Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/843/16 Головуючий у суді І-ї інст ОСОБА_1
Доповідач Суржик М. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

29.03.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі : головуючого : судді Суржика М.М.,

суддів : Авраменко Т.М., Кіселика С.А.,

при секретарі Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі Банк) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по укладеному договору № 252205-cred від 23.09.2008 року (далі договір) у розмірі 3466,20 доларів США, що за курсом НБУ 23,08 грн. за 1 долар, еквівалентно 79999,90 грн..

Банк зазначив, що 23.09.2008 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит в розмірі 2500 доларів США, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку встановлених кредитним договором. Оскільки відповідач не виконав умов договору у нього станом на 05.11.2015 року утворилася заборгованість, яка складається з 1732,46 доларів США заборгованості за кредитом та 5508,47 доларів США заборгованості по процентам.

23.09.2010 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області винесено рішення по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитом в сумі 2211,54 доларів США.

Тому, з урахуванням вже стягнутої з відповідача судом суми, позивач просить стягнути з відповідача 3466,20 доларів США.

Рішенням суду в позові відмовлено з підстав пропущення Банком строків позовної давності.

Не погоджуючись з рішенням суду в скарзі Банк зазначив, що при постановленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Просили рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ої інстанції на підставі досліджених доказів правильно встановлено, що 23.09.2008 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 252205-cred, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 2500 доларів США, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку встановлені договором.

Відповідач не виконав умови договору, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 17714,34 грн..

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.09.2010 року за позовом Банку з відповідача стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 17714,34 грн..

При винесенні оскаржуваного рішення суд врахував, що на підставі ст. 264 ЦК України позовна давність була перервана пред'явленням позову до відповідача і після винесення 23.09.2010 року рішення Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області перебіг позовної давності почався заново.

Також, судом враховано, що сторони договору встановили в пункті 5.7 договору строк позовної давності у пять років. Отже, строк позовної давності закінчився 23.09.2015 року, а позовна заява подана 10.12.2015 року з порушенням строку позовної давності.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як вбачається з рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.09.2010 року, позов Банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом задоволено, а зустрічний позов про звільнення від сплати штрафу та розірвання договору кредиту ухвалою суду залишено без розгляду у звязку з неявкою ОСОБА_2 до суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що договір між сторонами діє до теперішнього часу.

Так, пунктом 6.1 договору передбачено, що договір вступає в законну силу з моменту підписання договору сторонами та діє в обємі перерахованих коштів до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання процентів за користування кредитом, передбачених умовами договору та ЦК України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що нарахування процентів за користування кредитом після ухвалення судового рішення до його фактичного виконання передбачено в межах строку позовної давності.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що розрахунки Банку щодо заборгованості проведені правильно, і з відповідача на користь Банку підлягають стягненню прострочена заборгованість за процентами, яка , з урахуванням зазначеного рішення суду, складає 3466,20 доларів США.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати, понесені Банком при зверненні з позовом до суду та при подачі апеляційної скарги, колегія суддів покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст.303,307, 309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2016 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість по кредитному договору №252205-cred від 23.09.2008 року у розмірі 3466 (три тисячі чотириста шістдесят шість),20 доларів США та 2557 (дві тисячі пятсот пятдесят сім)грн..80 коп. судових витрат.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді