Провадження № 2/359/2431/2016 Справа № 359/8259/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«10» березня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Шляхетко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі Київської області цивільну справу за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову, Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 РУСЬ», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання права власності, -

встановив:

27 жовтня 2015 року було відкрито провадження у цивільних справах за позовами вказаних позивачів, які були обєднані в одне провадження.

За змістом позовних вимог позивачі, які звернулися до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, просили:

- обєднати в одне провадження однорідні позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

- визнати за позивачем ОСОБА_1 з 10.03.2015 право власності на грошові кошти на вкладах та рахунках в розмірі 115633,97 грн., які він набув відповідно до Договору Банківського вкладу №53296-44.13 від 25 квітня 2014 року, укладеним між відповідачем і Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_4 РУСЬ»;

- визнати за позивачем ОСОБА_5 згідно договору відступлення права вимоги (цесії) №100315-1 від 10.03.2015 року відповідно до договору банківського вкладу №53296-44.13 від 25 квітня 2014 року статусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на суму 115633,97 грн.;

- визнати за позивачем ОСОБА_2 з 10.03.2015 право власності на грошові кошти на вкладах та рахунках в розмірі 109765,33 грн., які він набув відповідно до Договору Банківського вкладу №53296-44.13 від 25 квітня 2014 року 2014 року, укладеним між відповідачем і Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_4 РУСЬ»;

- визнати за позивачем ОСОБА_2 згідно договору відступлення права вимоги (цесії) №100315-4 від 10.03.2015 року відповідно до договору банківського вкладу №53296-44.13 від 25 квітня 2014 року статусу вкладника у значенні п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на суму 109765,33грн.;

В звязку з неявкою в судове засідання осіб, що беруть участь у справі, в тому числі у звязку з відсутністю відомостей про їх належне повідомлення, розгляд справи неодноразово відкладався.

В судове засідання, призначене на 10 березня 2016 року сторони та представники третіх осіб не зявились, від представника позивачів ОСОБА_6 надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог та повернення переплаченого судового збору, а також заява про залишення позову без розгляду (з урахуванням зменшеного раніше розміру позовних вимог) та розгляд справи без участі позивачів та представника позивачів.

Згідно з вказаними заявами представник позивачів адвоката ОСОБА_6, яка діє на підставі договорів про надання правової допомоги, укладених з позивачами, відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України та п.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» повідомила суду, що позивачі зменшують розмір позовних вимог з 225399,30 грн. до 90 гривень та просять постановити ухвалу про повернення переплаченого судового збору в розмірі: ОСОБА_1 669,13 грн., ОСОБА_2 610,45 грн..

Одночасно представник позивачів просить видати оригінали квитанцій про сплату судового збору для повернення суми переплаченого судового збору з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, посилаючись на «Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевих бюджетів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013 року.

Крім того, представником позивача до канцелярії суду подано заяву від 10.03.2016 року, в якій вона з урахуванням зменшеного раніше розміру позовних вимог до 90,00грн. просить залишити позов без розгляду та розглянути справу без участі представника позивачів та позивачів.

Дослідивши подану заяву, перевіривши повноваження представника, суд прийшов до висновку, що подані представником позивача заяви в частині повернення судового збору та залишення позову без розгляду підлягають задоволенню, а в частині видачі оригіналів квитанцій про сплату судового збору слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.31 ЦПК крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Відповідно до вимог п.1, 4 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (п.1); залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням)(п.4).

Чинний цивільний процесуальний кодекс України, а також Закон України «Про судовий збір» не містить обмежень щодо права позивачів спочатку зменшити розмір позовних вимог, а потім звертатись до суду із заявою про залишення позову без розгляду.

Враховуючи, що позивачі повідомили про зменшення позовних вимог, а також враховуючи, що відповідно до ставок судового збору, що були визначені ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакцій, чинній на момент сплати судового збору та подачі позовних заяв, які були здані на пошту до 01.09.2015 року, мінімальний розмір судового збору за позовними заявами майнового характеру становив 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та дорівнював 243 гривні 60 копійок, суд прийшов до висновку, що у звязку зі зменшенням позовних вимог позивачам слід повернути суму судового збору, яка була ними сплачена понад обовязкову ставку судового збору- 243 гривня 60 копійок.

При цьому суд враховує, що позивачами сплачено: ОСОБА_2 1097,66 грн. (а.с.1), ОСОБА_1 1156,34 грн. (а.с.12 ).

Таким чином, за вирахуванням 243 гривень 60 копійок, позивачам слід повернути: ОСОБА_2 854,06грн. (1097,66грн.-243,60грн), ОСОБА_1 912,74грн (1156,34грн.-243,60грн.).

Щодо заявленого клопотання про видачу позивачам оригіналів квитанцій судового збору, суд зауважує, що це не передбачено зазначеним представником позивачів «Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевих бюджетів», затвердженим наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013 року.

Так за змістом пункту 5 Порядку, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили (абзац 1пункту 5).

У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до органу Казначейства подається оригінал або належним чином засвідчена копія ухвали суду (абзац 5пунку 5).

Ухвала суду подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (у разі знаходження оригіналу документа на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до бюджету, в матеріалах судової справи та зазначення про це в ухвалі суду) (абзац 6 пункту 5).

Враховуючи наведене, а також ту обставину, що оригінали квитанцій про сплату судового збору приєднані до матеріалів справи та підтверджують сплату позивачами належного судового збору, в тій частині, що не підлягає поверненню, позивачам має бути видано копії зазначених квитанцій з посиланням на те, що оригінали знаходяться в матеріалах цивільної справи.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

За змістом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.2 вказаної статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, позивачів особі свого представника, подавши заяву про залишення їх позовів без розгляду, скористалися своїм процесуальним правом, в звязку з чим у суду не має підстав продовжувати подальший судовий розгляд даної цивільної справи поза волею позивачів та ухвалювати рішення по суті заявлених позовних вимог.

Сплачений позивачами судовий збір в сумі по 243 гривня 60 копійок кожним відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.ст.7 Закону України «Про судовий збір» поверненню не підлягає.

З урахуванням викладеного, керуючись п.п.1,4 ч.1 ст.207, ст.ст.208,209 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Повернути сплачений позивачами судовий збір на підставі даної ухвали та копій квитанцій, оригінали яких знаходяться в цивільній справі в Бориспільському міськрайонному суді Київської області №359/8259/15-ц, а саме:

- ОСОБА_2 854 гривні 06 копійок (вісімсот пятдесят чотири гривні шість копійок),

- ОСОБА_1 912 гривень 74 копійки (девятсот дванадцять гривень сімдесят чотири копійки).

Залишити без розгляду позовні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову, Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 РУСЬ», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання права власності.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом пяти днів з дня її проголошення, для осіб, які не були присутні в судовому засіданні під час її оголошення, з моменту отримання копії ухвали.

Суддя І. В. Муранова-Лесів