Справа № 457/1631/15 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/265/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

за секретаря Куцика І.Б.,

з участю ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3, представника СП «Група 4 Секурітас ЛТД» - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до СП «Група 4 Секурітас ЛТД» про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 02 вересня 2015 року у задоволенні вищезазначеного позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, на основі неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт вважає, що його незаконно звільнили з роботи в СП «Група 4 Секурітас ЛТД» за ст. 40 п. 3 КЗпП України без додержання правил, передбачених статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України та порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Апелянт зазначає, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності на підставі наказу №67-ф від 29.07.2014р. не відповідає вимогам ст. 149 КЗпП України, оскільки його не ознайомлено з матеріалами та висновками службового розслідування та не доведено до його відома про існування такого наказу, а з копією цього наказу він вперше ознайомився лише з додатків до заперечення відповідача і тому не міг його оскаржити.

Апелянт звертає увагу суду на те, що відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, але з приводу вказаного інциденту від нього письмового пояснення ніхто не брав.

ОСОБА_2 стверджує, що з копією наказу №238 о/с від 12 вересня 2014 року він ознайомлений не був, а вперше з цим наказом ознайомився із додатків до заперечення, які подав відповідач.

Апелянт також зазначає, що не відповідає фактичним обставинам справи висновок суду про те, що відповідачем належним чином доведено факт перебування позивача у нетверезому стані під час виконання службових обовязків.

Апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до наказу № 167-ос від 05.04.2012 року, ОСОБА_2 було прийнято на роботу в СП «Група 4 Секурітас Лтд.» на посаду охоронника у відділ організації охорони ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та в цей же день з ним укладено безстроковий трудовий договір ( а.с.21,22).

Наказом № 69-ф від 29.07.2014 року за порушення трудової дисципліни ОСОБА_2 оголошено догану, а наказом № 282-ос від 12.09.2014 року за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку звільнено з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України з 12.09.2014 року.

Підставою для звільнення ОСОБА_2 з роботи було службове розслідування від 11.09.2014 року, наказ «Про порушення працівником Положення з охорони праці та техніки безпеки під час виконання робіт…», акт про перебування на роботі з ознаками алкогольного спяніння, висновок результатів алкотестеру.

Згідно з п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника з роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно ст.149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позову, суд дійшов правильного висновку, що звільнення його з роботи за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України проведено з дотриманням вимог трудового законодавства, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень Посадової інструкції добової чергової оперативної зміни відділу власної безпеки СП «Група 4 Секурітас Лтд» на обєкті ПАО «АрселорМіттал Кривий ріг» від 01.11.2012 року, з якою позивач був ознайомлений 05.11.2012 року під розписку ( а.с.132-134), добова чергова зміна відділу власної безпеки підпорядковується начальнику відділу, старшому інспектору і в плані оперативного реагування керівнику проекту. Призначається на добове чергування згідно графіку, затвердженого начальником відділу власної безпеки СП «Группа 4 Секурітас Лтд». Крім того, як вбачається із розписки від 05.04.2012 року (а.с.58-61), позивача було ознайомлено як з його посадовими обовязками, так і Правилами внутрішнього трудового розпорядку, а також необхідності ознайомлення з нормативними документами на обєкті та проходження інструктажів по всіх видах обєктів, що охороняються.

Відповідно до наказу № 01-11/37 від 07.07.2014 року, за позивачем закріплено службовий автомобіль Шевролет Нива, державний номер НОМЕР_1, який використовується для виконання службових завдань на обєкті Миколаївцемент (CRH) Львівської області і цей автомобіль був йому переданий 10.07.2014 року згідно з актом приймання-передачі транспортного засобу ( а.с.203,204, 205).

Матеріалами справи встановлено, що 12.07.2014 року позивач на закріпленому за ним автомобілі Шевролет Нива здійснив несанкціонований виїзд за межі обєкту «Миколаївцемент» в місто Трускавець, хоча будь-яких розпоряджень на такий виїзд з боку директора по операціях, в підпорядкуванні якого перебував позивач, не було.

Факт несанкціонованого виїзду позивача на закріпленому за ним автомобілі за межі охоронюваного обєкту «Миколаївцемент» підтверджується службовою запискою чергового адміністратора ІКЦ ОСОБА_5 від 13.07.2014 року (а.с.28), службовою запискою директора по операціях ОСОБА_6 від 28.07.2014 року (а.с.38), висновком службового розслідування від 28.07.2014 року ( а.с.25-26), а також частковим визнанням самого позивача, у службовій записці від 22.07.2014 року, в якій він визнає факт виїзду на закріпленому за ним автомобілі за межі охоронюваного обєкту «Миколаївцемент», посилаючись на план роботи на липень 2014 року та дозволу директора по операціях ОСОБА_6 (а.с.29). Відтак, безпідставним є твердження позивача про те, що з приводу допущеного ним порушення посадових обовязків щодо несанкціонованого виїзду закріпленим за ним автомобілем за межі обєкту «Миколаївцемент» 12.07.204 року, в нього не відбиралося письмове пояснення, оскільки такі викладені ним у формі службової записки від 22.07.2014 року з поясненням причини вчинення такого виїзду.

Ураховуючи встановлене, у відповідача були всі правові підстави для застосування за вчинене ОСОБА_2 12.07.2014 року порушення трудової дисципліни дисциплінарного стягнення оголошення догани наказом № 67-ф від 29.07.2014 року.

Та обставина, що відповідно до наказу № 176/14 від 01.07.2014 року позивача відряджалося у м.Миколаїв на обєкт «Миколаївцемент» на період з 17 липня 2014 року по 31 липня 2014 року не спростовує факту несанкціонованого його виїзду за межі обєкту 12.07.2014 року, оскільки, як встановлено матеріалами справи і підтверджується наказом № 01-11/37 від 07.07.2014 року, автомобіль Шевролет Нива був закріплений за позивачем для виконання службових обовязків саме на обєкті «Миколаївцемент» і будь-який його виїзд за межі обєкту відповідно до положень про відділ власної безпеки СП «Група 4 Секуритас Лтд.» та посадової інструкції, з якими позивач був ознайомлений належним чином, повинен був здійснюватись з відома та дозволу директора по операціях СП.

Як встановлено матеріалами справи, 22.08.2014 року о 10 год. 34 хв. було виявлено перебування позивача на роботі на обєкті «Миколаївцемент» в нетверезому стані, про що було складено відповідний акт і притягнуто останнього до дисциплінарної відповідальності - звільнення з роботи з роботи за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання ним без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Факт перебування позивача 22.08.2014 року о 10 год.34 хв. на нараді на обєкті «Миколаївцемент» у нетверезому стані підтверджується висновком службового розслідування від 11.09.2014 року (а.с.197-198), доповідною фельдшера здоровпункту від 22.08.2014 року та записом в журналі медогляду (а.с.263,261,262), актом про появу/перебування на роботі з ознаками алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, складеного 22.08.2014 року о 10 год. 40 хв., зі змісту якого вбачається, що станом на 10 год. 34 хв. 22.08.2014 року у позивача з застосуванням сертифікованого та повіреного алкотестера Draqer 6810 № № ARZD 0914 було виявлено 0,46 проміле алкоголю (а.с.83,193 194,). У своєму письмовому поясненні від 22.08.2014 року, викладеному у формі службової записки (а.с.108), позивач, заперечуючи факт вживання ним алкоголю та відсутності такого в організмі, посилався на висновок медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння, виданий Львівським державним наркологічним диспансером від 22.08.2014 року, проте як встановлено матеріалами справи, такий огляд позивач проходив у другій половині дня (14 год. 25 хв.)(а.с.111), тобто за спливом тривалого проміжку часу (більше двох годин), і не спростовує факту його перебування в стані спяніння цього ж дня о 10 год. 34 хв. Крім того, як вбачається зі змісту зазначеного висновку ним вживався алкоголь в обідній час напередодні, 21.08.2014 року, що також був його робочим днем, оскільки ОСОБА_2 наказом СП «Група 4 Секурітас Лтд.» № 184/14 від 01 серпня 2014 року «Про відрядження працівників» у звязку зі службовою необхідністю був відряджений в м.Миколаїв на обєкт «Миколаївцемент» на період з 14 серпня 2014 року до 31 серпня 2014 року (а.с.42-45).

Відповідно до Інструкції про порядок відсторонення від роботи працівників, які перебувають у нетверезому стані, у стані наркотичного чи токсичного спяніння, затвердженого наказом голови правління ПАТ «Миколаївцемент» № 479 від 20.09.2013 року (а.с.300-305), якщо тест на алкоголь, проведений медичним працівником, дає позитивний результат, або/чи присутні впевнені в тому, що працівник перебуває у стані алкогольного сп`яніння, складається відповідний акт в присутності працівника і підписується усіма присутніми особами та працівником. Якщо працівник відмовляється пройти тест на алкотестері, складається письмове направлення на медичний огляд і у супроводі представника підприємства організовується його доставка у вказаний медичний заклад. Працівник повинен пройти медичний огляд у цьому закладі протягом двох годин з моменту складення акту.

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується позивачем, такий огляд він проходив 22.08.2014 року у другій половині дня, тобто за спливом понад двох годин, а відтак наданий позивачу висновок Львівського неврологічного диспансеру про відсутність в нього алкоголю, не може бути доказом, що позивач станом на 10 год.34 хв. не був в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням встановленого та оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов правильного висновку про те, що звільнення позивача з роботи за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України проведено з дотриманням вимог трудового законодавства, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Курій Н.М.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_7