Справа № 169/695/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Тітівалов Р.К.
Провадження № 22-ц/773/606/16 Категорія: 27 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Завидовської-Марчук О.Г., Свистун О.В.,

з участю:

секретаря Концевич Я.О.,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Турійського районного суду Волинської області від 24 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 24 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором у розмірі 1472,86 долари США, з яких заборгованість за процентами 1400,46 доларів США, заборгованість з комісії у розмірі 72,40 долари США, та пеня у розмірі 44528,40 гривень. Вирішено питання про судовий збір.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на незаконність вказаного рішення суду в звязку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи і порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що банком було змінено строк виконання основного зобовязання шляхом звернення в жовтні 2011 року до суду із відповідним позовом до ОСОБА_3, який було задоволено заочним рішенням Турійського районного суду від 26 грудня 2011 року, що набрало законної сили, та достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором, а тому настання строку виконання основного зобовязання в даному випадку необхідно рахувати з жовтня 2011 року і саме з цього часу почав перебіг пятирічний строк, встановлений у п. 12 договору поруки, а з цим позовом до поручителя банк звернувся до суду в грудні 2015 року, тобто в межах зазначеного вище строку дії поруки.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 28 квітня 2007 року укладено кредитний договір VOTWAE00001344 (а.с. 14-16), за умовами якого банк надав останньому кредитні кошти шляхом перерахування на поточний рахунок у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 10341,07 доларів США, з яких: 9807,04 доларів США на купівлю автомобіля та 2145,85 доларів США на сплату страхових платежів у передбачених договором випадках, зі сплатою за користування кредитом 0,84 % на місяць на залишок заборгованості на строк до 27 квітня 2012 року включно.

В цей же день з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк") та ОСОБА_1 28 квітня 2007 року укладено договір поруки № VOTWAE00001344/1 (а.с. 18), за умовами якого сторони визначили, що поручитель і боржник відповідають перед банком як солідарні боржники.

Відповідно до умов п.п. 1, 2, 4 договору поруки відповідач ОСОБА_1 зобовязався відповідати перед банком як солідарний боржник за кредитними зобовязаннями ОСОБА_3 у повному обсязі, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

У звязку з невиконанням позичальником своїх зобовязань за кредитним договором 10 листопада 2015 року банком було надіслано обом відповідачам повідомлення про необхідність погасити прострочену заборгованість за кредитним договором і повернути кредитні кошти, що останніми було залишено без виконання (а.с. 10-13).

Пунктом 12 договору поруки встановлено строк її припинення - після закінчення пяти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (а.с.18).

Відповідно до ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Крім того, заочним рішенням Турійського районного суду від 26 грудня 2011 року із відповідача ОСОБА_3 достроково стягнуто на користь Банку заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 42366,69 гривень (а.с. 4). Рішення суду набрало законної сили і на даний час не виконано.

За таких обставин, пред'явивши в жовтні 2011 року до позичальника вимогу про дострокове повернення кредиту, банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання і саме з цього часу відраховується встановлений в п.12 договору поруки пятирічний термін для припинення поруки, який не сплив на момент звернення до суду із позовом про солідарне стягнення заборгованості із позичальника та поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень апелянта та його представника як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді, вони вважають, що оскільки відповідно до п. 7.1 кредитного договору строк користування кредитом з 28.04.2009 року по 27.04.2012 року, то банк мав право вимоги до поручителя лише протягом шести місяців з дня закінчення строку дії договору, однак така вимога до нього не предявлялась, жодних повідомлень-вимог поручитель не отримував, а тому договір поруки є припиненим.

Доводи скарги про обрахування строку дії поруки суперечать умовам договору поруки (п.12 договору) та є наслідком неправильного відліку стороною пятирічного строку дії поруки.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України.

Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на спростування вищевказаного суду надано не було і в матеріалах справи такі відсутні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Покликання ОСОБА_1 в своїх письмових запереченнях до суду першої інстанції та в доводах апеляційної скарги на припинення на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України наданої ним поруки у звязку із закінченням шестимісячного строку, встановленого у договорі поруки, є безпідставними, так як не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та суперечать умовам договору поруки і нормам матеріального права, якими врегульовано інститут поруки, зокрема, підстави і строки її припинення.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і постановив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Турійського районного суду Волинської області від 24 лютого 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді