Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1066/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Белінська І. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

21.06.2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

ОСОБА_2 головуючої,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

при секретареві Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: відділ Держгеокадастру у Новомиргородському районі Кіровоградській області, Реєстраційна служба Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області про визнання договору оренди недійсним та скасування його державної реєстрації, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 В.В. на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 10.03.2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: відділ Держгеокадастру у Новомиргородському районі Кіровоградській області, Реєстраційна служба Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області,- про визнання договору оренди недійсним та скасування його державної реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки загальною площею 2,9608 га, яка розташована на території Кам?янської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до договору оренди землі №80 від 18.04.2011 року він передав зазначену земельну ділянку в оренду ОСОБА_6 Вказував на те, що при підписанні договору не було узгоджено істотні умови договору, а тому деякі графи у договорі залишилися незаповненими. Зазначав, що відповідач самостійно на власний розсуд заповнив пусті графи договору оренди землі та зареєстрував його у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі, про що у Державному реєстрі земель зроблено запис № 00065 від 30.05.2011 року.

Зважаючи на викладене, просив суд визнати недійсним договір оренди землі № 80, укладений позивачем та відповідачем від 18.04.2011 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі Кіровоградської області запис у Державному реєстрі земель від 30.05.2011 року за № 00065 як такий, що було вчинено під впливом обману з боку відповідача, та скасувати його державну реєстраціюю

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 10.03.2016 року зазначений позов задоволено, вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що суд не врахував те, що договір насправді укладений не у квітні, а у травні 2011 року, а також вказує на те, що позивач у період з 2011 р. до 2015 р. отримував орендну плату за користування земельною ділянкою, що свідчить про волевиявлення та схвалення позивачем укладення і визнання дійсності підписаного ним договору. Посилається на те, що 26 листопада 2015 року позивач підписав угоду №7 про зміну та доповнення до оскаржуваного договору оренди землі та акт приймання-передачі земельної ділянки за цією угодою, якими встановлено новий строк користування земельною ділянкою з 01 травня 2011 року до 31.12.2021 року.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_8, відповідача ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_9, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вирішила, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, та підтверджується матеріалами справи що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0080 загальною площею 2.9608 га, яка розташована на території Камянської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №148534 від 22.04.2011 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 00157.(а.с.7)

У зазначеному державному акті зазначається, що його видано на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 вересня 2010 року № 1365 Новомиргородської державної нотаріальної контори Кіровоградської області.

На підставі доданої позивачем до позовної заяви ксерокопії договору оренди земельної ділянки (а.с.5) та витягну з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.111) суд встановив, що 18 квітня 2011 року ОСОБА_5 уклав договір оренди землі № 80 щодо земельної ділянки № 80 загальною площею 2,96 га, у тому числі рілля 2,96 га для ведення сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Камянської сільської ради, про передачу її в оренду ОСОБА_6, який був в подальшому зареєстрований у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі Кіровоградської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.05.2011 року за № 00065.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на час укладення договору позивач не був власником зазначеної земельної ділянки, оскільки Державний акт про право власності на неї отримав лише 22.04.2011 року ( до підписання договору оренди), а тому не мав права розпоряджатися нею, зокрема, укладати договір оренди. Суд дійшов до висновку про невідповідність з цих підстав договору вимогам ч.1ст.203 ЦК України.

При цьому суд задовольнив позов з підстави, яка була, начебто доповнена позивачем у додаткових письмових поясненнях, поданих до суду першої інстанції суду.

Проте з таким висновком суду не можна погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення. ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно із ч.2ст.31 ЦПК України до початку розгляду судом справи по суті позивач, зокрема, має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач пред»явити зустрічний позов.

В матеріалах справи письмова заява позивача або його представника про зміну підстави позову відсутня. До матеріалів справи долучені письмові пояснення ОСОБА_10, подані її представником ОСОБА_8 04.02.2016 року (а.с.52). Навіть якщо вважати, що подання письмових пояснень ОСОБА_10 до цієї справи є помилкою, такий документ не є заявою позивача про зміну підстави позову. В матеріалах справи відсутні відомості про вручення відповідачу заяви про зміну підстави позову, що позбавило першого права надати свої заперечення та докази на їх підтвердження. Оскільки суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, апеляційним судом, відповідно до ч.2ст.303 ЦПК України, були прийняті письмові докази відповідача, яким він обґрунтовував доводи апеляційної скарги щодо дати укладення договору.

Так, до апеляційної скарги ОСОБА_6 подав належним чином завірену копію примірника договору оренди земельної ділянки №80, укладеного між сторонами 18.05.2011 року, та акт приймання- передачі земельної ділянки від 18.05.2011 року (а.с.156-160), які знаходяться у відділі Держгеокадастру у Новомиргородському районі Кіровоградської області, і які свідчать про те, що насправді спірний договір було укладено 18.05.2011 року, а не 18.04.2011 року, тобто після видачі ОСОБА_5 державного акта про право власності на земельну ділянку.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвело до неповного з»ясування обставин, які мають значення для ухвалення рішення, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, що відповідно до пп.1-3ч.1ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення в апеляційному порядку.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.1 ЦПК України).

Оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об»єктами оренди землі є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи. у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. (ст.ст.1, 3, ч.1ст.4 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку, земельна ділянка належить позивачу на підстав свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.09.2010 року № 1365 Новомиргородської державної нотаріальної контори Кіровоградської області.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок смерті.

Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, в усякому випадку земельна ділянка належала позивачу з часу відкриття спадщини. За тих обставин, що суд першої інстанції відмовив позивачу у задоволенні його позовних вимог про визнання договору недійсним з підстав, передбачених ст.230 ЦК України, ст.15 Закону України «Про оренду землі» рішення у цій частині сторонами ( мотивувальна частина) не оскаржене в апеляційному порядку, і позивач не навів обставин, які б свідчили про порушення його прав тим, що, як стверджує його представник, договір оренди земельної ділянки було укладено до набуття ним права власності на землю. Факт підписання договору позивачем не оспорюється, умови договору сторонами виконані і виконуються, факт одержання орендної плати позивачем не заперечується. Договір оренди пройшов державну реєстрацію, крім того, 26.11.2015 року сторони уклали угоду №7 про зміну і доповнення договору оренди землі, яким змінили та доповнили новими умови договору оренди, а також підтвердили дійсність договору оренди (п.6 угоди а.с.69). Ці обставини свідчать про те, що волевиявлення позивача на момент укладення договору оренди землі було вільним і відповідало його внутрішній волі.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, і відповідно наявності підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 303, 304. 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_9 задовольнити.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 10.03.2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позову до ОСОБА_6 про визнання договору оренди землі недійсним та скасування його державної реєстрації.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів з дня набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧА: І.М.Белінська

СУДДІ: В.А.Франко

ОСОБА_4