Справа №751/91/16-ц
Провадження №2/751/188/16
Рішення

Іменем України

15 березня 2016 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

при секретарі Гармаш-Лящинська М. В.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ФОП ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про стягнення коштів за договором оренди, -

В С Т А Н О В И В:

05.01.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, уточнивши в ході судового розгляду, до ФОП ОСОБА_3 про стягнення неустойки за період з 01.01.2015 року по 31.08.2015 року в сумі 116 400 грн. та вартість комунальних платежів за період з 01.01.2015 року по 31.08.2015 року включно в розмірі 9 211 грн. 72 коп., стягнення судового збору.

Мотивуючи вимоги наступним: 01 жовтня 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди 7/9 частин нежитлового приміщення, розташованого за адресою вул. Комсомольська, 57 у м. Чернігові (в минулому квартира №15), що належать ОСОБА_1 на праві власності, за умовами якого вона передала ФОП ОСОБА_3 вказане приміщення в оренду на строк до 01 жовтня 2013 року. Зазначає, що після закінчення строку дії вказаного договору відповідач не звільнив указане приміщення та продовжує його займати не сплачуючи орендну плату та житлово-комунальні послуги, за що має сплатити неустойку, визначену договором оренди. Вказує, що є рішення суду від 03.07.2014 про стягнення з відповідача неустойки та вартості комунальних платежів за період з 01.10.2013 по 01.05.2014, проте останній не виконує вимоги суду. Також, є рішення суду від 25.03.2015 року стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойки та вартості комунальних платежів за період з 01.05.2014 року по 01.01.2015 року. Відповідно до умов договору, в орендну плату не входить вартість послуг з охорони приміщення та вартість комунальних платежів, а оплата орендарем комунальних послуг, які надаються в приміщенні (електроенергію, водопостачання, водовідведення та ін.), відшкодовується орендарем щомісячно на підставі наданих йому рахунків. Оплата комунальних послуг повинна здійснюватись орендарем з моменту підписання до моменту повернення предмету договору орендодавцю за актом приймання-передачі. Вказує, що з січня 2015 року до вересня 2015 року орендарем не сплачено: за послуги теплопостачання 5 754 грн. 35 коп., за оренду землі 2 627 грн. 03 коп., за оплату послуг з утримання будинків та споруд 830 грн. 34 коп., а всього в сумі 9 211 грн.72 коп.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд задовольнити позов, з підстав викладених у ньому. Позивачка вказала, що заявлені вимоги пред»явлені до фізичної особи ОСОБА_3 оскільки в неї була підозра, що діяльність ФОП ОСОБА_3 припинена, при цьому не заперечувала проти визначення належним відповідачем ФОП ОСОБА_3 якщо його діяльність не припинена.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених в письмових запереченнях. До вимог про стягнення неустойки просили застосувати позовну давність (а.с. 42-44, 58-59).

Вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи № 751/91/16-ц провадження № 2/751/188/16, цивільної справи № 751/13448/14 провадження № 2/751/116/15, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступник підстав.

Судом встановлено, що 01.10.2010 між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір оренди нежитлових приміщень /надалі-Договір/, згідно якого орендодавець зобовязується передати, а орендар прийняти в платне, строкове володіння та користування нерухоме майно: 58,2 м кв. сім девятих від загальної площі 74,8 м кв., що розташоване по вул. Комсомольська, буд. 57 (бувш. кв. № 15) у м. Чернігів, строком дії договору до 01.10.2013. Термін дії договору визначений до 01.10.2013 і порядок продовження строку дії цього договору у вигляді письмового повідомлення не пізніше, ніж за один місяць до закінчення строку оренди і отримання письмової згоди (незгоди) на продовження договору (а.с.3-4).

Крім того, судом встановлено, що підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_3 не припинена і у зв»язку з чим, належним відповідачем по справі є ФОП ОСОБА_3 (а.с.105-107).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.07.2014 зобовязано ФОП ОСОБА_3 звільнити 7/9 частини нежитлового приміщення, площею 58,2 кв.м., що розташоване за адресою місто Чернігів, вул. Комсомольська, 57, стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 58 200 грн. 00 коп. неустойки за період з жовтня 2013 року по травень 2014 року, стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7 176 грн. 24 коп. вартості комунальних платежів за період з жовтня 2013 року по травень 2014 року (а.с.5-6).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2015 року (а.с. 7-8), залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 15 травня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 було задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку за період з 01.05.2014 по 01.01.2015 року в сумі 101 800 грн., вартість комунальних платежів за період з травня 2014 року по грудень 2014 року включно в сумі 4 365 грн. 87 коп., судовий збір в сумі 1 013 грн. та на користь держави судовий збір - 49 грн. 16 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 7-8).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було скасовано вищезгадану ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 15 травня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення неустойки за весь час прострочення та комунальних платежів, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.(а.с. 61-63)

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 28 січня 2016 року скасовано рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки та комунальних платежів відмовлено (а.с.64-65).

Положеннями п. 9.1. укладеного Договору оренди від 01.10.2010 року передбачено, що строк дії договору може бути продовжено за взаємною згодою сторін на визначений ними термін, проте такої згоди сторонами досягнуто не було.

Відповідно до п. 7.2. вказаного Договору оренди якщо орендар не виконує обов"язку щодо звільнення предмету договору по закінченню строку оренди, орендодавець вправі вимагати сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування предметом договору за час прострочення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечувалось позивачем та її представником в судовому засіданні, позивач, починаючи з 02 жовтня 2013 року, знала про порушення відповідачем її права на належне нежитлове приміщення, а відтак - і про виникнення у неї права на стягнення неустойки згідно до п. 7.2 договору оренди, розмір якої обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду.

Таким чином, доводи відповідача щодо необхідності застосування строку позовної давності (а.с. 58-59), суд приймає до уваги, зважаючи на той факт, що з вимогою про стягнення неустойки за період з 01.01.2015 року по 31.08.2015 року в сумі 116 400 грн. ОСОБА_1 звернулась до суду лише в грудні 2015 року, тому суд приходить до висновку, що позивач пропустила строк позовної давності, встановлений ч. 2 ст. 258 ЦК України.

За таких обставин, на підставі ч.4 ст. 267 ЦК України, позовні вимоги в частині стягнення неустойки не підлягають задоволенню, як такі, що пред»явлені поза межами строку позовної давності.

Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача вартості комунальних послуг за період з 01.01.2015 року по 31.08.2015 року в сумі 9 211 грн. 72 коп. на підставі п. 4.2. Договору оренди, суд вважає за необхідне також відмовити, оскільки відповідно до зазначеного пункту Договору оренди такі витрати мали здійснюватись відповідачем лише під час дії договору оренди. Стягнення вказаних витрат з відповідача поза межами строку дії Договору оренди на тій правовій підставі, що їх здійснення було передбачено договором оренди, не ґрунтується на положеннях Договору.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як зазначено в ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного, враховуючи фактичні обставини справи і зібрані докази та беручи до уваги диспозитивність цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 213-215, 218, 224-229, 292 ЦПК України, суд,

Вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором оренди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. Г. Деркач