Справа № 498/1543/15-ц
Номер провадження 2/498/53/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року смт. Велика Михайлівка

Великомихайлівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Рімашевської О.В.,

при секретарі судового засідання Правда Н.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Михайлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, з участю третьої особи ОСОБА_6, про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, визнання права власності на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В:

25.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 01.02.2014 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка Великомихайлівського району Одеської області. Вказаний будинок на праві власності належав ОСОБА_7, яка оформила нотаріально посвідчену довіреність на ім»я ОСОБА_3, передавши їй всі права щодо продажу вказаного будинку. Договір був укладений в простій письмовій формі, оскільки для нотаріального посвідчення договору необхідно було оформити права на земельну ділянку, виділену для обслуговування житлового будинку. Після оформлення необхідних документів стало відомо, що власник будинку ОСОБА_7 померла, внаслідок чого оформлення договору купівлі-продажу будинку за участю ОСОБА_3 стало неможливе. Також в позові зазначено, що на час оформлення договору користувачем будинку була ОСОБА_6, яка фактично придбала будинок за усним договором купівлі-продажу з ОСОБА_7, але будь яких своїх прав на будинок не оформлювала. Посилаючись на фактичне виконання укладеного між сторонами договору, неможливості посвідчення договору в нотаріальній конторі у звязку із смертю власника, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка Великомихайлівського району Одеської області, укладений 01.02.2014 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3, яка діяла від імені та в інтересах власника будинку ОСОБА_7 Також позивач просив визнати за ним право власності на зазначений будинок на підставі вказаного договору купівлі-продажу.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, дав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові, вказав, що він передав гроші в рахунок оплати будинку, фактично ним користується, але оформити право власності на придбаний будинок не має можливості, оскільки юридичний власник будинку помер, у зв»язку з чим втратила чинність довіреність, надана власником будинку ОСОБА_3 для продажу будинку.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі. Суду пояснив, що на момент укладення позивачем договору купівлі-продажу спірного будинку власник будинку ОСОБА_7 була жива, вона оформила довіреність, якою передала всі повноваження для продажу будинку ОСОБА_3, договір купівлі-продажу будинку містить всі істотні умови, фактично є виконаним, оскільки позивач передав кошти в рахунок оплати вартості будинку та йому була надана можливість користуватись будинком. Станом на 01.02.2014 року договір купівлі-продажу не міг бути посвідчений в нотаріальній конторі, оскільки у власника будинку не були оформлені документи на земельну ділянку, виділену для обслуговування будинку. Після оформлення всіх належних документів сторони дізнались, що власник будинку ОСОБА_7 померла, тому довіреність, видана нею на імя ОСОБА_3 з повноваженнями на вчинення дій з продажу будинку, анульована. Спадкоємці ОСОБА_7 не бажають оформлювати свої спадкові права на вказаний будинок, оскільки вважають його проданим. Представник вказує, що у позивача відсутня можливість вирішити питання в позасудовому порядку, у зв»язку з чим і був заявлений позов. Також представник позивача в обґрунтування заявлених вимог послався на зміни в законодавстві України в питанні обовязкової реєстрації договорів відчуження майна, які мали місце після 31.12.2012 року та відповідно до яких з 01.01.2013 року в Цивільний Кодекс України були внесені зміни в частині скасування державної реєстрації правочинів.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є сином померлої ОСОБА_7 Йому відомо, що його мати продала будинок № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка Великомихайлівського району; він звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_7, оформив свої спадкові права на земельну ділянку; на будинок не бажає оформлювати права, оскільки не вважає його таким, що належав матері, оскільки вона його продала. Вказав, що визнає позов у повному обсязі, вважає, що за позивачем має бути визнано право власності на спірний будинок. Надавши пояснення, відповідач подав клопотання про закінчення розгляду справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є дочкою померлої ОСОБА_7, яка за життя проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Потім її мати продала зазначений будинок. Отримала гроші за нього та переїхала жити до неї. Вказала, що вона після смерті матері звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вони з братом прийняли спадщину у вигляді земельної ділянки, вважає, що більше спадкового майна їх мати не мала, оскільки спірний будинок вона за життя продала. Оформлювати свої спадкові права на будинок вона не бажає, оскільки будинок проданий, на вказане майно не претендує. Позов визнала в повному обсязі. Надавши пояснення, відповідач заявила клопотання про закінчення розгляду справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в суді пояснила, що за життя ОСОБА_7 на її імя посвідчила в нотаріальній конторі довіреність, якою передала їй повноваження з оформлення для продажу та продажу будинку № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка. Це було зроблено для того, щоб оформити документи на укладення договору купівлі-продажу спірного будинку в нотаріальному порядку. Коли вона підготувала документи та прийшла до нотаріальної контори їй повідомили, що у звязку зі смертю ОСОБА_7 довіреність втратила чинність, тому договір купівлі-продажу будинку не може бути укладений в нотаріальному порядку. Також відповідач в судовому засіданні підтвердила, що вона уклала з позивачем договір купівлі-продажу будинку. Отримала за будинок кошти в повному обсязі, підтвердила справжність свого підпису на договорі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі. Надавши пояснення відповідач заявив клопотання про закінчення розгляду справи за її відсутності.

Третя особа ОСОБА_6 суду пояснила, що вона із сім»єю потребувала поліпшення житлових умов; до неї звернулась ОСОБА_7 яка запропонувала купити у неї будинок № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка. Вона погодилась. Правил оформлення договорів про передачу нерухомого майна вона не знає, тому вона та ОСОБА_7 звернулись до секретаря сільської ради та в її присутності вона передала ОСОБА_7 кошти за будинок, а ОСОБА_7 написала розписку про продаж будинку. Вона вважала, що цього достатньо. Вона деякий час проживала у будинку, після чого до неї звернувся позивач та запропонував придбати у неї будинок, вона погодилась, але оскільки її право власності на будинок не було оформлено, вона та ОСОБА_3 звернулись до ОСОБА_7 і ОСОБА_7, як юридичний власник будинку, оформила довіреність на ОСОБА_3, якій передала повноваження з укладення договору купівлі-продажу будинку. Потім вона брала участь в укладенні договору купівлі-продажу будинку між ОСОБА_3 та позивачем, підтвердила справжність свого підпису на договорі, вказала, що позивачем передані кошти в рахунок оплати вартості будинку, вона виїхала з будинку, будинком в теперішній час користується позивач, вона будь яких претензій до позивача не має. Вказала, що нотаріально посвідчити укладений договір купівлі-продажу будинку можливості немає у зв»язку зі смертю ОСОБА_7 Надавши пояснення, третя особа заявила клопотання про закінчення розгляду справи за її відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, справа підсудна суду.

Ст. 3 ЦПК України закріплено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом, у тому числі із правочинів. У ч. 1 ст. 334 ЦК України вказано, що право власності у набувача майна по договору виникає з моменту передачі майна, як що інше не встановлено договором; ч. 3 вказаної статті встановлено, що право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання чинності рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно з вимогами ст. 657 ЦК України, Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ст. 220 ЦК України, У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

Із свідоцтва про право власності від 28.12.2007 року вбачається, що будинок № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка Великомихайлівського району Одеської області на праві приватної власності належав ОСОБА_7 (а.с.8). Станом на 29.03.2016 року В Реєстрі прав власності на нерухоме майно власником даного будинку також зазначена ОСОБА_7 (а.с.74). Даний будинок не обтяжений забороною відчуження. (а.с.75).

До матеріалів справи додана копія заяви розписки від 22.12.2011 року, відповідно до якої ОСОБА_7 отримала гроші за проданий будинок № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка від покупця ОСОБА_6 в сумі 24000,00 грн. Вказана розписка підписана ОСОБА_7, справжність її підпису завірена секретарем Цибулівської сільської ради (а.с.15).

Із зазначених документів та пояснень ОСОБА_6, наданих в ході судового розгляду справи, судом встановлено, що фактично 22.12.2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений усний договір купівлі-продажу спірного будинку; через юридичну необізнаність сторони вважали договір укладеним; також із пояснень ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_7 на момент укладення договору купівлі-продажу будинку не мала всіх необхідних документів для нотаріального посвідчення договору. Факт проживання ОСОБА_6 із сім»єю в спірному будинку підтверджений довідкою Цибулівської сільської ради № 1040 від 16.10.2015 року (а.с.16).

На підставі зазначеного суд вважає, що ОСОБА_6 не набула права власності на спірний будинок, може вважатись користувачем спірного будинку, тоді як власником будинку залишилась ОСОБА_7

17.09.2013 року ОСОБА_7 нотаріально посвідчила довіреність, якою передала ОСОБА_3 повноваження продати належний їй будинок № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка за ціною та на умовах на розсуд ОСОБА_3, передавши останній всі повноваження з приводу оформлення документів для здійснення продажу нерухомого майна, підпису договорів та інше (а.с.17). У суду немає підстав ставити під сумнів вказану довіреність, оскільки вона посвідчена нотаріально, скріплена підписом власника будинку, справжність підпису власника будинку підтверджена нотаріусом. (а.с.17).

01.02.2014 року між ОСОБА_3, яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_7, та ОСОБА_1 в простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу будинку № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка Великомихайлівського району Одеської області, відповідно до якого сторони домовились про продаж будинку за 48000,00 грн., зазначили про повний розрахунок за продане домоволодіння. П. 1.3 договору передбачено, що нотаріальне посвідчення договору відкладено у звязку зі станом здоровя продавця та необхідністю підготувати документи, до 01.07.2014 року. Вказаний договір скріплений підписами сторін, крім того, договір містить підпис ОСОБА_6, як користувача будинку (а.с.18). В судовому засіданні всі учасники договору підтвердили справжність своїх підписів на договорі, добровільність укладення договору на умовах, зазначених в його тексті, також підтвердили факт виконання договору. Крім того, до матеріалів справи додана копія розписки ОСОБА_3 від 01.02.2014 року, в якій вона підтвердила факт отримання коштів від позивача в розмірі 48000,00 грн. в рахунок оплати вартості будинку (а.с.19). В суді ОСОБА_3 підтвердила факт отримання коштів.

Згідно з інформацією ДМС, ОСОБА_7 померла 28 травня 2014 року. У звязку зі смертю власника нерухомого майна, яке є предметом правовідносин купівлі-продажу, довіреність, видана на імя ОСОБА_3 втратила чинність, тому виконання п. 1.3 укладеного між сторонами договору купівлі-продажу домоволодіння в частині нотаріального посвідчення договору є неможливим.

Судом було встановлено, що після смерті ОСОБА_7 Іванівською районної державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа (а.с.36), згідно з якою спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняли її син ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_5М.(а.с.71). В судовому засіданні данні особи заявили, що вони не бажають оформлювати свої спадкові права на спірний будинок, оскільки за життя їх мати будинок продала, вони не вважають його спадщиною, будь яких претензій до позивача не мають, просили визнати договір купівлі-продажу спірного будинку дійсним.

Враховуючи все наведене, суд вважає встановленим, що спірний будинок на праві власності належить ОСОБА_7, яка померла. За життя ОСОБА_7 передала повноваження щодо продажу будинку ОСОБА_3, ОСОБА_3, діючи від імені ОСОБА_7, уклала з позивачем договір купівлі-продажу будинку в простій письмовій формі, договір містить всі суттєві умови, є фактично виконаним, ОСОБА_3 взяла на себе зобов»язання нотаріально посвідчити укладений договір, але у зв»язку зі смертю власника будинку учасники договору втратили можливість нотаріального посвідчення договору. Спадкоємці померлого власника будинку в суді підтвердили своє небажання оформлювати свої спадкові права на будинок з метою подальшого розпорядження майном. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про неможливість вирішення питання переходу права власності на нерухоме майно в позасудовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, як що сторони домовились відносно всіх суттєвих умов договору, що підтверджено письмовими доказами, та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним .

Суд встановив, що при укладенні договору сторони домовились про всі суттєві умови: визначили вартість продаваємого будинку, провели повний розрахунок правочину. На виконання умов договору відповідач ОСОБА_3 передала позивачу ключі від будинку, а користувач ОСОБА_6 звільнила будинок для проживання позивача. Також в судовому засіданні знайшов підтвердження факт неможливості посвідчення укладеного між сторонами договору купівлі-продажу будинку в нотаріальному порядку у зв»язку зі смертю його власника та небажанням спадкоємців реалізувати свої спадкові права на оформлення прав на спірний будинок.

При прийнятті рішення у справі суд приймає до уваги позицію представника позивача про те, що у зв»язку зі змінами законодавства, договори купівлі-продажу нерухомого майна, які були укладені після 01.01.2013 року та не були посвідчені нотаріально, можуть бути визнані дійсними в судовому порядку, оскільки 01.01.2013 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 року, за яким була скасована обов»язкова реєстрація договорів щодо нерухомого майна, тому правова позиція, викладена в п. 13 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" не може застосовуватись до спірних правовідносин, які виникли 01.02.2014 року.

Оцінивши всі дослідженні докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд дійшов до висновку про можливість визнання дійсним договору купівлі-продажу домоволодіння № 4 по вул. Куйбишева в с. Цибулівка Великомихайлівського району Одеської області, укладеного 01.02.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка діяла в інтересах та від імені власника ОСОБА_7, та визнання за позивачем права власності на зазначене домоволодіння.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,15,60,209,212-215 ЦПК України, 367 ЦПК України, ст.. ст. 209,220,657,375,376, 379,380,381,383 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі продажу домоволодіння № 4 по вул.. Куйбишева в с. Цибулівка Великомихайлівського району Одеської області, укладений 01 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка діяла в інтересах та від імені ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння № 4 по вул.. Куйбишева в с. Цибулівка Великомихайлівського району Одеської області, яке складається з житлового будинку під літ. «А», веранди під літ. «а», літньої кухні під літ. «Б», сараю під літ. «В», гаража під літ. «Г», вбиральні під літ. «Д», споруди № 1 огорожа, споруди № 2 - ворота.

Повний текст рішення складений 12 квітня 2016 року.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення, через Великомихайлівський районний суд Одеської області.

Головуючий: О.В. Рімашевська