. (т.1 а.с.87-128).
Із копії видаткового касового ордеру від 15.01.2015 року та копії відомостей на виплату грошей за земельний пай за 2015 рік вбачається, що орендну плату за 2015 рік ОСОБА_4 отримав вчасно, скарг до ТОВ «Агрофірма «Яковілвська» не мав. Як пояснив представник позивача в судовому засіданні,що, невчасна виплата орендної плати була здійснена одного разу, у звязку з чим останній отримав пеню за прострочення виконання грошового зобовязання.
Відповідач ОСОБА_4 подав 27.02.2015 року заяву до ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» від 26.02.2015 року про небажання продовжувати орендні відносини з ТОВ «Агрофірма «Яковлівська»(т.1 а.с.86).
27.08.2015 року згідно опису вкладення в цінний лист та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу та листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі, ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» направило Відповідачу ОСОБА_4 два оригінальних примірника додаткового договору від 27.08.2015 року до Договору оренди землі від 01.01.2005 року на поновлення договору оренди землі на новий строк. ОСОБА_11 вказаного Додаткового договору строк дії Договору оренди землі до 31.12.2022 року (п. 8 Додаткового договору), орендна плата в грошовій формі в розмірі 7 860,00 грн. за один календарний рік (п. 9 Додаткового договору)(т.1 а.с.168-174).
Так, в судовому засіданні було встановлено, що в серпні 2015 року ТОВ «Агрофірма «Яковлівка» в особі директора ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в січні 2015 року була укладена угода про розірвання договору оренди земельної ділянки від 01.01.2005 року з ТОВ « Агрофірма «Яковілвка» та вже 12.08.2015 року в Реєстраційній службі Лозівського міськрайонного управління юстиції зареєстроване право оренди за ФГ «Яковлівське» в особі голови ОСОБА_3, згідно договору оренди земельної ділянки від 16.04.2015 року.
В подальшому, ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_4 договір оренди землі від 16.04.2015 року, який діє від імені Фермерського господарства «Яковлівське», де являється і співзасновником, тобто у власних інтересах та з показань ОСОБА_4, допитаного в якості свідка, відомості про те, що ОСОБА_3 буде звільнятися з посади директора ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» були ще в 2014 році. Тобто, ОСОБА_3, знаючи, що буде звільнятися з Товариства, після свого звільнення з посади директора, уклав угоду про розірвання договору оренди землі з ОСОБА_4 для подальшого укладення Договору оренди землі з ФГ «Яковлівське», скориставшись тим, що був на посаді директора, маючи доступ до печатки та підготувавши для цього наперед заготовлену угоду. З пояснень ОСОБА_3, оспорювану угоду готував та друкував самостійно.
Подання ОСОБА_4 до ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» заяви про небажання продовжувати орендні відносини з ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» від 26.02.2015 року, поданої до Товариства 27.02.2015 року підтверджує підписання оспорюваної угоди про розірвання договору оренди землі з ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» після 27.02.2015 року, а не 26.01.2015 року, а тому за відсутності повноважень у ОСОБА_3 як підписанта даної угоди, оскільки останній був звільнений з посади директора Товариства 20.02.2015 року.
ОСОБА_11 ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, зокрема ч.2 ст. 203 ЦК України передбачають:
А саме Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
ОСОБА_11 ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
ОСОБА_11 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.
Тому, у ОСОБА_3, який діяв від імені ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» в момент вчинення правочинів з ОСОБА_15 не було необхідного обсягу цивільної дієздатності.
Окрім того, волевиявлення ТОВ «Агрофірма «Яковлівська», як учасника оспорюваного правочину не було вільним та не відповідало його внутрішній волі - щодо розірвання договору оренди землі від 01.01.2005 року на час підписання оспорюваної угоди та в подальшому, оскільки Товариству та ОСОБА_2 не було відомо про укладення такої угоди про розірвання договору оренди землі, подальшого схвалення Товариством підписаної угоди про розірвання договору оренди землі не відбулося. На підприємстві така угода відсутня. З пояснень ОСОБА_4, всі документи та оригінал оспорюваної угоди знаходиться у ОСОБА_3
Факт відсутності волевиявлення ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» та невідповідності укладеного правочину його волі підтверджується поданням учасником Товариства ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» вказаної позовної заяви про визнання недійсною угоди про розірвання договору оренди землі.
ОСОБА_11 п. 28.3 Договору оренди землі, до прав орендаря належить переважне право за інших умов на поновлення договору оренди.
Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).
Отже, ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» має переважне право на поновлення Договору оренди землі від 01.01.2005 року та відповідно до даної статті направило ОСОБА_4 листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі(т.1 а.с.169).
Діями ОСОБА_3, які полягали у достроковому розірванні договору оренди землі від 01.01.2005 року, укладеного між ТОВ «Агрофірма «Яковлівське» та ОСОБА_4, без належних повноважень та відсутністю волевиявлення учасника правочину (ТОВ «Агрофірма «Яковлівська») має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, та подальше укладення Договору оренди землі з ФГ «Яковлівське», стало порушенням переважного права ТОВ «Агрофірма «Яковлівське» на поновлення договору оренди землі на новий строк згідно ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» та п. 28.3 Договору оренди землі було порушено, оскільки Договір оренди землі став достроково розірваним ще в 2015 році.
Тому, ТОВ «Агрофірма «Яковлівська», яке є сільськогосподарським підприємством та отримує прибуток виключно з оренди сільськогосподарських ділянок за Договорами оренди землі не розривало достроково договори оренди землі та не мало на меті цього робити, в тому числі достроково розривати Договір оренди землі з ОСОБА_4, оскільки це суперечить меті створення підприємства.
Доводи відповідачів не знайшли свого підтвердження, окрім того, суд відхиляє доводи представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7, відносно того, що оспорювана угода набрала чинності тільки з моменту її реєстрації та у звязку з чим не має значення коли саме вона була підписана сторонами, виходячи з наступного.
Статтю 18 ЗУ «Про оренду землі» про набуття чинності договору оренди землі з моменту його державної реєстрації виключено на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 року.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 № 4152-VI) передбачено, що з 01.01.2013 року державна реєстрація прав на нерухоме майно здійснюється в порядку, визначеному цим Законом.
Тобто, згідно норм ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» з 01.01.2013 року відбувається реєстрація права оренди, а не реєстрація Договору оренди землі, в тому числі і припинення права оренди землі, а не угода про розірвання Договору оренди землі.
Оспорювана угода набрала чинності з моменту її підписання, а не державної реєстрації, а подання її до Реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції стало підставою для припинення права оренди у ТОВ «Агрофірма «Яковлівська», а не набрання нею чинності.
Реєстрація права оренди чи припинення такого права є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору.
ОСОБА_11 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди згоди з усіх істотних умов договору.
ОСОБА_11 аналогії права, Верховний Суд України постановою від 25.12.2013 року у справі № 6-118цс13 та постановою від 18.12.2013 року у справі № 6-127цс13 надав правову позицію віднсосно того, що своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа; реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору; згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди згоди з усіх істотних умов договору; вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов.
Окрім того, суд вважає, що ОСОБА_3 створив Фермерське господарство з аналогічною назвою «Яковлівське» для введення орендодавців, в тому числі ОСОБА_4, в оману щодо підписання документів договорів оренди землі. Вказаний факт підтверджується тим, що при допиті ОСОБА_4 постійно плутався з ким він підписав договір оренди землі.
ОСОБА_11 ч. 1 ст. 230 ЦК України, згідно якої: якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним; обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Відповідно до п. 20 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, на відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.
ОСОБА_11 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
ОСОБА_11 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.
Доводи відповідачів не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, та спростовуються доказами по справі, а отже позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.
Окрім цього позивачами при зверненні з позовом до суду за захистом своїх прав, були понесені витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги у розмірі 5352,00 гривень, які вона просить стягнути з відповідача по справі на її користь. З приводу даної вимоги, суд зазначає, що відповідно до ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати на правову допомогу. ОСОБА_11 до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, який набрав чинності з 01 січня 2012 року.
Відповідно до вимог цього закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою особою, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Матеріали справи свідчать, що правову допомогу ТОВ « Агрофірма « Яковлівська» та ОСОБА_2 надавав фахівець права (адвокат,що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю від 22.11.2013 року) -ОСОБА_5, про що між ними був укладений договір про надання правової допомоги від 10.08.2015 року (т.1а.с. 181-184).
В розрахунку,наданого ОСОБА_5 витрат на правову допомогу по даній цивільній справі від 17.03.2016 року зазначені найменування робіт, виконаних нею, з зазначенням кількості часу, витрачених на виконання умов договору, а саме не менше 10 годин (т.2 а.с. 36).
ОСОБА_11 оригіналу квитанції до видаткового касового ордеру ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» сплатила ОСОБА_5 відповідно до договору про надання правової допомоги 5000,00 гривень (т.2а.с. 185).
Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» мінімальна заробітна плата на 2015 рік встановлена в розмірі 1281,00 гривень, а з 01.01.2016 року 1378,00гривень 40% від цього розміру становить 5352,00 гривень, що підтверджується розрахунком вартості витрат, наданого ОСОБА_5, з яким суд погоджується.
У зв'язку з цим дану вимогу позивача суд задовольняє в повному обсязі.
ОСОБА_11 ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст.ст. 203,215,230 ЦК України, ст.ст. 5, 10, 11, 58-60, 84,88, 209, 212-215, ЦПК України, суд, -
Уточнені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю « Агрофірма «Яковлівська», ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Реєстраційна служба Лозівського міськрайонного управління юстиції, ФГ « Яковлівське» про визнання недійсною угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя: М.О. Дегтярчук