Справа № 300/780/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого: Павліченка С.В.

суддів: Бондаренка Ю.О., Куцина М.М.

при секретарі: Сочка І.І.

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду від 01 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Тишівської сільської ради Воловецького району, третьої особи Воловецького районного управління юстиції про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування ,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тишівської сільської ради Воловецького району, третьої особи Воловецького районного управління юстиції про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що його баба ОСОБА_2 1950 року побудувала житловий будинок №27 в с.Тишів Воловецького району Закарпатської області.

30.05.2000 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла позивачу ОСОБА_1 11.12.2006 року ОСОБА_2 померла, проте за життя правовстановлюючих документів на житловий будинок не виготовлено.

У зв'язку з цим позивач не може оформити спадщину, а тому просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок №27 в с.Тишів Воловецького району Закарпатської області в порядку спадкування за заповітом.

Рішенням Воловецького районного суду від 01 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 померла 11.12.2006 року згідно свідоцтва про смерть серії І-ФМ №039736 від 12.12.2006 року і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно (а.с.4).

Згідно з заповітом, посвідченим секретарем виконкому Тишівської сільської ради 30.05.2000 року, ОСОБА_2 все своє майно заповіла внукові ОСОБА_1 (а.с.9).

З довідки виконкому Тишівської сільської ради від 08.09.2015 року №860 випливає, що спадщину після смерті ОСОБА_2 фактично прийняв її син ОСОБА_3, який на час смерті матері був зареєстрований та проживав у будинку №27 в с.Тишів (а.с.27).

Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Іншим вагомим елементом для визначення права власності на нерухоме майно є дотримання умов, які закон повязує з процесом оформлення права власності на це майно. Такими умовами, згідно з вищезгаданою нормою Закону, є прийняття нерухомого майна до експлуатації та його державна реєстрація. До завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

З відповіді на запит суду завідуючої Воловецької державної нотаріальної контори №395/01-16 від 02.11.2015 року вбачається, що згідно даних Спадкового реєстру, Алфавітної книги обліку спадкових справ та Книги обліку і реєстрації спадкових справ Воловецької держнотконтори спадкова справа за померлою 11.12.2006 року ОСОБА_2 не заводилась. Відповідно до даних Спадкового реєстру, інформація щодо заповіту, копія якого міститься в матеріалах справи відсутня (а.с.52).

Крім того, позивачем ОСОБА_1 не надано доказів, які свідчать про те, що померла ОСОБА_2 на законних підставах володіла на праві приватної власності житловим будинком №27 в с.Тишів, Воловецького району Закарпатської області.

В п.23 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд першої інстанції повно й всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про те, що позов ОСОБА_1 є необгрунтованим, не підтверджений належними, достатніми та допустимими доказами, у зв'язку з чим задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області , -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Воловецького районного суду від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді