Справа № 191/202/16-ц
Провадження № 2/191/461/16
У Х В А Л А

іменем України

15 березня 2016 року суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Прижигалінська Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та розподіл спільного майна подружжя та визнання договору дарування удаваним,

В С Т А Н О В И В:

15.03.2016 року ухвалою суду було відкрито провадження у цивільній справі № 191/202/16-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та розподіл спільного майна подружжя та визнання договору дарування удаваним.

Також до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, мотивуючи тим, що зазначене в позові рухоме та нерухоме майно повністю оформлено на відповідача ОСОБА_2, тому є ризик того, що відповідач зможе при отриманні позову та виклику до суду позбутися зазначеного майна або переоформити все майно на іншу особу. Просить суд накласти арешт на майно: нежитлову будівлю торговельного павільйону (торговельний кіоск), розташованого по вул.. Шевченка, 2-а в смт. Роздори Синельниківського району; будинок № 62 по вул. Л.Чайкіної в м. Синельникове; 3/5 частини будинку № 60 по вул.. Л.Чайкіної в м. Синельникове; нежитлову будівлю ветаптеки, розташованої по вул.. Миру, 35/1 в м. Синельникове; будинок № 71 по вул.. Радянській в м. Синельникове; нежитлову будівлю ветаптеки (павільйон), розташованого по вул.. 50 років Жовтня, 15 в м. Синельникове; домоволодіння по вул.. 50 років Жовтня, буд. 15-17 м. Синельникове.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно п. 4 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дана норма повною мірою діє при вирішенні питання про забезпечення позову, тобто особа, яка просить про вжиття таких заходів, повинна додати докази на підтвердження необхідності вжиття певного виду забезпечення позову.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи розяснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволенні позову; імовірності утруднення виконання або невиконання судового рішення в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, окрім позивача.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має зясувати факти про наявність у відповідача (боржника) спірного майна або знаходження належного відповідачеві спірного майна у інших осіб, а також брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що між сторонами виник спір щодо проживання однією сімєю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання договору дарування домоволодіння по вул.. 50 років Жовтня, 15-17 в м. Синельникове, укладеного ОСОБА_2, недійсним, удаваним, а також визнання спільною сумісною власністю зазначеного в заяві про забезпечення позову майна та його поділ між сторонами по ? частині. Відповідно до правовстановлюючих документів Синельниківського МБТІ спірне нерухоме майно, а саме, нежитлова будівля торговельного павільйону (торговельний кіоск), розташованого по вул.. Шевченка, 2-а в смт. Роздори Синельниківського району; ? частина будинку № 62 по вул. Л.Чайкіної в м. Синельникове; нежитлова будівля ветаптеки (павільйон), розташованого по вул.. 50 років Жовтня, 15 в м. Синельникове та 18/80 частки домоволодіння по вул.. 50 років Жовтня, буд. 15-17 м. Синельникове зареєстроване на праві власності за відповідачем ОСОБА_2. Щодо реєстрації права власності за відповідачкою на іншу частину зазначеного в заяві нерухомого майна, на яке він просить накласти арешт, то заявником не надано суду жодних документальних цьому підтверджень. Отже, між сторонами дійсно виник спір, між заявленим заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги наявний звязок, такий захід забезпечення позову спроможний фактично виконати судове рішення в разі задоволенні позову та, оскільки право власності на частину нерухомого майна зареєстроване за відповідачкою, що дає їй право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися ним, то відповідно наявне ймовірне утруднення виконання або невиконання судового рішення в разі невжиття такого заходу. Крім того, окрім позивача, судом не встановлено інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням даного заходу забезпечення позову.

Таким чином, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151 153 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно: нежитлову будівлю торговельного павільйону (торговельний кіоск), розташованого по вул.. Шевченка, 2-а в смт. Роздори Синельниківського району; ? частину будинку № 62 по вул. Л.Чайкіної в м. Синельникове; нежитлову будівлю ветаптеки (павільйон), розташованого по вул.. 50 років Жовтня, 15 в м. Синельникове; 18/80 частки домоволодіння по вул.. 50 років Жовтня, буд. 15-17 м. Синельникове, що зареєстроване на праві власності за відповідачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса реєстрації: м. Синельникове вул. Л.Чайкіної, 62.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовити.

Копію ухвали направити позивачеві ОСОБА_1 для відома, ВДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції для виконання.

Відповідачеві ОСОБА_2 копію ухвали направити негайно після її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя: Т. В. Прижигалінська