У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2088/16-ц

29 листопада 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Мужика І.І.

секретаря: Дмитрук С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

Встановив:

09.11.2016 року до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приват Банк" про захист прав споживача та заборону звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором.

Ухвалою судді від 10.11.2016 року відкрито провадження у справі.

29.11.2016 року до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В порядку забезпечення позову просить заборонити ПАТ КБ «Приват Банк» вчиняти будь-які дії щодо відчуження (продажу) та реєстрації права власності, щодо предмету іпотеки, а саме: будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: 78405, Івано-Франківська область м. Надвірна вулиця Річна, 95, в порядку передбаченому іпотечним договором від 02.10.2008 року.

Заяву мотивує тим, що згідно кредитного договору № 12КЕ від 02.10.2008 року вона отримала кредит в банку у розмірі 49000,00 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом 19,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 01.10.2018 року.

Відповідно до умов кредитного договору вона зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

02.10.2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» і ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань був укладений договір іпотеки, згідно якого іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності будинковолодіння, що знаходиться в м. Надвірна, вулиця Річна, 95, Івано-Франківська область.

21.10.2016 року вона отримала поштовим звязком два прості листи з ПАТ КБ «Приват Банк» .

У відповідності до першого листа - повідомлення від 19.09.2016 року її повідомлено, що вона є боржником по кредитному договору №12КЕ від 02.10.2008 року. В забезпечення зобовязань за яким був укладений іпотечний договір №12КЕ від 02.10.2008 року.

Відповідно до п.26 Іпотечного договору та ст.36 Закону України «Про іпотеку» банк повідомляє, що має намір задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за вищевказаним договором іпотеки.

Вказувалося, що зі спливом 30-ти денного строку з дня отримання даного повідомлення банком буде зареєстроване право власності на нерухоме майно, а саме будинковолодіння, яке знаходиться: Івано-Франківська область м. Надвірна вулиця Річна, 95.

У другому листі повідомленні від 19.09.2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» повідомляє, що вона являється боржником по кредитному договору №12КЕ від 02.10.2008 року.

Вказується, що відповідно до п.26 Іпотечного договору та ст.38 Закону України «Про іпотеку» після спливу 30-ти денного строку зі дня отримання даного повідомлення, Баком буде укладено договір купівлі-продажу предмета іпотеки сторонній особі.

02.11.2016 року вона отримала поштовим звязком два рекомендованні листи ідентичні попереднім з ПАТ КБ «Приват Банк».

Таким чином, 30-ти денний строк спливає 21.11.2016 року.

У відповідності до п.26 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотеко держателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом - продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, на біржі, на підставі договору купівлі-продажу.

Позивач оскаржує право банку звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

У листі від 07.10.2010 року «Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, що виникають із кредитних правовідносин» Верховний Суд України вказав на те, що у випадку відсутності у договорі всіх умов переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодежателя, при наявності лише застереження про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у такому порядку, немає підстав для перереєстрації права власності на предмет іпотеки.

Окремого договору між сторонами про задоволення вимог іпотекодержателя укладено не було, а договором іпотеки зазначено лише загальне правило про таку можливість, а відтак, не зазначивши в договорі всі умови переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, а зауваживши лише про загальну можливість цього, відсутні й підстави для перереєстрації права власності на предмет іпотеки.

Зважаючи на те, що після 21.11.2016 року відповідач ПАТ КБ «Приват Банк», може відчужити предмет іпотеки в позасудовому порядку, існує досить висока ймовірність що ці дії можуть значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду вразі задоволення позову.

Вивчивши доводи заяви та матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що заява позивача підставна та підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Заява про забезпечення позову може бути повернута заявнику лише у випадку недодержання вимог ст.151 ЦПК України.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", роз'яснено, що за змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Згідно роз'яснень, що містяться в п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема, відповідно до частини першої статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали.

Відповідно до ст.ст. 151,152,153 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі вправі вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Із змісту п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, суд прийшов до висновку про застосування заходів забезпечення позову, передбачених п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також суд враховує те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, і можуть бути скасовані у випадку визнання позовних вимог необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 151-153,210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 - задоволити.

Заборонити ПАТ КБ «Приват Банк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) вчиняти будь-які дії щодо відчуження (продажу) та реєстрації права власності, щодо предмету іпотеки, а саме будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: 78405, Івано-Франківська область, м. Надвірна, вул. Річна, 95, в порядку передбаченому іпотечним договором від 02.10.2008 року.

Ухвалу звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Суддя Мужик І.І.