Провадження номер 2/741/109/16
Справа № 741/88/16
РІШЕННЯ

іменем України

15 березня 2016 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого районного судді Дикого В.М.,

за участі секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 подала до Носівського районного суду позовну заяву до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 6 квітня 2011 року помер її рідний брат ОСОБА_5. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва рілля площею 5,99 га. та пасовище площею 0,58 га., загальною площею 6,57 га. Вказані земельні ділянки розташовані на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області та належали на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №141881 матері позивача та відповідача ОСОБА_6, яка померла 16 жовтня 2003 року. Спадкоємцем ОСОБА_6 був ОСОБА_5, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Позивач та відповідач є спадкоємцями вказаного майна за законом. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 7 грудня 2012 року, яке набрало законної сили 18 грудня 2012 року позивачу було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_7 15 березня 2013 року позивач подала до Носівської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_7 17 лютого 2015 року позивач звернулась до Носівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Але нотаріус їй відмовила оскільки 21 жовтня 2011 року на підставі заяви відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_8 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, який стверджував, що окрім нього інших спадкоємців у ОСОБА_8 ОСОБА_7 немає, державним нотаріусом було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_7 ОСОБА_8, яке зареєстроване за №2132. Відповідач ОСОБА_5 ОСОБА_8 зареєстрував право на спадщину і не дає згоди на внесення нотаріусом змін до виданного йому свідоцтва про право на спадщину. Тому позивач просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане на імя ОСОБА_3, зареєстроване за №2132, посвідчене 21 жовтня 2011 року державним нотаріусом Носівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 та стягнути з відповідача на її користь судовий збір.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_10 ОСОБА_11 підтримав позовну заяву та просив її задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 ОСОБА_8 позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали, які містяться в справі, суд приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ №161219 ОСОБА_5 помер 6 квітня 2011 року.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 7 грудня 2012 року, яке набрало законної сили 18 грудня 2012 року ОСОБА_2 було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5.

15 березня 2013 року позивач ОСОБА_2 подала до Носівської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_7

17 лютого 2015 року позивач ОСОБА_2 ОСОБА_4 звернулась до Носівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки.

Постановою державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори позивачу ОСОБА_2 ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки 21 жовтня 2011 року на підставі заяви відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_8 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, який стверджував, що окрім нього інших спадкоємців у ОСОБА_8 ОСОБА_7 немає, державним нотаріусом було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_7 ОСОБА_8, яке зареєстроване за №2132. Відповідач ОСОБА_5 ОСОБА_8 зареєстрував право на спадщину і не дав згоди на внесення нотаріусом змін до виданного йому свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ч. 1 с. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними.

Відповідач ОСОБА_5 ОСОБА_8 підтвердив, що дійсно в у судових засіданнях у 2012 році при розгляді справи про визначення додаткового строку позивачу ОСОБА_2 ОСОБА_4 він дав згоду на визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, таким чином відповідач визнав право позивача на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_7

Враховуючи обставини справи та беручи до уваги вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 88, ст.ст. 208-209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане на імя ОСОБА_3, зареєстроване за №2132, посвідчене 21 жовтня 2011 року державним нотаріусом Носівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий