АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/1547/15-ц Головуючий суддя І інстанції Ковригін О. С.
Провадження № 22-ц/790/1366/16 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

Пшенічної Л.В.,

за участю секретаря - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 28 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 60 400,00 грн., у зв»язку з невиконанням останнім узятих на себе зобов»язань за попереднім договором від 22.11.2014 року про намір продажу житлового будинку та за договором № 1 про внесення змін до попереднього договору від 03.02.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22 листопада 2014 року ОСОБА_2 з ОСОБА_3 уклали попередній договір про продаж будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 За його умовами ОСОБА_3 зобов»язаний був підготувати документи для продажу будинку ОСОБА_2 до 18.00 годин 01 лютого 2015 року. Зазначені умови договору відповідач не виконав, у зв»язку з чим позивач просив стягнути з нього 60 400,00 грн. за порушення умов договору.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 28 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, вирішити питання про судові витрати. Посилається на порушення судм норм матеріального та процесуального права, зокрема, що договір купівлі - продажу житлового будинку не був укладений через відсутність документів, яких повинен був надати ОСОБА_3 Отже подвійна сума завдатку складає 60 400 грн, які повинен відшкодувати відповідач.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 не порушував умови попереднього договору про намір продати житловий будинок а також договору, яким були внесені зміни до попереднього договору, а тому відсутні підстави для повернення подвійної суми у розмірі 60400 грн, з яких 30200 грн. були передані йому ОСОБА_2 у якості завдатку.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна за таких підстав.

Судом встановлено, що 22 листопада 2014 року ОСОБА_3 уклав попередній договір про продаж будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 за яким останній передав грошову суму у розмірі 30200 грн. (а.с. 4, 5).

За його умовами, ОСОБА_3 зобов»язаний був підготувати документи для продажу будинку ОСОБА_2 до 18.00 годин 01 лютого 2015 року. ОСОБА_3 не встиг підготувати документи для відчуження будинку, і за спільною домовленістю 03 лютого 2015 року між сторонами була укладена додаткова угода № 1, в котрій була визначена дата відчуження - до 18.00 годин 25 лютого 2015 року (а.с. 82).

В призначений час ОСОБА_3 прибув до нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Попрас Ю.В. для проведення необхідних дій та підписання договору купівлі - продажу будинку, однак ОСОБА_2, в призначений час до нотаріуса не прибув по невідомим для відповідача причинам.

Нотаріусом було складено документ, що встановлює факт неприбуття ОСОБА_2 до нотаріальної контори (свідоцтво про встановлення факту від 25.02.2015 р., реєстраційний № 91 (а.с.93

Згідно із чч. 1, 3 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку.

Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана ОСОБА_2 відповідачу грошова сума в розмірі 30 200 гривень є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

З огляду на зазначене та положення ст. ст. 546, 548 ЦК України, завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов'язання. Оскільки предметом попереднього договору є зобов'язання сторін у майбутньому укласти основний договір, то укладення такого договору не тягне за собою виникнення основного зобов'язання, виконання якого може бути забезпечено у відповідності до положень глави 49 ЦК України.

Необгрунтоване ухилення однієї із сторін попереднього договору від укладення основного договору може бути підставою лише для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, оскільки зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором (ч. ч. 2 і 3 ст. 635 ЦК України) .

Отже, передана позивачем відповідачу за попередніми договорами сума у розмірі 30200 грн. за своєю правовою природою є не завдатком, а авансом, та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у зв'язку з неукладенням основного договору.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 13 лютого 2013 року, яка згідно зі ст. 360 - 7 ЦПК України є обов'язковою для судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність до його рішення.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 88 ЦПК України, на користь ОСОБА_2 слід стягнути з ОСОБА_3 судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 302 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 309, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 28 грудня 2015 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму авансу у розмірі 30 200 грн. 00 коп. та судового збору у розмірі 302 грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішенням. суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.М. Шаповал

Судді: І.С. Кіпенко

Л.В. Пшенічна