АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/9648/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1049/16Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді:ОСОБА_1,

Суддів: Бондаревської С.М., Триголова В.М.

При секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 лютого 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_3 К В. звернувся до суду з позовом про визнання недостовірною та такою, що не відповідає дійсності інформації, поширену про нього відповідачем в засобі масової інформації « Патріот». В обґрунтування позову вказав, що ОСОБА_2 розповсюдив про нього неправдиву інформацію в статті під назвою « Міф про партію « Самопоміч»: хто заховався за овечими шкурами», розміщену на сторінці 7, та викладену в наступній редакції: « є ще ОСОБА_3. Досить неадекватний тип, зараз проти нього дві кримінальні справи лежать у суді одна за співучасть у викраденні людини, інша за бійку зі стріляниною.Що, кременчужанам потрібен такий депутат?». Оскільки дана інформація є неправдивою та такою, що ганбить його честь, позивач просив спростувати дану інформацію у друкованих засобах масової інформації, також прохав стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 10000 грн. , витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недостовірною такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність і ділову репутацію інформацію, поширену про кандидата в депутати Кременчуцької міської ради Полтавської області ОСОБА_3 в засобі масової інформації «Патріот», в статті під назвою «Міф про партію «Самопоміч»: хто заховався за овечими шкурами», розміщену на сторінці 7, викладену у редакції: «Є ще ОСОБА_3 Климчук.Досить неадекватний тип, зараз проти нього дві кримінальні справи лежать у суді одна за співучасть у викраденні людини, інша за бійку зі стріляниною. Що, кременчужанам потрібен такий депутат?».

Зобовязано ОСОБА_2 спростувати вищевказану поширену недостовірну інформацію шляхом опублікування за власний рахунок, не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили, в друкованому засобі масової інформації КП «Редакція міської газети «Кремінь» інформацію наступного змісту:

«СПРОСТУВАННЯ». «Інформація та факти, поширені про кандидата в депутати Кременчуцької міської ради Полтавської області ОСОБА_3 у друкованому засобі масової інформації «Патріот», розміщена в статті під назвою «Міф про партію «Самопоміч»: хто заховався за овечими шкурами», про те, що проти ОСОБА_3 порушені дві кримінальні справи: за співучасть у викраденні людини та за бійку зі стріляниною, які знаходяться в суді, є недостовірною і не відповідає дійсності».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування судових витрат судовий збір у сумі 609,00 грн., витрати на правову допомогу у сумі 3307,00 грн.

З вказаним рішенням частково не погодився відповідач у справі та оскаржив його в апеляційному порядку. ОСОБА_2 прохає змінити рішення суду в частині тексту спростування інформації, оскільки викладена ним інформація у спірній статті частково відповідає дійсності, тому він не заперечує щодо надання споросттування, але в іншій редакції.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказав, що опублікована ним інформація є частково недостовірною, окільки ОСОБА_3 притягався до кримінальної відповідальності за спричинення тілесних ушкоджень, але ухвалою суду був звільнений від кримінальної відповідальності в звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення, а тому інформація в цій частині статті є правдивою. Також вказував, що суд вирішуючи питання про розподіл судових витрат, не врахував, що витрати на правову допомогу також підлягають зменшенню відповідно до прапорційності задоволення вимог.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Матеріалами справи підтверджуються та не заперечуються сторонами у справі наступні обставини.

29.09.2015 позивач зареєстрований кандидатом у депутати в багатомандатному виборчому окрузі на виборах депутатів міської ради м. Кременчука, які відбулися 25 жовтня 2015 року, та його включено до виборчого списку обєднання «Самопоміч».

Удрукованому засобі масової інформації, як установлено та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні, не періодичному, який мав тираж 8000 екз. газеті «Патріот» відповідачем розміщено про позивача інформацію в статті під назвою «Міф про партію «Самопоміч»: хто заховався за овечими шкурами», на сторінці 7, викладену у редакції: «Є ще ОСОБА_3. Досить неадекватний тип, зараз проти нього дві кримінальні справи лежать у суді одна за співучасть у викраденні людини, інша за бійку зі стріляниною. Що, кременчужанам потрібен такий депутат?»

Зазначений друкований засіб масової інформації виготовлений на замовлення відповідача, про що зазначено на звороті останньої сторінки газети. Також там зазначено, що він є відповідальним за випуск / а.с.8/.

. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань ( стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки Управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Полтавській області № 74-15102015/53035 позивач станом на 15.10.2015 до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не мав та в розшуку не перебував / а.с.9/.

В свою чергу, відповідно до інформації Кременчуцького ВП ГУНП України в Полтавській області від 03.02.2016 № 918/115/107/01-2016 відомості щодо стрільби ОСОБА_3 08.04.2014 по вул. Б.Хмельницького в м. Кременчуці внесено до ЄРДР, матеріали досудового розслідування скеровано до суду за ч. 2 ст. 125 КК України, де ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.08.2014 кримінальне провадження закрито, ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у звязку з примиренням із потерпілим/ а.с. 40, 46-47/.

Як вбачається зі змісту ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.08.2014 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.я ст. 125 КК України на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КК України, кримінальне провадження відносно нього закрито по нереабілітуючим підставам.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку , що факт наявності кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 КК України мав місце, в звязку з чим викладена відповідачем інформація у спірній статті частково відповідала дійсності.

В свою чергу, відповідно до інформації Кременчуцького ВП ГУНП України в Полтавській області від 03.02.2016 № 918/115/107/01-2016 за фактом незаконного викрадення ОСОБА_4 також зареєстроване кримінальне провадження, однак 26.12.2014 слідчим відділом Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області прийнято рішення про закриття цього кримінального провадження у звязку з встановленою відсутністю в діянні складу злочину.

Приймаючи рішення, колегія суддів керується п.21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до якого у розгляді справ щодо публічних осіб слід керуватися положеннями Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_5 Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської ОСОБА_6 Європи про право на недоторканість приватного життя.

У статтях 3,4,6 Декларації вказується, що оскільки посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У звязку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їхніх слів та вчинків, і повинні це усвідомлювати.

В свою чергу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що інформація, викладена у спірній статті, направлена на приниження ділової репутації позивача, оскільки опублікована на передодні місцевих виборів 25.10.2015, особою, яка також приймала участь у виборах,інформація спрямована на доведення до широкого кола людей відповідного виборчого округу міста Кременчука фактів, та відомості викладені в статті не в повній мірі відповідають дійсності.

Враховуючи те, що опублікована відповідачем інформація частково відповідала дійсності, але була перекрученаостаннім, а також те , що відповідач частково визнав позов та погодився спростувати інформацію, колегія суддів вважає за можливе задовільнити апеляційну скаргу відповідача в частині зміни формолювання спростування недостовірної іноформації т а вважає, що спростування запропоноване відповідачем буде достатнім засобом для відновлення, порушених прав позивача.

Оскільки, розмір моральної шкоди сторонами у справі не оспорюється, колегія суддів у відповідності до ст. 300 ЦПК України, не переглядає у вказаній частині.

Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

В свою чергу, суд першої інстанції, дійшовши висновку до часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3В, в порушення вимог ст. 88 ЦПК України , не вирішив питання щодо зменшення витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду в частині тексту спростування та судових витрат в частині витрат на правову допомогу, які підлягають стягненя з відповідача, в іншій частині рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 лютого 2016 року змінити в частині тексту спростування, яке має опублікувати відповідач та в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Текст спростування недостовірної інформації, яку має опублікувати ОСОБА_2 доповнити наступним абзацом.:

« ОСОБА_3 притягувався до кримінальної відповідальності за спричинення тілесних ушкоджень, але ухвалою суду був звільнений від кримінальної відповідальності за примиренням сторін. Щодо співучасті у викраденні людини, то ОСОБА_3 не притягався до кримінальної відповідальності»

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 1653,5 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : О.О. Буленко

Судді: С.М.ОСОБА_7 Триголов