САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1971/15-ц
Провадження №2/726/27/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2016 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі - Сківернічук А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину (договору позики) вчиненого під впливом насильства суд,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 в якому вказує, що протягом 2012-2013 років остання взяла у неї в борг грошові кошти в сумі 4000,00 доларів США та 10550,00 гривень про що написала боргову розписку. Окрім того, на початку 2014 року відповідач позичила у позивача ще 35000,00 доларів США. Отримавши грошові кошти в борг при свідках, відповідач зобов'язалась повернути їх до 01.09.2015 року, однак у встановлений строк своє зобов'язання не виконала, ігнорує обов'язок по поверненню коштів.

У зв'язку із викладеним, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача на її користь суму позичених грошових коштів в повному обсязі.

До початку розгляду справи по суті, відповідач звернулась до суду із зустрічним позовом в якому вказує, що ОСОБА_1, її співмешканець та троє її дітей протягом останніх трьох років проживали у будинку ОСОБА_2 Проживаючи у будинку, ОСОБА_1 запропонувала ОСОБА_2 доглядати її з метою набути права власності на будинок. Згодом, ОСОБА_3, співмешканець ОСОБА_1 запропонував власниці будинку одружитись, з метою подальшого заволодіння майном ОСОБА_2 Обидві пропозиції були відхилені.

В кінці 2014 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 насильно закрили ОСОБА_2 у літній кухні, утримували там протии її волі та під впливом погроз змусили написати боргову розписку. В подальшому, а саме в липні 2015 року, такі дії стосовно ОСОБА_2 були вчинені повторно та останню знову змусили підписати боргову розписку про те, що вона взяла в борг грошові кошти у значній сумі.

Вказує, що вона ніколи не брала у борг грошові кошти, про які вказує інша сторона спору, та боргові розписки були вчинені нею (боржником) під впливом насильства. Просить відмовити у задоволенні первинного позову та визнати боргові розписки такими, що вчинені під впливом насильства.

ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні пояснили, що у 2012 році вона підшуковувала земельну ділянку для купівлі та подальшого будівництва житлового будинку та в той час познайомилась із відповідачкою. Остання протягом тривалого часу брала у борг грошові кошти та зобов'язувалась їх повернути або передати у власність позивача свій житловий будинок. Однак такі її дії виявились шахрайськими, та отримавши бажану суму коштів повертатись їх відмовилась, звернувшись, натомість, до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо неї насильницьких дії з боку ОСОБА_1 Свої позовні вимоги підтримують в повному обсязі, у зустрічних позовних вимогах просять відмовити за безпідставністю.

ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні пояснили, що познайомившись із ОСОБА_1, ОСОБА_2 мала на меті прийняти її на проживання до свого будинку, оскільки вона є особою похилого віку та надіялась на сторонню допомогу від позивача. З початку проживання позивача та її сім'ї у будинку ОСОБА_2 їхні відносини складались добре, позивач здійснювала косметичний ремонт, купували побутову техніку та меблі, однак проживали там періодично, часто були відсутні, а загалом проживали там близько двох років. Зазначають, що дійсно у ОСОБА_2 була наявна заборгованість за оплату послуг із газопостачання та електроенергію, внаслідок чого такі послуги їй було відключено у 2011 році. Однак в подальшому заборгованість була виплачена. Відповідач за первинним позовом вказує, що ніколи не отримувала гроші від ОСОБА_1 чи її співмешканця, а підписання нею боргових розписок стало наслідком погроз та залякування зі сторони позивача. Категорично заперечує проти задоволення первинного позову та просить суд визнати вчинені боргові розписки недійсними.

Свідок ОСОБА_4, сусідка ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що сторони у справі познайомились коли ОСОБА_1 допомагала їй по господарству та проводила ремонт у будинку. Вподальшому зі слів ОСОБА_1 їй стало відомо, що остання підшукала людей для проведення ремонту у будинковолодінні ОСОБА_2, а та пообіцяла надати їй у власність земельну ділянку для будівництва житлового будинку. Зазначає, що ОСОБА_1 не проживала у вказаному будинку, а тільки приїжджала туди час від часу.

Свідок ОСОБА_5, сусідка ОСОБА_2, пояснила, що ОСОБА_1 вона знає із того моменту коли вона почала проводити ремонт в будинку, проте там постійно не проживала, а тільки відвідувала відповідача. Їй відомо, що позивач допомагала ОСОБА_2 по господарству. Відомо їй і про те, що у останньої була наявна заборгованість по оплаті за електроенергію та газопостачання, оскільки такі послуги їй було відімкнено, свідку про це відомо бо її будинок також виключили через борги ОСОБА_6 Також зі слів ОСОБА_6 ОСОБА_5 відомо, що ОСОБА_1 давала кошти на лікування та допомогла оформити правоустановлюючи документи на будинковолодіння.

Свідок ОСОБА_7, сусід ОСОБА_2, вказав, що знає ОСОБА_1 з 2012 року та бачив як вона із своїм чоловіком проводили ремонтні роботи у вказаному будинку. Зазначає, що був особисто присутнім під час вчинення боргової розписки на 35000,00 доларів США, проте факт передання грошових коштів не бачив. Свідчить і про те, що під час підписання боргової розписки фізичного насильства до ОСОБА_2 не застосовувалось.

Свідок ОСОБА_8 розповів, що у сторін по справі були хороші стосунки. ОСОБА_1 із своєю сім'єю не проживали у вказаному будинку, проте здійснювали там ремонтні та будівельні роботи, свідок їздив із ними до магазину для закупівлі будівельних матеріалів. Зазначає, що знає про боргові розписки, однак при передачі грошових коштів присутнім не був.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні вказав, що ОСОБА_1 у вказаному будинку не проживала, однак він бачив, що вона приїжджала туди час від часу. В господарстві проводився ремонт та перебували меблі які не належали ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_10 вказав, що раніше у вказаному будинку проживала ОСОБА_2 із своїм чоловіком, який в подальшому помер. Пізніше, в період з 2013 року по 2015 рік до будинку приїжджала сім'я ОСОБА_1 Інші відомості свідку не відомі.

Свідок ОСОБА_11 вказав, що знає ОСОБА_2, але про суть спору йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_12 вказала, що саме вона познайомила сторін у справі, оскільки ОСОБА_1 підшуковувала для себе з метою придбання земельну ділянку, а ОСОБА_2 маючи у власності земельну ділянку мала намір продати її. Зазначила, що ОСОБА_1 ніколи не проживала у вказаному будинку, оскільки постійно проживає у селі Веренчанка.

Свідок ОСОБА_13, співмешканець ОСОБА_1, в судовому засіданні пояснив, що познайомився із ОСОБА_2 в момент, коли підшуковував для купівлі земельну ділянку та остання пообіцяла продати таку ділянку за ціною 30000,00 доларів США, однак в подальшому виявилось, що існують проблеми із документами на вказану земельну ділянку. Зазначає, що він та його цивільна дружина допомагали ОСОБА_2 із оформленням документів, давали гроші на лікування, обробляли город, проводили ремонтні роботи. Вказує, що дійсно ОСОБА_2 взяла у борг у позивача вказані грошові кошти та в подальшому не забажала їх повернути. Пізніше йому стало відомо і про інші борги боржника, заборгованості зі сплати послуг електро та газопостачання. Вказує, що вчиненні сторонами однієї із боргових розписок він був присутній особисто та запевняє, що до боржника ніколи не застосовувалось фізичне насилля чи погрози.

Свідок ОСОБА_14, знайомий позивача за первинним позовом, в судовому засіданні вказав, що остання та її цивільний чоловік розповіли йому про намір придбати земельну ділянку та про проблеми із документацією на неї. Свідок допомагав ОСОБА_1 із складенням позовної заяви з метою врегулювання питань пов'язаних із набуттям права власності ОСОБА_2 на будинковолодіння. Проте в подальшому з'ясувалось, що ОСОБА_2 має багато боргів. Свідок був безпосередньо присутній при складанні деяких боргових розписок та передачі грошових коштів боржнику та заперечує про фізичний та психологічний вплив на боржника. У сторін були приязні стосунки і ОСОБА_2 прийняла пропозицію ОСОБА_1 про укладення між ними договору довічного утримання, однак після проведення позивачем ремонтних робіт змінила свою думку та відмовилась від укладення договору та від повернення боргу.

Свідок ОСОБА_15, сусідка ОСОБА_2, вказала, що їй відомо, що остання дійсно брала у ОСОБА_1 грошові кошти у борг та розповіла їй, що має намір по-трохи повертати борг. Свідок бачила, що біля будинку проводились ремонтні роботи, про інші обставини їй невідомо.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін та свідків, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість первинного позову та необхідність його задоволення та про необхідність відмовити у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі з наступних підстав.

Із оригіналу боргової розписки встановлено, що ОСОБА_2, вказавши у розписці свої особисті дані, зазначивши, що вона знаходиться в здоровому глузді та без будь-якого примусу, виходячи із свого волевиявлення в період із 2012 року по 2014 рік взяла у борг у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 35000,00 доларів США для проведення будівництва та ремонту, оформлення правовстановлюючих документів, сплаті заборгованості за газо та електропостачання та зобов'язується їх повернути в повному обсязі. Розписка була дана 09.11.2014 року при свідках, які засвідчили волевиявлення сторін та посвідчена підписами ОСОБА_2 та свідків.

Окрім того, дослідивши інші боргові розписки, судом встановлено, що ОСОБА_2 окрім коштів казаних у попередній розписці, в період із 2012 року по 2013 рік взяла у ОСОБА_1 у борг грошові кошти в розмірі 4000,00 доларів США, а також 10550,00 гривень, про що і розписалась. Розписки складені 08.08.2015 року та 11.01.2013 року відповідно.

Відповідно до статті 1046ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Стаття 1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Проте ОСОБА_2 09.07.2015 року звернулась до Садгірського РВ УМВС України в Чернівецькій області із заявою про кримінальне правопорушення, де вказує, що ОСОБА_1 та її цивільний чоловік погрожуючи фізичною розправою та вчиняючи психологічне насилля змусили її написати боргову розписку на суму 4000,00 доларів США.

Звернувшись до суду із зустрічним позовом ОСОБА_2 посилається на положення статті 231 ЦК України, де зазначено, що правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Разом з тим, частина 2 статті 231 ЦК України вказує про те, що винна сторона (інша особа), яка застосувала фізичний або психічний тиск до другої сторони, зобов'язана відшкодувати їй збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Таким чином, для застосування положень ст. 231 ЦК України повинна бути доведена винуватість особи, яка своїми діями змусила вчинити правочин іншої особи проти її волі. Вказуючи про винуватість ОСОБА_1 у примушуванні до дій що суперечать її волі, ОСОБА_2 посилається на вищевказану заяву про кримінальне правопорушення, як на доказ вчинення таких дій, однак не додає ніяких інших відомостей про результати перевірки правоохоронними органами обставин викладених у заяві, з яких можна було б встановити про наявність чи відсутність протиправної поведінки ОСОБА_1 Сам факт звернення до правоохоронних органів із подібною заявою не може бути доказом протиправної поведінки вчиненої стосовно неї.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Ч. 1, 3 , 4 ст. 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оцінюючи пояснення та доводи ОСОБА_2, суд, не знаходячи доведеними обставини на які вона посилається, як на підставу задоволення зустрічного позову, приходить до висновку, що такі дії ОСОБА_2 є способом, обраним з метою уникнення виконання боргових зобов'язань. Пояснення ОСОБА_2 суд оцінює критично та до уваги не бере, оскільки вони не ґрунтуються на доказах.

Водночас, оцінюючи покази свідків, наданих ними в судовому засіданні, які особисто знають сторін у справі, спілкувались із ними та живучи по сусідству мали змогу бачити проведення ремонтних робіт на території будинковолодіння ОСОБА_2, ініціатором, замовником та виконавцем яких були ОСОБА_1 та її цивільний чоловік ОСОБА_13, вважає їх послідовними, обгрунтованими та такими що у своїй сукупності об'єктивно відображають дійсні обставини та факти, які відбувались на час виникнення правовідносин між сторонами.

Так, свідки вказують про те, що знали про існування у сторін боргових зобов'язань, оскільки ОСОБА_2 особисто розповідала про це та не приховувала даний факт, їм було відомо про наявність заборгованості за оплату послуг газо та електропостачання, які ОСОБА_2 оплатила за рахунок позичених коштів, деякі із свідків навіть були присутні в якості свідків при вчиненні боргових розписок та свідчать про добровільність вчинення таких дій ОСОБА_2, відсутність фізичного чи психологічного впливу на неї. На час виникнення правовідносин сторони підтримували дружні стосунки, підстав для недовіри один одному у них не було, ОСОБА_1 допомагала іншій стороні у оформленні правовстановлюючих документів на будинок та вирішення інших побутових проблем. В своїй сукупності покази всіх свідків між собою збігаються, є логічними та послідовними у своєму взаємному зв'язку та свідчать про те, що пояснення ОСОБА_2 є надуманими, необґрунтованими та такими, які не відповідають дійсності та дані нею з метою уникнення виконання зобов'язань за борговими розписками.

Окрім того, ОСОБА_2 фактично не оспорює ту обставину, що ОСОБА_1 зверталась до неї із вимогою про повернення коштів взятих у борг за борговою розпискою, а тому отримавши відмову, остання правомірно звернулась до суду із позовом про захист своїх порушених прав.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 взяла у борг у ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму в 39000,00 доларів США та 10550,00 гривень, про що власноручно склала та підписала боргові розписки та в подальшому від виконання свого зобов'язання відмовилась, на вимоги про повернення грошових коштів не реагує та заперечує наявність боргу, що, однозначно, порушує права позикодавця.

Станом на 21.12.2015 року (момент розрахунку) НБУ встановив офіційний курс гривні до долара США в розмірі 2354,6414 гривні за 100 доларів США, а тому стягненню підлягають грошові кошти в розмірі 39000,00 доларів США та 10550 гривень, що становить 928844,00 гривень.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 231, 1046, 1047, 1049 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (паспорт серія НОМЕР_3, виданий 28.08.2008 року Садгірським РВ УМВС в Чернівецькій області, що проживає у АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (що проживає у селі Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) борг за договором позики у сумі 928844,00 (дев'ятсот двадцять вісім тисяч вісімсот сорок чотири) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на оплату судового збору в сумі 6090, 00 (шість тисяч дев'яносто) гривень.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину (договору позики) вчиненого під впливом насильства - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук