Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/372/16-ц

11 березня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Флоряк Д.В.,

секретаря Буратчук О.В.,

з уч. позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката Селяніна В.О.,

відповідача - ОСОБА_3,

представника третьої особи - служби у справах дітей Надвірнянської РДА - Боднарук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, про усунення перешкод та визначення способу участі батька у вихованні дитини ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, який в ході судового розгляду уточнив, до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, про усунення перешкод та визначення способу участі батька у вихованні дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги мотивує тим, що з 27.09.2011 року перебував у шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_3, який між ними розірвано згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 25.11.2014 року. В шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка залишилася проживати разом з матір'ю. Після розірвання шлюбу відповідачка почала перешкоджати йому як батькові дитини бачитися з дочкою, безперешкодно з нею спілкуватися. Дані обставини призвели до того, що він був вимушений звертатись до Надвірнянської райдержадміністрації із заявою, в якій просив визначити йому спосіб участі у вихованні його дочки ОСОБА_5 і зобов'язати ОСОБА_3, та інших осіб, з якими проживає дитина, не чинити перешкоди у спілкуванні дитини з ним. Розпорядженням Надвірнянської РДА від 21 квітня 2015 року було встановлено час та місце його зустрічей з донькою ОСОБА_5 у присутності матері, а саме: першу та третю суботу кожного місяця з 13.00 год. до 17.00 год. та другу і четверту неділю кожного місяця з 13.00 год. до 17.00 год. Окрім цього ОСОБА_3 та інших осіб, з якими проживає дитина, було зобов'язано не чинити йому перешкоди у спілкуванні дочки з батьком. Після отримання такого розпорядження РДА ОСОБА_3 з травня до вересня 2015 року не чинила йому перешкод у побаченні з дитиною, однак з вересня 2015 року ОСОБА_3 від виконання даного рішення почала ухилятися, а з жовтня 2015 року це стало систематичним. У дні і години, визначені Надвірнянською РДА, як час його побачень з донькою ОСОБА_5, відповідачка почала не допускати його до зустрічей дитиною, не надавала можливості спілкуватися з нею в телефонному режимі. Від пояснень такої своєї поведінки з цього приводу відповідачка ухилялась. Його спроби побачитись із донькою у встановлений рішенням РДА час, присікались відповідачкою. Він ніколи не відмовлявся від виховання дитини, любить і позитивно впливає на доньку, регулярно сплачує аліменти, також здійснює додаткове її матеріальне забезпечення. Він бажає приймати участь у здійсненні своїх батьківських прав щодо виховання та спілкування з донькою, має можливість і бажання сприяти організації дозвілля своє доньки у вихідні і святкові дні, зокрема в такі дні поїхати з дитиною в м.Івано-Франківськ, де об'єктивно є більше можливостей для дозвілля дитини такого віку, як його донька. Оскільки відповідачка не має бажання йти йому назустріч в цих питаннях, він просив суд в уточнених позовних вимогах визначити йому спосіб участі у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_5 шляхом встановлення часу для систематичних побачень без присутності матері але без права виїзду за межі м.Надвірна в першу та третю суботу кожного місяця з 12.00 год. до 18.00 год., кожну другу і четверту неділю з 12.00 год. до 18.00 год., а також в ці дні з правом виїзду за межі м.Надвірна тільки в присутності матері, в Свято Миколая, Новорічні, Різдвяні та Великодні свята - по чотири години, якщо такі припадають не на день побачень і зобов'язати ОСОБА_3 не чинити йому перешкод в побаченні з дитиною у визначені судом дні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав в уточненому варіанті, суду пояснив, що він з відповідачкою на сьогоднішній день дійшли компромісу у вирішенні питання його участі у спілкуванні та виховання їх спільної дитини, та з врахуванням віку дитини, просить суд постановити рішення, яким встановити наступний спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 для систематичних побачень у присутності матері ОСОБА_3, з правом виїзду за межі м.Надвірна, а саме: в першу та третю суботу кожного місяця з 12.00 год. до 18.00 год.; кожну другу і четверту неділю з 12.00 год. до 18.00 год.; у святкові дні: Свято Миколая; Новорічні свята, Різдво Христове (Різдвяні свята); Пасха (Великодні свята) - по чотири години, якщо такі припадають не на день побачень, та зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди йому, як батькові дитини, у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_5.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала повністю, підтвердила суду, що вона з позивачем дійшли згоди щодо участі батька у житті дитини, тому не заперечує щодо встановлення способу участі батька дитини ОСОБА_1 у вихованні дочки ОСОБА_5 шляхом встановлення часу для систематичних побачень у її присутності, як матері, з правом виїзду за межі м.Надвірна, а саме: в першу та третю суботу кожного місяця з 12.00 год. до 18.00 год.; кожну другу і четверту неділю з 12.00 год. до 18.00 год.; у святкові дні: Свято Миколая, Новорічні свята, Різдвяні свята, Великодні свята - по чотири години, якщо такі припадають не на день побачень, та зобов'язується не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Просить суд дані уточнені позовні вимоги задоволити.

Представник служби у справах дітей Надвірнянської РДА як органу опіки та піклування, в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову з врахуванням уточнених позовних вимог, оскільки такі вимоги цілком відповідають інтересам малолітньої дитини, а час побачень з дитиною має бути зручним як для її матері, так і для самої дитини.

Вислухавши сторони, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з"ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Судом встановлено, що сторони по справі з 27.09.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 25.11.2014 року (а.с.6). В шлюбі в сторін народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7), яка залишилася проживати разом з матір'ю.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Судом також встановлено, і даний факт не заперечується сторонами, що відповідачка по справі почала перешкоджати позивачу, як батькові дитини, бачитися з їх спільною дочкою, безперешкодно з нею спілкуватися. Дані обставини призвели до того, що позивач звернувся до Надвірнянської райдержадміністрації із заявою про визначення йому способу його участі у вихованні дочки ОСОБА_5 і просив зобов'язати ОСОБА_3, та інших осіб, з якими проживає дитина, не чинити перешкоди у спілкуванні дитини з ним.

Розпорядженням Надвірнянської РДА від 21 квітня 2015 року (а.с.9) було встановлено час та місце зустрічей позивача з донькою ОСОБА_5 у присутності матері, а саме: першу та третю суботу кожного місяця з 13.00 год. до 17.00 год. та другу і четверту неділю кожного місяця з 13.00 год. до 17.00 год. Окрім цього ОСОБА_3 та інших осіб, з якими проживає дитина, було зобов'язано не чинити йому перешкоди у спілкуванні дочки з батьком.

Зазначене розпорядження РДА відповідач ОСОБА_3 з травня до вересня 2015 року виконувала і не чинила позивачу перешкод у побаченні з дитиною, однак з вересня 2015 року ОСОБА_3 від виконання даного рішення почала ухилятися, не надавала позивачу можливості бачитися та спілкуватися з малолітньою дитиною, а з жовтня 2015 року це стало систематичним.

З акту№215 від 28.01.2016 року, складного депутатом Надвірнянської міської ради, вбачається що 24.01.2016 року позивач в його присутності намагався вирішити питання виконання розпорядження Надвірнянської РДА, однак двері помешкання не відчинили (а.с.10).

Як передбачено ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Положенням ст. 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами».

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Саме про це свідчить і практика Європейського суду з прав людини, зокрема дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України») та правові позиції Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справи від 25.03.2015р., від 04.02.2015р.); Верховного Суду України ( справа № 6-1598/цс15).

Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно. (ст. 157 СК України ).

Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Слід зазначити, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків (ст. 158 СК України ). І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов'язків з виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування з дочкою, та враховуючи вік дитини, якій тільки в квітні 2016 року виповнюється чотири роки, доцільним є одночасні зустрічі батька з дочкою в присутності матері дитини.

При визначені часу спілкування позивача з малолітньою дитиною, суд враховує, що позивач, як батько, має право на особисте спілкування з дочкою, а також суд враховує вікові особливості дочки, і вважає, що в цьому віці дитини уточнені позовні вимоги позивача щодо спілкування з дочкою у присутності матері не суперечать інтересам дитини, не перешкоджають її нормальному розвитку і відповідають обсягу обов'язків та прав батька щодо його дитини.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до вимог частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідачка ОСОБА_3 визнала позов, погодилася з уточненими позовними вимогами та згідна, щоб їх задоволити.

У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення в позові.

Встановленим фактам, що підтверджені письмовими матеріалами справи, відповідають сімейні правовідносини.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, у відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачка визнала позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині слід задоволити, оскільки такий спосіб направлений на уникнення між сторонами конфліктів, забезпечення дитині спокійного психологічного розвитку та зростання.

На підставі наведеного, ст. ст. 7, 141, 153, 157-159 СК України, керуючись ст.ст. 11, 60, 61, 209, 212, 213-218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди батькові ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити наступний спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_5 для систематичних побачень у присутності матері ОСОБА_3 з правом виїзду за межі м.Надвірна:

-в першу та третю суботу кожного місяця з 12.00 год. до 18.00 год.;

-кожну другу і четверту неділю з 12.00 год. до 18.00 год.;

-побачення у святкові дні: Свято Миколая; Новорічні свята, Різдво Христове (Різдвяні свята); Пасха (Великодні свята) - по чотири години, якщо такі припадають не на день побачень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 12.03.2016 року.