Справа № 646/1275/16-ц
№ провадження 2/646/595/2016
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.16року м.Харків
Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого - судді Благої І.С.,
за участі секретаря Пафік А.О.,,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою він підтримав позов у повному обсязі, не заперечуючи проти заочного розгляду справи.
Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не зявилися в судове засідання, не повідомивши про причини своєї неявки.
За таких обставин суд розглядає справу у заочному порядку без фіксування судового засідання технічним засобом.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм обставини.
11.02.2011р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (надалі позичальник або боржник) було укладено нотаріально посвідчений договір безпроцентної позики, за умовами якого позивач передав позичальнику у безпроцентну позику грошову суму у розмірі 850000 (вісімсот п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., що еквівалентно 106250 (ста шести тисячам двомстам п'ятидесятьом) доларам США, з розрахунку 8 гривень за 1 долар США (а.с.6).
Факт отримання позичальником вищевказаних грошових коштів від позивача підтверджується розпискою (оригінал якої надавався позивачем суду для огляду) (а.с.7).
За умовами цього договору позичальник зобов'язався повернути вказану грошову суму позики позивачу в строк до 11.02.2011р., а позивач повинен після повернення позики у повному обсязі повернути позичальнику вищезазначену розписку або у разі неможливості повернення розписки вказати про це у розписці, яку він видає; наявність розписки у позичальника підтверджує виконання ним свого обов'язку.
В подальшому, 10.02.2012р., 16.03.2012р., 02.07.2012р. сторонами договору позики вносилися до нього зміни в частині визначення строку виконання позичальником свого грошового зобов'язання, та остаточно визначено такий строк до 01.02.2013р. (а.с.8-13).
Оригінал вищевказаної розписки позичальника від 11.02.2011р. про отримання від позивача суми позики у розмірі 850000 грн. до цього часу зберігається у позивача.
Таким чином судом встановлено, що на час розгляду справи боржником не виконані зобовязання за договором позики від 11.02.2011р.
В подальшому до договору іпотеки його сторони вносили зміни в частині строку виконання боржником основного зобов'язання, а саме, 10.02.2012р., 16.03.2012р., 02.07.2012р., та остаточно визначено такий строк до 01.02.2013р. (а.с.19-22).
Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
Аналогічні положення містять частина перша статті 20 Закону України «Про заставу» та частина перша статті 33 Закону України «Про іпотеку».
Так, статтею 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. інше. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно зі ст.34 цього Закону після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.
Стаття 35 України Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. При цьому це не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст.38 Закону України України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.
Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.
Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Згідно роз'яснень, які містяться у п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, в рішенні в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом).
Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» (ст.41 цього Закону).
Згідно зі ст.42 вказаного Закону боржник вправі до дня продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах виконати вимогу за основним зобов'язанням чи ту її частину, виконання якої прострочено, разом з відшкодуванням будь-яких витрат та збитків, завданих ыпотекодержателю, включаючи судові витрати, витрати на оплату винагороди залученим експертам (оцінювачам, юристам), витрати на підготовку до проведення прилюдних торгів тощо. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах. Умови договорів, що обмежують це право боржника, є недійсними.
Майновий поручитель чи наступний іпотекодержатель може виконати основне зобов'язання за боржника з наслідками, аналогічними вищенаведеним, і попередній іпотекодержатель зобов'язаний прийняти таке виконання. Наступний іпотекодержатель, який сплачує повну суму основного зобов'язання попередньому іпотекодержателю, вважається особою, на користь якої здійснене відступлення прав попереднього іпотекодержателя за іпотечним договором. Майновий поручитель, який виконав основне зобов'язання повністю або в частині, має право вимагати від боржника відшкодування сплаченої майновим поручителем суми.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 73цс13, згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Статтею 33 Закону України Про іпотеку передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.
Таким чином, у даному випадку наявні підстави для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки боржником ОСОБА_2 порушено зобов'язання за договором позики від 11.02.2011р., яке забезпечене іпотекою.
В той же час, звертаючи стягнення на предмет іпотеки, суд повинен визначити загальну суму заборгованості позичальника (боржника), в межах якої проводиться таке стягнення в рахунок задоволення вимог позивача (позикодавця).
Проте, у позовній заяві невірно наведено розрахунок такої заборгованості, а саме, суми боргу з урахуванням встановленого інфляції та 3% річних за період з лютого 2013 року по грудень 2015 року.
Так, за період з лютого 2013 року по грудень 2015 року встановлені наступні індекси інфляції:
-у 2013 році: за лютий року 99,9%, за березень -100%, за квітень 100%, за травень 100,1%, за червень 100%, за липень 99,9%, за серпень 99,3%, за вересень 100%, за жовтень 100,4%, за листопад 100,2%, за грудень 100,5%,
-за 2014 рік 124,2%,
-за 2015 рік 143,3%.
Тобто сума боргу з урахуванням встановленого за вказаний період індексу інфляції дорівнює 1525750,00 грн., виходячи з розрахунку: 850000 грн. х ( (99,9% ? 100%) х (100% ? 100%) х (100% ? 100%) х (100,1% ? 100%) х (100% ? 100%) х (99,9% ? 100%) х (99,3% ? 100%) х (100% ? 100%) х (100,4% ? 100%) х (100,2% ? 100%) х (100,5% ? 100%) х (124,9% ? 100%) х (143,3% ? 100%).
За правилами ст..88 ЦПК України суд стягує суму судових витрат (судового збору) на користь позивача лише зі співвідповідача ОСОБА_3, оскільки, незважаючи на те, що позивачем у позовній заяві в якості співвідповідачів зазначено позичальника ОСОБА_2 та іпотекодавця (майнового поручителя) ОСОБА_3, позовні вимоги пред'явлені тільки до останньої.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-11, 57-61, 88, 197, 208, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд
Частково задовольнити позов ОСОБА_1.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_2, 09.10.1957р.н., проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 (колишня 1-ї ОСОБА_5), 100, кв.13) на користь ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1) судові витрати у сумі 551 грн. 21 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Іншими особами рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні під час його проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя І.С.Блага