УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:
головуючогоТкачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Умнової О.В.,Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що представляють свої інтереси та інтереси неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що представляє свої інтереси та інтереси неповнолітньої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що представляє свої інтереси та інтереси неповнолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про виселення без надання іншого житлового приміщення; за зустрічним позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_4 до комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», треті особи: військова частина НОМЕР_1 , Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, за касаційною скаргою, поданою представником ОСОБА_6 ОСОБА_9 , на рішення апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У вересні 2013 року комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (далі КП «Спецжитлофонд») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , що представляють свої інтереси та інтереси малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , що представляє свої інтереси та інтереси малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , що представляє свої інтереси та інтереси малолітнього ОСОБА_7 , 2008 року народження, ОСОБА_8 , третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про виселення без надання іншого житлового приміщення.
КП «Спецжитлофонд» зазначало, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2005 року задоволено позов КП «Спецжитлофонд» до ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про виселення з кімнат № АДРЕСА_1 без надання іншої житлової площі. Після виконання такого рішення суду та фактичного виселення, родина ОСОБА_13 самовільно зайняла кімнати № № 121, 127 (теперішня нумерація кімнат № № 3, 9 квартири АДРЕСА_2 .
На момент подачі позову у зазначених кімнатах проживають ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 .
Враховуючи, що відповідачі займають житлові приміщення без жодних на те правових підстав, КП «Спецжитлофонд» просило суд виселити їх разом з неповнолітніми дітьми з кімнат № № 3, 9 квартири АДРЕСА_3 , без надання їм іншої житлової площі.
ОСОБА_6 , ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічним позовом до КП «Спецжитлофонд», треті особи: військова частина НОМЕР_1 , Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням.
Зазначили, що фактичного їх виселення за рішенням суду не відбулося і вони продовжують проживати на спірній житловій площі на підставі відкритого особового рахунку, сплачують витрати на утримання житла, що свідчить про набуття ними права користування житлом.
Просили суд зобов`язати КП «Спецжитлофонд» усунути їм перешкоди у користуванні житловим приміщенням - кімнатами № № 3, 9 квартири АДРЕСА_2 , шляхом визнання за ними права на проживання у таких кімнатах та зобов`язати відповідача укласти з ними письмовий договір найму вказаних кімнат.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року в задоволені позову КП «Спецжитлофонд» та в задоволені зустрічного позову ОСОБА_6 , ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційні скарзі КП «Спецжитлофонд» ставило питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позову КП «Спецжитлофонд» і просило апеляційний суд задовольнити первісний позов. В іншій частині рішення суду першої інстанції (висновки щодо зустрічного позову) не було предметом апеляційного розгляду.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року в частині відмови в задоволенні первісних позовних вимог КП «Спецжитлофонд» про виселення без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 , малолітньої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та малолітнього ОСОБА_7 скасовано і ухвалено у скасованій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Виселено ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 та малолітнього ОСОБА_7 , 2008 року народження, з кімнат № АДРЕСА_4 , без надання іншої житлової площі.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на користь КП «Спецжитлофонд» судовий збір, по 28 грн 68 коп., з кожного.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 ОСОБА_9 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року в частині задоволених первісних позовних вимог і залишити у цій частині рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В іншій частині рішення апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року не оскаржуються, а тому не є предметом касаційного розгляду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що в 1993 році між державним комунальним виробничим житлово-ремонтним об`єднанням та військовою частиною НОМЕР_1 було укладено договір оренди жилого приміщення, яким є квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_17 ( ОСОБА_8 , його дружина ОСОБА_18 та дві дочки ОСОБА_19 і ОСОБА_20 ) на підставі договору оренди укладеного в 1993 році з військовою частиною НОМЕР_1 вселилися до спірних кімнат № № 121, 127 в будинку АДРЕСА_5 . Строк дії такого договору закінчився 01 травня 2000 року без подальшого продовження. Після закінчення строку оренди відповідачі продовжують проживати в спірних приміщеннях, на зазначеній житловій площі не зареєстровані і ордера на проживання не мають, від добровільного звільнення спірного приміщення відмовляються.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 19 квітня 2001 року №777 «Про Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» житловий будинок АДРЕСА_5 закріплено за КП «Спецжитлофонд» на праві повного господарського відання.

При розгляді справи судами встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2005 року, яке набрало законної сили, задоволено попередній позов КП «Спецжитлофонд» до ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та виселено відповідачів з квартир АДРЕСА_1 , без надання їм іншої житлової площі.

Згідно акта державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ від 28 квітня 2011 року, виходом за адресою: АДРЕСА_6 та 127 у присутності понятих було встановлено факт добровільного виконання рішення суду боржниками. Проте в зазначеній квартирі залишилися мешкати ОСОБА_2 з двома дітьми ОСОБА_10 та ОСОБА_5 .

Постановою державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ від 28 квітня 2011 року закінчено виконавче провадження в зв`язку із фактичним виконанням рішення в повному обсязі.

Згідно акту комісії КП «Спецжитлофонд» від 11 вересня 2013 року в кімнатах № № 3, 9 квартири АДРЕСА_2 проживають ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_21 , 2008 року народження.

Ухвалюючи у справі судове рішення про відмову в задоволенні первісних позовних вимог КП «Спецжитлофонд» про виселення відповідачів, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження з примусового виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2005 року про виселення відповідачів із спірного житлового приміщення було закрито в зв`язку з добровільним виконанням останніми рішення суду.

Разом з тим, в спірному житловому приміщенні залишились проживати малолітні діти відповідачів, які не підлягали виселенню, так-як були народжені після набрання рішенням суду законної сили.

За таких обставин, суд першої інстанції встановив, що не можна вважати добровільним виселенням залишення позивачами спірного помешкання, враховуючи факт проживання у ньому їх малолітніх дітей. Виселення відповідачів, як завершальної стадії виконавчого провадження, не відбулося, а тому твердження позивача щодо їх самовільного вселення на спірну житлову площу після виконання рішення суду про виселення є безпідставними. По відношенню до таких осіб законом передбачено інший порядок виселення (ч. 11 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» - поновлення виконавчого провадження).

Апеляційний суд з такими висновками повністю не погодився, встановив, що вказані вище малолітні діти у спірному житловому приміщенні не зареєстровані, у встановленому законом порядку до нього не вселялися, рішення суду щодо їх виселення не приймалося, а тому, на підставі ч. 3 ст. 116 ЖК України, вони підлягають виселенню без надання їм іншого житлового приміщення.

Також, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_2 і ОСОБА_6 у спірному житловому приміщенні також не зареєстровані, у встановленому законом порядку до нього не вселялися, рішення суду щодо їх виселення не приймалося, а тому, оскільки вони як піднаймачі самостійного права на проживання не набули, то підлягають виселенню з підстав, передбачених ст. ст. 99, 116 ЖК України.

В частині висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову КП «Спецжитлофонд» про виселення ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , то апеляційний суд погодився з доводами суду першої інстанції що передбаченого законом інший порядок їх виселення, оскільки щодо них було ухвалено судове рішення з цього питання і виселення повинно проводитися на стадії виконання такого рішення суду.

З висновками апеляційного суду щодо наявності підстав для часткового задоволення первісного позову про виселення погодитися не можна.

ОСОБА_6 і ОСОБА_22 є однією і тією ж особою, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Питання щодо виселення ОСОБА_19 зі спірного житла було вирішено зазначеним вище рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2005 року, а тому мотиви апеляційного суду з яких суд вважав, що рішення суду щодо виселення ОСОБА_6 не приймалося і вона підлягає виселенню з підстав, передбачених ст. ст. 99, 109, 116 ЖК України, визнати обґрунтованими не можна. Про такі порушення міститься посилання і у касаційній скарзі.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Питання про виселення на підставі ч. 3 ст. 116 ЖК України може ставитися лише у разі встановлення факту самоправного зайняття жилого приміщення (відсутність договору або ордеру, а також визнання їх недійсними).

Батьки малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_21 , 2008 року народження, до спірного помешкання були заселені на підставі договору оренди, укладеного в 1993 році з військовою частиною НОМЕР_1 , тобто на законних на момент вселення підставах.

Чинним законодавством не передбачено обмежень на проживання малолітніх дітей разом з їх батьками і навпаки, передбачено набуття малолітніми дітьми прав на житло аналогічних з правами їх батьків, а саме права на користування житлом.

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився до набрання чинності рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2005 року (19 травня 2006 року) щодо виселення його матері ОСОБА_23 , а тому суд апеляційної інстанції мав перевірити наявність чи відсутність права ОСОБА_23 на спірне житло на момент заселення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки права дитини в даному випадку є похідними.

Не враховано апеляційним судом і положення ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» - діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла; та ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» - для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону; того, що Службою у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації заперечена можливість задоволення первісного позову КП «Спецжитлофонд» щодо виселення малолітніх дітей (а. с. 67, т. 1).

Так як судом апеляційної інстанції не враховано норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, то відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвалене у справі судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог КП «Спецжитлофонд», з передачею справи у цій частині на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року скасувати в частині задоволених позовних вимог комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що представляють свої інтереси та інтереси неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що представляє свої інтереси та інтереси неповнолітньої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що представляє свої інтереси та інтереси неповнолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про виселення без надання іншого житлового приміщення, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук
Судді:В.С. Висоцька В.М. Колодійчук О.В. Умнова І.М. Фаловська