Справа № 636/3800/16-ц
Провадження № 2/636/2112/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Слурденко О.І., при секретарі Шиловій І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Чугуївської міської ради Харківської області, про визнання недійсною приватизації частини земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися з позовом до суду про визнання недійсною приватизацію частини земельної ділянки, вчинену позивачем ОСОБА_1 до Чугуївської міської ради Харківської області, посилаючись на те, що рішенням ХХХVI сесії VI скликання Чугуївської міської ради Харківської області від 29.12.2004 року про приватизацію земельних ділянок в м. Чугуєві, їм передано у безоплатну власність земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована в АДРЕСА_1, на умовах спільної сумісної власності, на підставі ст. ст. 12, 118, 121 Земельного Кодексу України.

10.02.2005 року Чугуївською міською радою Харківської області видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 554. На підставі вказаного державного акту їм належить земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий № НОМЕР_5, що розташована в АДРЕСА_1, за цільовим призначенням (використанням) для індивідуального житлового будівництва.

До вказаного державного акту було включено в якості співвласника позивача ОСОБА_1, який на момент приватизації земельної ділянки був малолітній, тобто з частковою цивільною дієздатністю і тому самостійно не міг подати заяву щодо включення його в якості співвласника зазначеної земельної ділянки.

Позбавитися права власності на частку вказаної земельної ділянки шляхом її дарування своїм батькам, тощо, позивач ОСОБА_1 не може, оскільки його право на приватизацію земельної ділянки за цільовим призначенням категорії житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)) було використано та використано без врахування його вільного волевиявлення, і зазначене не вирішить питання щодо поновлення права на безоплатну приватизацію земельної ділянки за вказаним призначенням.

Таким чином, із-за неможливості в свій час брати участь у вирішенні питання щодо участі у приватизації зазначеної земельної ділянки, ОСОБА_1 фактично позбавлений в майбутньому можливості отримати на себе та свою майбутню сім'ю земельну ділянку для будівництва за встановленими нормами. В можливості настання таких негативних наслідків він не міг здогадуватися ні тоді, в силу віку, ні пізніше, в силу юридичної необізнаності.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не з'явились, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі та про підтримання позовних вимог. Від представника відповідача за довіреністю - ОСОБА_5, надійшла заява про розгляд справи без її участі та про заперечення щодо задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Рішенням ХХХVI сесії VI скликання Чугуївської міської ради Харківської області від 29.12.2004 року про приватизацію земельних ділянок в м. Чугуєві, на підставі ст. ст. 12, 118, 121 Земельного Кодексу України, позивачам передано у безоплатну власність земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована в АДРЕСА_1, на умовах спільної сумісної власності. З зобов'язанням землевласників оформити право власності на землю згідно з вимогами вказаного Кодексу.

10.02.2005 року Чугуївською міською радою Харківської області видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 554, на підставі якого позивачам належить земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий № НОМЕР_5, розташованої в АДРЕСА_1, за цільовим призначенням (використанням) для індивідуального житлового будівництва по ? частині кожному позивачу. В якості одного з співвласників вказаної земельної ділянки було включено ОСОБА_1

Згідно копії свідоцтва про шлюб від 17.10.2010 року серії НОМЕР_7, ОСОБА_4 змінила своє прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 31 Цивільного Кодексу України, фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість. А також здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. Малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду.

Тобто статтею 31 ЦК України визначено вичерпний перелік прав часткової цивільної дієздатності фізичних осіб.

Згідно вимог ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до копії паспорту громадянина України ОСОБА_1, він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто на момент видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку, йому було повних 11 років.

У зв'язку з чим, ОСОБА_1, на момент видачі вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку, був з частковою цивільною дієздатністю і він не міг висловити свою думку стосовно участі у дольовій приватизації земельної ділянки шляхом подачі чи відмови у зверненні з заявою щодо приватизації земельної ділянки, а також не міг самостійно подати заяву до органу місцевого самоврядування з вимогами приватизації земельної ділянки, оскільки йому було повних 11 років на вказаний момент.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Крім цього, відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Згідно вимог ч. 1 та 4 ст. 116 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до вимог ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Крім цього, згідно вимог ст. 19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 та 3 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Разом з тим, згідно ч. 6 ст. 203 ЦК України, правочини що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи не працездатних дітей.

Виходячи з вимог передбачених ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсною частини.

Оскільки, ОСОБА_1 на момент приватизації даної земельної ділянки не виповнилося 14 років, то він не міг висловити свою думку стосовно участі у дольовій приватизації земельної ділянки шляхом подачі чи відмови у подачі вищевказаної заяви. Тому, питання про спільну часткову приватизацію земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої в місті Чугуєві Харківської області по вулиці Луговій будинок 22, було вирішено без урахування його думки.

На даний час ОСОБА_1 являючись співвласником земельної ділянки, фактично позбавлений права брати участь у вирішенні питань щодо безоплатної приватизації земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), тобто за цільовим призначенням згідно п. "г" ч. 1 ст. 121 Земельного Кодексу України та за призначенням категорії житлової та громадської забудови згідно п. «б» ч. 1 ст. ст. Земельного Кодексу України, відповідно до встановленої норми.

З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, як такі, що знайшли свої підтвердженні в ході розгляду справи і тому вони підлягають задоволенню.

Також суд вважає за необхідне здійснити перерозподіл часток співвласників земельної ділянки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 30, 31, 202, 203, 204, 205, 208, 215, 217, 328 ЦК України, ст. ст. 116, 118, 121 Земельного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 174, 208-215, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Чугуївської міської ради Харківської області, про визнання недійсною приватизації частини земельної ділянки - задовольнити.

Визнати приватизацію 1/4 частки земельної ділянки площею 0,1000 га у межах згідно з планом, кадастровий номер НОМЕР_5, розташованої у АДРЕСА_1, призначену для індивідуального житлового будівництва за Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданого 10.02.2005 року на підставі рішення ХХХVI сесії VI скликання Чугуївської міської ради Харківської області від 29.12.2004 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 554, вчинену ОСОБА_1 - недійсною.

Відновити право ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року у місті Чугуєві Харківської області, ІНПП НОМЕР_1, на безоплатну приватизацію земельної ділянки за цільовим призначенням (використанням) категорії житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ((присадибна ділянка)) відповідно до чинного Законодавства України.

Визнати за ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в місті Чугуєві Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_5, призначеної для індивідуального житлового будівництва, що розташована у АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3, яка народилася 10.12.1963 року в селі Тетлега Чугуївського району Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_5, призначеної для індивідуального житлового будівництва, що розташована у АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року в місті Чугуєві Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_5, призначеної для індивідуального житлового будівництва, що розташована у АДРЕСА_1.

Вважати в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 виданого 10.02.2005 року співвласниками земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_5, розташованої у АДРЕСА_1, - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області шляхом подачі через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня його проголошення - апеляції.

Суддя