Справа № 372/3324/15-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/1347/16 Доповідач у 2 інстанції Антоненко В. І.
Категорія 46 02.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

02 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Сушко Л.П., Кулішенка Ю.М.,

за участю секретаря - Вербової І.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, у якому просила усунути перешкоди у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою площею 0,0207 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 перенести літній душ за межі вказаної ділянки. В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що без її згоди на належній їй земельній ділянці відповідачка облаштувала літній душ, вчиняє дії щодо перешкоджання користуванню цієї ділянкою позивачем, порушуючи її право власності.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2015 року позов задоволено. Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_3 земельною ділянкою площею 0,0207 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 перенести літній душ за межі вказаної ділянки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивачеві ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0207 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також розташований на цій ділянці житловий будинок, що підтверджується державним актом, абрисом, актом встановлення меж, іншими матеріалами справи.

Відповідач ОСОБА_2, яка є власником суміжної земельної ділянки під АДРЕСА_2 незаконно влаштувала на межі суміжних земельних ділянок та частково території належної позивачеві земельної ділянки літній душ, користується ним всупереч волі власника, розташування цієї споруди унеможливлює встановлення огорожі між суміжними ділянками, що підтверджується актами, ситуаційним планом, фототаблицями, схемою розташування, іншими матеріалами справи.

07 липня 2015 року рішенням виконкому Обухівської міської ради № 462 позивачеві було надано дозвіл на встановлення огорожі земельної ділянки по межі ділянок сторін, що підтверджується рішенням.

15 червня 2015 року земельною комісією Обухівської міської ради було встановлено порушення земельного законодавства, відповідачеві рекомендовано усунути невідповідність норм законодавства шляхом перенесення літнього душу, однак станом на час ухвалення рішення суду першої інстанції добровільно відповідач цього не зробила, що підтверджується актом.

Межі земельних ділянок сторін визначені актом від 01 грудня 2015 року, що підтверджується актом, ситуаційним планом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з положень ст.ст. 78, 81, 116, 118, 125, 126, 152, 153 ЗК України, ст.ст. 204, 319, 321, 373, 386, 387, 391 ЦК України та прийшов до правильного висновку про доведеність позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.2 ст.95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Оскільки відповідач без належних правових підстав чинить перешкоди позивачеві у користуванні земельною ділянкою, таке порушення прав позивача слід усунути в судовому порядку.

Заперечення відповідача суд першої інстанції вважав необґрунтованими, оскільки вони не ґрунтуються на належних і допустимих доказах, не містять обставин, які б слугували достатньою правовою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Зокрема, суд прийняв до уваги, що літній душ (душова кабіна) збудована відповідачем без будь-яких дозволів чи правових підстав, відповідач не має зареєстрованого в установленому законом порядку права власності на цю споруду, що визнається сторонами. При цьому доводи представника відповідача про відсутність потреби у оформленні такого об'єкта нерухомого майна суперечать закону. Факт перебування споруди саме в межах належної позивачеві земельної ділянки підтверджується письмовими доказами, зокрема державним актом, офіційними документами спеціалізованої геодезичної організації, які є допустимими, а покази свідків щодо цієї обставини суд вважав недопустимими і такими, що не можуть покладатись в основу рішення. Перебування літнього душу протягом тривалого періоду без зміни місця розташування не породжує у відповідача будь-яких передбачених законом прав.

Доводи відповідача про необхідність належного відновлення меж суміжних ділянок, неправомірність дій позивача щодо пошкодження старої огорожі, не можуть прийматись судом до уваги при вирішенні цього спору, оскільки виходять за межі заявлених у справі позовних вимог та суперечать принципу диспозитивності цивільного судочинства. Заява відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню, зважаючи на дійсний характер спірних правовідносин, межі позовних вимог, які вказують та те, що порушення прав позивача як власника земельної ділянки станом на час вирішення справи тривають, літній душ досі перебуває на чужій земельній ділянці, тому вимоги негаторного позову про усунення триваючого правопорушення суд правомірно визнав обґрунтованими, а посилання на сплив позовної давності - безпідставними.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: