Справа № 354/62/16-ц
Провадження по справі № 2/354/161/16
У Х В А Л А

14 березня 2016 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Гребик Л.В.

секретаря Грицюк М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Яремчанського міського суду знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 16КН від 04.07.2006 року в сумі 32428,30 доларів США.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру загальною площею 79,7 кв.м, житловою площею 44,9 кв.м, що знаходиться за адресою : м.Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 87а/15а, що належить відповідачу ОСОБА_1, направити до Дніпропетровської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України заяви про реєстрацію обтяжень на нерухоме майно на зазначену квартиру, що належить відповідачу ОСОБА_1, обмежити відповідача ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобовязань шляхом тимчасової відмови йому у видачі паспорта для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта.

Свою заяву представник позивача мотивує тим, що відповідач ОСОБА_1 не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором на протязі тривалого часу, а тому, у позивача відсутні підстави вважати, що відповідачем будуть припинені недобросовісні дії щодо виконання обовязків перед кредитором. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

До такого висновку позивач прийшов зважаючи те, що з практики Банку відомо, що відповідачами вживаються усі можливі заходи щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за рахунок належного відповідачам майна та коштів. Це виражається у передачі відповідачами третім особам права власності на майно і кошти або його переховування від банку та виконавчої служби, а також проведенні інших операцій з майном та коштами щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за його рахунок. Відповідачі використовують також такий спосіб ухилення від виконання зобовязань, як виїзд за межі України.

Підстави, види забезпечення позову, а також порядок розгляду заяви про забезпечення позову та виконання ухвали про забезпечення позову передбачений ст.ст. 151 - 153 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Положеннями ст. 152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, практика застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз'яснена у Постанові Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року, відповідно до якої забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У п. 4 зазначеної Постанови вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Однак, позивач не зазначив конкретних аргументів на ствердження існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в даній справі, а обмежився загальними формулюваннями щодо існуючої практики уникнення відповідачами виконання судових рішень, не навів докази, які б свідчили про обґрунтованість його вимог щодо застосування заходів забезпечення позову, не вказав чому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі.

Крім того, як вбачається із наданої Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що квартира №15а по вул.Гетьмана Мазепи, 87а в м.Івано-Франківську, на яку позивач просить накласти арешт, перебуває в іпотеці ПАТ "УкрСиббанк", що унеможливлює її відчуження відповідачем.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Здійснення громадянами України права на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері правовідносин визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Вказаним Законом та іншими законами України не передбачено тимчасового обмеження за ухвалою суду виїзду за кордон громадянина України до закінчення розгляду в суді справи щодо його цивільно-правових зобовязань.

Заборона виїзду відповідача за межі України не може належати і до інших видів забезпечення позову (частина друга статті 152 ЦПК), оскільки, відповідно до статті 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК.

З огляду на викладене, оскільки обраний позивачем вид забезпечення позову у виді обмеження відповідача у праві виїзду за межі України шляхом тимчасової відмови йому у видачі паспорта не відповідає чинному законодавству та Конституції України, у зв"язку з чим не може бути вжитий судом у якості заходу забезпечення позову.

Зважаючи на все вищенаведене в сукупності суд прийшов до висновку про відсутність передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

А тому, на підставі наведеного і керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

в задоволенні заяви ПАТ КБ "Приватбанк" про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Яремчанський міський суд протягом 5 днів з часу її отримання

Суддя: ОСОБА_3