У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

НагорнякаВ.А., Писаної Т.О., ЮровськоїГ.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_4 про виселення, зняття з реєстраційного обліку та скасування державної реєстрації, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому позивач просив виселити ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1, зняти ОСОБА_4 з реєстраційного обліку та скасувати державну реєстрацію.

Позивач посилався на те, що 18 грудня 2006 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_4 суму кредиту в розмірі 240 тис. дол. зі строком повернення 18 грудня 2027 року.

На забезпечення виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором перед банком, 18 грудня 2006 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, за умовами якого останній передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, Подільським районним судом м. Києва 31 липня 2009 року було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» суми заборгованості за кредитним договором.

На підставі вказаного судового наказу відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції 10 липня 2014 року відкрито виконавче провадження № 43940966. Для виконання судового наказу банку необхідно виселити мешканців, що проживають у вказаній вище квартирі та реалізувати її на прилюдних торгах в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

05 червня 2014 року банк направив ОСОБА_4 вимогу про виселення його з вказаної квартири. Проте, вимога залишилась не виконаною. Оскільки відповідач відмовляється в добровільному порядку виселитись з вказаної квартири, позивач просив виселити його в судовому порядку.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року, у задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Родовід Банк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 18 грудня 2006 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 15.3/ІЖ-214.06.1, відповідно до умов якого банк надав позичальнику ОСОБА_4 кредит на купівлю квартири на загальну суму 240 тис. дол. США зі строком повернення 18 грудня 2027 року включно.

На забезпечення виконання зобов'язань 18 грудня 2006 року між ОСОБА_4 та ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передає ВАТ «Родовід Банк» в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

31 липня 2009 року Подільським районним судом м. Києва видано судовий наказ № 2-Н-524/09 про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 893 166 грн 10 коп.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ДжулайЮ.Ю. від 10 липня 2014 року відкрито виконавче провадження № 43940966 з виконання вказаного судового наказу.

Згідно з листом-вимогою від 05 червня 2014 року № 18.1-11-6.6/3111 ОСОБА_4 було повідомлено про добровільне звільнення з займаної ним квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно з п. 3.1.3 договору іпотеки іпотекодержатель має право на свій розсуд: застосувати механізм позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному у застереженні про задоволення вимог іпотекодержателя (п. 3.2 цього договору) шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем або передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання; звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса; звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 3.2.1.10 договору іпотеки іпотекодавець та всі мешканці зобов'язані добровільно звільнити нерухоме майно протягом одного місяця з дня отримання повідомлення про продаж предмета іпотеки.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було звернуто стягнення на предмет іпотеки або доказів передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, а тому дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відхилити.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

НагорнякВ.А. Писана Т.О. ЮровськаГ.В.