29.09.2016 Єдиний унікальний номер 205/2249/16-ц
Справа №2/205/1567/16
29 вересня 2016 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Шавули В.С.
за участю секретаря Перцевої М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
17 березня 2016 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даною позовною заявою (а.с. 6-9).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою. В період шлюбу сторони придбали квартиру АДРЕСА_1, яка є їх спільною власністю. Із вересня 2011 року позивач не проживав у вказаній квартирі, переїхавши жити до батьків. Відповідачка проживала у вказаній квартирі тривалий час, але за житлово-комунальні послуги оплату не здійснювала, у зв'язку із чим, утворилась значна заборгованість. Після чого вона переїхала із даної варти рита не проживає в ній.
У вересні 2014 року позивач сплатив по рахункам за житлово-комунальні послуги борги, що утворились по квартирі АДРЕСА_1 на суму 15 020,48 грн.
Позивач неодноразово звертався до відповідачки із вимогою сплати половини боргу за житлово-комунальні послуги по вказаній квартирі, але вона на теперішній час не відреагувала на вимоги. За період з 08.09.2014 року по 01.03.2016 року загальна заборгованість за житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 становить 11 456,57 грн.
Враховуючи вищевикладене та на обґрунтування викладених у позові, позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути із відповідачки на свою користь борг по сплаті за надані житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 з урахуванням 3% річних та індексу інфляції в загальній сумі 12 346,83 грн. та судові витрати.
Позивач у судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 71).
Відповідачка в судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилала. Крім того, до суду повернулись конверти з відправленням, що направлялись відповідачці із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 39-41, 43-69, 91-92).
У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
В ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 05 лютого 2008 року сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 (а.с.15), власниками якої являються в рівних частках (по ? частині) (а.с.19).
Починаючи із 16 листопада 2015 року ОСОБА_2 є зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 31).
Основним квартиронаймачем вказаної квартири є ОСОБА_2
Станом на вересень 2014 року загальна сума нарахувань та заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг становила 13 779,66 грн., а також за послуги газопостачання станом на серпень 2014 року в сумі 798,13 грн. та електропостачання в сумі 280,33 грн. (а.с. 25-26).
ОСОБА_1 здійснено оплату заборгованості, що утворилась по оплаті житлово-комунальних послуг та поточних платежів по квартирі АДРЕСА_1, про що свідчать квитанції про оплату (а.с. 24,27).
Із виписки щодо стану рахунків по комунальним службам за адресою: АДРЕСА_2, станом на березень 2016 року загальна сума заборгованості по житлово-комунальним становить 11 456,57 грн. (а.с. 28).
Відповідно до ст.. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно зі ст.. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.
Згідно ст.. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.
У відповідності до вимог ст.. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.
Відповідно до ст.. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку, що відповідачка не виконує свої зобовязання як власника спільної із позивачем нерухомої власності, а саме: квартири АДРЕСА_1, щодо утримання квартири та оплати житлово-комунальних послуг.
Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованим, доведеними з його боку, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви було оплачено судовий збір, і його вимоги задоволено із відповідачки належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526,530,610,611,625 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 88,197, 209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, ?
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 12 346,83 грн. (дванадцять тисяч триста сорок шість грн.. 83 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна грн.. 20 коп.).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.С. Шавула