АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ей Ві Груп», поданою через представника ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ей Ві Груп» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Транснаціональна комодітна група», Товариство з обмеженою відповідальністю «Деснянська кераміка» про стягнення грошових коштів за договором факторингу,

в с т а н о в и л а :

у січні 2014 року ТОВ «Ей Ві Груп» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ «Транснаціональна комодітна група», в якому з урахуванням неодноразового зменшення та збільшення позовних вимог, просило стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на свою користь грошові кошти у розмірі 5 879 987, 82 грн., з яких: - 1 474 141, 92 грн. - сума основного боргу згідно додатків № 3/1 (реєстр переданих документів по угоді) до договору факторингу; 502 954, 50 грн. - штраф згідно п. 6.6. договору факторингу; 1 161 173, 63 грн. - пеня згідно п. 6.7. договору факторингу; 159 580, 82 грн. - заборгованість по додатковій платі за фінансування та додаткова комісія за надані позивачем послуги згідно п. 6.8. договору факторингу; 233 521,72 грн. - 3% річних; та 1 217 321, 45 грн. - інфляційне збільшення.

Справа № 761/157/14-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/610/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обгрунтування позову зазначало, що 28.11.2011 року між ним та ТОВ «Транснаціональна комодітна група» було укладено договір факторингу № 15/11-2011-Ф. Відповідно до договору факторингу та додатків до нього відповідач відступив йому право вимоги до своїх дебіторів (у т. ч. ТОВ «Деснянська кераміка») грошових коштів (включаючи всі види неустойок), право на отримання яких належить ТОВ «Транснаціональна комодітна група» на підставі документів, які підтверджують таке право вимоги відповідно до договору постачання, а він зобов'язався придбати вказані права вимоги грошових коштів до дебіторів і передати відповідачу за плату грошові кошти в порядку і у випадках, передбачених договором факторингу. 21.05.2013 року відповідно до умов договору факторингу між ним та ТОВ «Транснаціональна комодітна група» було підписано додаток № 2/17 до договору факторингу, згідно яких він зобов'язався надати фінансування ТОВ «Транснаціональна комодітна група» під договір купівлі-продажу між ТОВ «Транснаціональна комодітна група» та ТОВ «Деснянська кераміка» з встановленням ліміту на дебітора у розмірі 5 372 000 грн. та розміром фінансування - 43% від повної суми з порукою. 22.08.2013 року відповідно до умов договору факторингу між ним та ТОВ «Транснаціональна комодітна група» було підписано додаток № 2/18 до цього договору, яким було продовжено дію лімітів до 22.11.2013 року. 10.09.2012 року між ним та ОСОБА_3 та між ним та ОСОБА_4 були укладені договори поруки № 10/09/1 та № 10/09/2, згідно яких останні зобов'язались перед ним виконати всі дії по виконанню зобов'язань за договором факторингу у разі невиконання їх ТОВ «Транснаціональна комодітна група» у повному обсязі як солідарний боржник. Ним було повністю виконано свої зобов'язання за договором факторингу та перераховано ТОВ «Транснаціональна комодітна група» грошові кошти у відповідному до умов договору факторингу та додатків № 3/50 та № 7/50, № 3/51 та № 7/51, № 3/52 та № 7/52, № 3/53 та № 7/53, № 3/54 та № 7/54, розмірі, але відповідач не виконує свої зобов'язання за договором факторингу. ТОВ «Деснянська кераміка» не провела розрахунку відповідно до договору купівлі -продажу № 15/2010 від 05.01.2011 року з урахуванням положень договору факторингу. Відповідно до п. 4 додатків № 3/50 від 22.07.2013 року, № 3/51 від 05.08.2013 року, № 3/52 від 27.08.2013 року, № 3/53 від 03.09.2013 року, № 3/54 від 09.09.2013 року до договору факторингу ТОВ «Транснаціональна комодітна група» несе солідарну відповідальність перед фактором за виконання дебітором (ТОВ «Деснянська кераміка») зобов'язань, передбачених договором постачання і вказаним в цьому реєстрі переданих документів за угодою. Він неодноразово звертався до відповідачів з вимогою погасити існуючу заборгованість, проте його вимоги виконані не були та заборгованість не була погашена.

Ухвалою суду від 09.12.2014 року до участі у розгляді справи як третю особу залучено ТОВ «Деснянська кераміка».

Ухвалою суду від 04.12.2015 року провадження у справі в частині позову ТОВ «Ей Ві Груп» до ТОВ «Транснаціональна комодітна група» закрито.

Ухвалою суду від 04.12.2015 року, занесеною до журналу судового засідання, ТОВ «Транснаціональна комодітна група» залучено до участі у справі як третю особу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.12.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ТОВ «Ей Ві Груп» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом неправильно застосовано ч. 3 ст. 61 ЦПК України, оскільки ТОВ «Ей Ві Груп», ОСОБА_3, ОСОБА_4 не були сторонами у справі про визнання договору купівлі - продажу недійсним. Суд не врахував, що договори поруки є чинними та не надав оцінки постанові Апеляційного господарського суду від 11.03.2015 року, якою відхилено апеляційну скаргу ТОВ «Транснаціональна комодітна група», а рішення господарського суду м. Києва, яким відмовлено ТОВ «Транснаціональна комодітна група» у задоволенні позову щодо визнання недійсними окремих умов договору факторингу відмовлено.

Представник позивача ОСОБА_7 у судовому засіданні просила апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_4 та представник ОСОБА_3 - ОСОБА_8 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.11.2011 року між Фінансовою компанією ТОВ «Ей ВіГруп» (фактор) та ТОВ «Транснаціональна комодітна група» (клієнт) укладено договір факторингу № 15/11-2011-Ф, за умовами якого останній зобов'язується поступитися фактору відповідно до умов цього договору, правами вимоги від дебіторів клієнта, які вказані в переліку дебіторів, грошових коштів (включаючи всі види неустойок), право на отримання яких належить клієнту на підставі документів, які підтверджують таке право вимоги відповідно до договору постачання, а фактор зобов'язується придбати вказані права вимоги грошових коштів від дебіторів клієнта і передати за плату грошові кошти в порядку і у випадках, передбачених цим договором.

10.09.2012 року та 13.06.2013 року між цими ж сторонами укладено додаткову угоду № 1 та додаткову угоду № 2, якими, зокрема, продовжено дію договору факторингу до 28.11.2013 року (додаткова угода № 1), а надалі до 28.11.2014 року (додаткова угода № 2).

10.09.2012 року між ТОВ «Ей Ві Груп» та ОСОБА_3 та між ТОВ «Ей Ві Груп» та ОСОБА_4 укладено договори поруки № 10/09/1 та № 10/09/2 відповідно до яких кожний з поручителів зобов`язався у випадку невиконання боржником - ТОВ «Транснаціональна комодітна група» зобов'язань за договором факторингу № 15/11-2011-Ф від 28.11.2011 року виконати всі дії по виконанню зобов'язань за договором факторингу, а саме: а) сплатити грошові кошти по договорам, права вимоги по яким було переуступлено, в межах встановленого додатком № 2/13 від 27.04.2012 року до договору факторингу ліміту, що становить 5 138 000 грн.; б) внести в повному розмірі несплачену плату за фінансування від наданого фактором (кредитором) авансу; в) відшкодувати збитки та витрати, завдані кредиторові та виконати інші зобов'язання, що виникають в силу договору факторингу; г) сплатити неустойку (штраф, пеню) у розмірах та у випадках, передбачених договором факторингу. У випадку невиконання або прострочення виконання боржником зобов'язань, що випливають із договору факторингу, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й боржник. Будь - яких змін до договорів поруки, у зв`язку із укладенням між ТОВ «Ей Ві Груп» та ТОВ «Транснаціональна комодітна група» додаткової угоди до договору факторингу щодо продовження строку дії договору не вносилося.

21.05.2013 року відповідно до умов договору факторингу між позивачем та ТОВ «Транснаціональна комодітна група» було підписано додаток № 2/17 до договору факторингу, згідно якого позивач зобов'язався надати фінансування клієнту з встановленням ліміту на дебітора - ТОВ «Деснянська кераміка» () у розмірі 5 372 000 грн. та розміром фінансування - 43 % від повної суми - 2 309 960,00 грн. з порукою. Цей Додаток набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 21.08.2013 року.

22.08.2013 року відповідно до умов договору факторингу між позивачем та ТОВ «Транснаціональна комодітна група» було підписано додаток № 2/18 до цього договору, яким окрім аналогічних умов, викладених в додатку № 2/17 від 21.05.2013 року, сторони погодили продовження дії лімітів, визначених додатком № 2/17 від 21.05.2013 року - до 22.11.2013 року та визначили, що з моменту вступу в дію зазначеного додатку, додаток № 2/17 від 21.05.2013 року втрачає свою силу.

09.07.2013 року між ТОВ «Ей Ві Груп» та ТОВ «Транснаціональна комодітна група» було укладено додаток № 1/11 до договору факторингу, згідно яким сторонами було погоджено тарифи: плати за фінансування, комісії за надані фактором послуги по управлінню дебіторською заборгованістю клієнта, плати за обробку та перевірку документів, плати за встановлення ліміту на дебіторів, плати за перевірку дебітора, додаткової плати за фінансування, додаткової комісії за надані фактором послуги по управлінню дебіторською заборгованістю клієнта, зокрема при рівні авансу 43 % і використанні факторингу з порукою.

05.01.2011 року між ТОВ «Транснаціональна комодітна група» (продавець) та ТОВ «Деснянська кераміка» (покупець) укладено договір № 15/2010 купівлі-продажу, за умовами якого продавець зобов'язується поставити та передати у власність (повне господарське відання) покупця товар - плитка керамічна для стін, підлоги, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Пунктами 2.1.-2.4., 3.1. договору купівлі-продажу визначено, що ціна на товар визначається згідно видаткових накладних, загальна сума договору з ПДВ складає 3 240 000 грн., в т.ч. ПДВ 540 000 грн. Згідно п. п. 8.1. вказаного договору купівлі-продажу визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2012 року.

Додатковою угодою № 1 до цього договору пункт 8.1 викладено в наступній редакції: «договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2013 року», інші пункти договору залишено без змін.

На виконання умов договору факторингу на дебітора ТОВ «Деснянська кераміка» під договір купівлі-продажу № 15/12010 від 05.01.2011 року позивач перерахував на користь ТОВ «Транснаціональна комодітна група» згідно додатку № 7/50 від 22.07.2013 року та додатку № 3/50 (реєстр переданих документів) від 22.07.2013 року грошові кошти у розмірі 428 317,7 6 грн., згідно додатку № 7/51 від 05.08.2013 року та додатку № 3/51 (реєстр переданих документів) від 05.08.2013 року грошові кошти у розмірі 487 435, 66 грн., згідно додатку № 7/52 від 27.08.2013 року та додатку № 3/52 (реєстр переданих документів) від 27.08.2013 року грошові кошти у розмірі 318 253, 53 грн., згідно додатку № 7/53 від 03.09.2013 року та додатку № 3/53 (реєстр переданих документів) від 03.09.2013 року грошові кошти у розмірі 127 643, 38 грн., згідно додатку № 7/54 від 09.09.2013 року та додатку № 3/54 (реєстр переданих документів) від 09.09.2013 року грошові кошти у розмірі 91 555, 56 грн.

ТОВ «Транснаціональна комодітна група» на виконання умов договору факторингу повідомило ТОВ «Деснянська кераміка» про зміну умов розрахунків, зокрема про відступлення ТОВ «Ей Ві Груп» прав вимоги грошових коштів за договором постачання № 15/2010 від 05.01.2011 року по всіх поставках товарів, які здійснювалися на користь ТОВ «Деснянська кераміка» з 15.04.2011 року.

Станом на 04.12.2015 року заборгованість ТОВ «Деснянська кераміка» перед ТОВ «Ей Ві Груп» становить 1 474 141, 92 грн. за поставлений ТОВ «Транснаціональна комодітна група» товар згідно видаткової накладної № 730 від 16.09.2013 року в розмірі 743 499 грн. та видаткової накладної № 731 від 16.09.2013 року в розмірі 730 642, 92 грн..

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2015 року визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі - продажу № 15/2010 від 05.01.2011 року, укладений між ТОВ «Транснаціональна комодітна група» та ТОВ «Деснянська кераміка».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки договір купівлі - продажу визнано недійсним, поручителі не несуть відповідальності по недійсному основному зобв`язанню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Згідно зі ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов`язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Договір поруки є похідним від основного зобов`язання, а відтак недійсність основного зобов`язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення.

Предметом даного спору є стягнення з поручителів частини грошових коштів не отриманих позивачем від ТОВ «Деснянська кераміка» за договором купівлі - продажу від 05.01.2011 року, який укладено між ТОВ «Транснаціональна комодітна група» та ТОВ «Деснянська кераміка».

Керуючись вимогами вищезазначених норм, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що оскільки договір купівлі - продажу від 05.01.2011 року, укладений між ТОВ «Транснаціональна комодітна група» та ТОВ «Деснянська кераміка» постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2015 року визнано недійсним, то поручителі не можуть нести відповідальність по недійсному зобов`язанню.

Доводи апеляційної скарги про те, суд першої інстанції не мав права враховувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2015 року при вирішенні даного спору, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були стороною у спорі між ТОВ «Транснаціональна комодітна група» та ТОВ «Деснянська кераміка» колегія суддів вважає безпідставними, оскільки даною постановою встановлено недійсність договору, грошові кошти за яким позивач просить стягнути з поручителів.

За умовами п. 7.2 договору факторингу ТОВ «Транснаціональна комодітна група» виступає одночасно і клієнтом і поручителем.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що договір факторингу є дійсним не впливають на висновки суду, оскільки провадження в частині вимог про стягнення грошових коштів з ТОВ «Транснаціональна комодітна група» закрито, у зв`язку з чим вимоги до даного відповідача не були предметом розгляду у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ей Ві Груп» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді