Справа №574/1470/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/461/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Попруги С. В. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Буринського районного суду Сумської області від 27 січня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, у якому після уточнення, ОСОБА_3 просив суд визначити йому додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась 22.05.2013 року після смерті його батька ОСОБА_5

Свої вимоги мотивує тим, що після смерті його батька відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, з житлового будинку. На день смерті з ним проживала його дружина, мати позивача, - ОСОБА_6, окрім якої спадкоємцями був він сам та його сестра ОСОБА_4 Після поминок вони завели розмову про те, хто саме буде оформляти спадщину. Однак мати повідомила, що поки вона жива, ніхто будинку ділити не буде і вони із сестрою погодилися на такі умови, і, як позивач вважав, ніхто до нотаріальної контори з питань прийняття спадщини не звертався. 04.12.2015 року померла його мати ОСОБА_6, після смерті якої він звернувся до нотаріальної контори, де дізнався, що фактично його сестра ОСОБА_4, вже отримала свідоцтво про право на спадщину, в тому числі і на будинок після смерті батька. Зазначає, що відповідач приховала від нотаріуса існування інших спадкоємців першої черги, тобто його. Нотаріус в свою чергу належним чином не перевірив коло спадкоємців, не повідомив його про заведення спадкової справи та не розяснив йому право подачі заяви про прийняття спадщини. Крім того, у період після смерті батька, позивач доглядав за своєю хворою дружиною, виконував всю роботу по господарству, тому не мав часу займатися оформленням спадщини, що на його думку і є поважними причинами пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 27.01.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд не звернув уваги на існування усної домовленості між ним, його матірю та сестрою щодо оформлення спадщини після смерті батька, а саме, що вона фактично залишиться матері, оскільки вона на день смерті батька проживала з ним. Про дану домовленість підтвердила свідок ОСОБА_7, племінниця позивача, а також пояснювала, що відповідач та його матір не бажали, щоб він успадкував свою частку у спадщині, оскільки позивач жодної участі у догляді та похованні його батька не приймав. Проте з даними свідченнями позивач не згоден, оскільки постійно допомагав своїм батькам по господарству та мав нормальні відносини з ними, про що підтверджував свідок ОСОБА_8, а також його дружина допомагала з оформленням документів на батька після смерті.

Зазначає, що відповідач, у своїй заяві про прийняття спадщини після смерті батька, вказала про відсутність інших спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, чим сприяла в усуненні позивача від спадкування та стало підставою недотримання нотаріусом норм, щодо встановлення кола спадкоємців та розяснення позивачу як спадкоємцю, його права на подачу заяви про прийняття спадщини.

Крім того, суд не звернув увагу на обставини, що у період після смерті батька, позивач, будучи особою з обмеженими можливостями, доглядав за своєю хворою дружиною, виконував всю роботу по господарству, тому не міг займатися оформленням спадщини.

Вказує, що суд не врахував, що визначення поняття поважних причин, повязаних з обєктивними, непереборними та істотними труднощами, не міститься в жодних нормативних актах, тому у кожній конкретній справі необхідно виходити з конкретних обставин, які виникли у сторін.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав і просив задовольнити.

Представник відповідача заперечив по доводам апеляційної скарги і просив залишити рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції і це підтверджується матеріалами справи, після смерті ОСОБА_5, 22.05.2013 року, відкрилась спадщина. Заповіт від його імені за життя не посвідчувався. До кола спадкоємців першої черги увійшли його дружина ОСОБА_6, яка мешкала на день смерті із спадкодавцем, та його діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які проживали окремо від спадкодавця (а.с. 6, 45-49, 53-178).

Дружина спадкодавця ОСОБА_6 померла 04.12.2015 року, але за життя відмовилася від виділення їй частки майна подружжя та від прийняття спадщини, про що подала заяви від 05.11.2013 року до Буринської районної державної нотаріальної контори Сумської області (а.с. 8, 56).

05.11.2013 року відповідач ОСОБА_4 подала до Буринської районної державної нотаріальної контори Сумської області заяву про прийняття спадщини, у звязку з чим була заведена спадкова справа № 237/2013, а 20.11.2015 року їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом, до складу якої ввійшов спадковий житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями, що належав спадкодавцю на праві приватної власності, розташований на земельній ділянці для обслуговування житлового будинку по вул. Гоголя, 14 в м. Буринь, Сумської області, яка за рішенням Буринської міської ради від 23.12.1993 р. № 197 була передана у приватну власність ОСОБА_5, але державний акт не виготовлявся (а.с. 53-178).

Після відкриття спадщини позивач із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до нотаріуса не звертався.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України, чинної на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як розяснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Зазначені розяснення узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 року у справі за № 6-1486цс15.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив із вказаних вище норм матеріального права, врахував, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були поважні перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Отже, суд обґрунтовано визнав, що наведені ним поважні причини пропуску цього строку, а саме про існування усної домовленості між спадкоємцями про умови прийняття спадщини, наявність у позивача з 2009 року фізичної вади, у звязку з чим він пересувається із застосуванням милиць та нетривалий час лікування його дружини, у звязку з чим він був змушений особисто вести домогосподарство, не свідчать про існування непереборних труднощів і відсутність фізичної можливості для його особистого звернення до нотаріуса з метою подання такої заяви за місцем знаходження нотаріуса у місті де фактично він мешкає.

Окрім того, за змістом ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач у своїй заяві про прийняття спадщини навмисно вказала про відсутність його, як спадкоємця, який має право на обовязкову частку, чим сприяла в усуненні позивача від спадкування, не мають суттєвого значення для визнання судом обставин про поважність причин пропуску спадкоємцем строку подання заяви про прийняття спадщини, оскільки, як розяснено у абзаці 5 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» подання заяви про прийняття спадщини особами, вказаними у частинах третій, четвертій статті 1269 ЦК, слід вважати їхнім правом, здійснення якого не суперечить нормі частини четвертої статті 1268 цього Кодексу.

Реалізація цивільного права на прийняття спадщини особою здійснюється на власний розсуд.

Щодо доводів апеляційної скарги про обовязок нотаріуса встановити коло спадкоємців та розяснити позивачу, як спадкоємцю, його права на подачу заяви про прийняття спадщини, спростовуються наступним.

Згідно з п 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МУЮ від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595 (далі Порядок), при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Відповідно до п 3.3 глави 10 розділу II Порядку заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.

У п 3.2 глави 10 розділу II Порядку зазначено, що для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Тобто, враховуючи викладене, слід вважати, що Порядком визначена довільна письмова форма заяви про прийняття спадщини, подача якої є правом особи. Нотаріус перевіряє таку заяву лише на відповідність її вимогам главі 8 розділу I цього Порядку та роз'яснює право про умови прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття лише тим особам, які особисто звернулися до нотаріуса.

Щодо встановлення кола спадкоємців, то нотаріус, як вбачається з Порядку, при відкритті спадкової справи, встановлює спадкоємців, лише шляхом реєстрації поданих заяв (про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини тощо) та шляхом перевірки Спадкового реєстру щодо наявності заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому до уваги не приймаються.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно і повно зясував, обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судом постановлено обґрунтоване рішення з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Буринського районного суду Сумської області від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: