Провадження № 2/428/712/2016
30 листопада 2016 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі
головуючого судді Олійник В.М.,
при секретарі Гетьманцевій Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «ІДЕЯ БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, суд, -
В забезпечення виконання кредитних зобовязань між Відповідачем та Позивачем було укладено договір застави транспортного засобу ВАЗ 210994, 2011 року випуску, колір бежевий, номер шасі (кузова, рами) VIN- Y6D210994B0078428 Y6D210994B0078428, реєстраційний № НОМЕР_1.
На підставі договору застави, укладеного з відповідачем, обтяження на транспортний засіб, що є предметом спору, зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.
У зв'язку з порушенням відповідачем прав та інтересів Позивача протягом тривалого часу, на підставі невиконання відповідачем грошових зобовязань за договором кредиту, а також на підставі того, що Відповідач уникає контакту з позивачем, не відповідає на телефонні дзвінки, переховується, за вказаною в кредитному договорі та договорі застави адресою не перебуває, предмет застави для огляду не надає, у Позивача є стійкі побоювання щодо неповернення грошових коштів відповідачем та незаконного відчуження останнім автомобіля, що знаходиться в заставі позивача. Тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів з позовом про звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб та задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави.
Пізніше, позивачем до суду було подано заяву про залучення в якості співвідповідача ОСОБА_2, заяву обґрунтовано тим, що договір застави був посвідчений нотаріально та обтяження на предмет застави зареєстроване в передбаченому законом порядку в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відповідно до отриманої інформації від органів Регіонального сервісного центру МВС актуальним власником заставного транспортного засобу є ОСОБА_2, 16.09.1987 р. н., адреса реєстрації: Луганська обл. м. Лисичанськ, вул. Туполева, 56/А.
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 30.09.2016 року заяву ПАТ «Ідея Банк» було задоволено та залучити до участі у справі за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави в якості співвідповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як особу, яка на даний час володіє заставним майном.
Представник позивача подав письмову заяву про розгляд даної справи за його відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить суд задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі належним чином повідомлені про день і час розгляду справи, і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не зявилися. Справа підлягає розгляду в порядку ст.224 ЦПК України. Крім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов такого висновку.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно ст.ст. 525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.
Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором.
Ст.615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.
Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до умов договору (§ 2), за користування кредитом позичальник сплачує проценти річні в розмірі 15.40%.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст.1 Закону України «Про заставу», застава є способом забезпечення зобов'язань.
Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Крім того, відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимог, якщо інше не встановлено договором.
Частинами 1-2 ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Згідно ч.1, ч.6 ст. 20 вказаного Закону, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Згідно зі статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяженням, шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.
Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові по справі № 6-10цс13 від 06 березня 2013 року.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.
Як вбачається з відповіді Головного сервісного центру Міністерства Внутрішніх Справ України від 16.09.2016 року, транспортний засіб марки ВАЗ 210994, 2011 року випуску, колір бежевий, номер шасі (кузова, рами) VIN-Y6D210994В0078428 Y6D210994B0078428, реєстраційний № НОМЕР_1, відповідачем ОСОБА_1, самовільно, без дозволу Заставодержателя, на підставі договору купівлі-продажу № 127 від 29.12.2015 року був знятий з реєстраційного обліку та зареєстрований на ім`я нового власника ОСОБА_2.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження.
Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків:
1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;
2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна спірний автомобіль перебуває в заставі у позивача. Отже, відповідач ОСОБА_2, придбавши автомобіль, який був внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна як предмет застави, набув права власності на цей автомобіль з обтяженнями (з урахуванням також того факту, що обтяжувач не надавав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження), а тому на автомобіль може бути звернено стягнення як на предмет застави згідно з договором застави транспортного засобу від 08.07.2011 року.
Поряд з тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині надання ПАТ «Ідея Банк» усіх прав та повноважень, в тому числі, але не виключено: проводити усі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах (установах), отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати (виготовляти) ключі (їх) дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб (особу) власника, які пов`язані з продажем автомобіля, тощо не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом статей 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.
Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 1 ЗУ «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
Договором застави від 08.07.2011 року передбачено право заставодержателя звернути стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених кредитним договором та/або цим договором.
Щодо стягнення судових витрат по справі, суд виходить з того, що загальне правило розподілу витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення (ст.88 ЦПК України), суд присуджує з другої сторони понесені нею й документально підтверджені судові витрати, оскільки вона не повинна нічого втратити внаслідок судового процесу. Витрати відшкодовуються лише в обсязі, який підтверджено документально, тобто письмовими доказами. Склад та обсяг судових витрат, не може доводитися іншими засобами доказування.
Розмір документально підтверджених судових витрат складається з 1218,00 грн. судового збору при поданні позову, 689,00 грн. судового збору за забезпечення позову та 1378,00 грн. при зміні предмету позову, а загалом 3285,00 грн. та оскільки діючим законодавством не передбачено солідарного стягнення судових витрат з відповідачів, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Однак, оскільки в даному випадку вимогу пропорційності розподілу судових витрат точно визначити неможливо (часткове задоволення позову майнового та немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Тобто з відповідачів підлягає стягненню судові витрати в рівних частинах, а саме по 1642,50 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.3, 11, 15, 525, 526, 527, 589, 590, 592, 610, 615, 625, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про заставу», суд, -
Позов публічного акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити частково.
В решті позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник