Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/326/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Ковальчука М.

секретаря Дворак Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олевськ цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі позивач, кредитор, ОСОБА_2) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтував наступним:

06 березня 2013 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н від 06.03.2013 року, згідно якого відповідач по справі отримує кредит в розмірі 1100,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач в свою чергу сплачує кредитору проценти за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складають між ним та банком Договір.

ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, проте відповідач взятих на себе зобовязань за договором не виконав, в звязку з чим станом на 30.04.2016 року утворилася прострочена заборгованість в розмірі 12880,83 гривень, яку позивач по справі просить стягнути з відповідача.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.38).

Відповідач в судове засідання не зявивсь, але надав заперечення (а.с.47) в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» у звязку з пропуском строків позовної давності (а.с.51,52).

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеного кредитного договору, 06 березня 2013 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 1100,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», згідно п. 1.1. Статуту ПАТ КБ «Приват Банк» (а.с.36).

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно заяви від 06.03.2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» відкрив картковий рахунок на ім'я відповідача. Відповідач підписав анкету -заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що він згоден з тим, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач погодився з тим що він зобов'язується регулярно ознайомлюватися на сайті Приватбанку зі змінами Умов та Правилами надання банківських послуг та їх виконувати. Підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складають між нею та банком Договір, що підтверджується особистим підписом відповідача у заяві (а.с.5).

При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання - є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором.

Відповідач взятих на себе зобовязань за договором не виконав, в звязку з чим станом на 30.04.2016 року утворилася прострочена заборгованість. Сума заборгованості становить 12880,83 гривень, яка складається із:

заборгованість за кредитом 933,22 гривень;

заборгованість по процентам за користування кредитом 8158,05 гривень;

заборгованість за пенею та комісією 2700,00 гривень (а.с.4).

Крім того, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якого при порушенні позичальником строків платежів по грошовому зобовязанню позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. Так має місце штраф: 500 гривень фіксована частина; 589,56 гривень процентна складова.

Сутність кредитного договору передбачена ч. 1 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України.

Згідно вимог норм ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів в розуміння ст. 57-59 ЦПК України з приводу щодо виконання зобовязання.

Окрім того, посилання відповідача на сплив строку позовної давності не може братися судом до уваги, так як відповідно до вимог ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до Правил користування карткою, строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця.

Заявою про надання кредитних коштів та відкриття картрахунку передбачено, що дія Договору розпочинається з моменту підписання заяви, відкриття картрахунку та отримання грошових коштів.

Статтею 626 ЦК України зазначено, що Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

З позовом з приводу того, що зазначеним Договором порушені її права як споживача позивач до суду не звертавсь.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Таким чином, уклавши зазначений Кредитний договір сторони досягли згоди і передбачили договором те, що якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк і момент досягнення домовленості з цього приводу слід вважати, що настав.

З урахуванням зазначеної домовленості, строк дії Кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну його дії. Оскільки відповідачем не надіслано до банку письмової заяви про закриття картрахунку, то строк дії картки щорічно подовжувався.

Тому твердження відповідача, що строк дії картки закінчився 30.03.2013 року, суд не може брати до уваги оскільки воно не відповідає умовам договору бо строк щорічно пролонговується до того ж із заяви (а.с.5), вбачається що в березні 2013 року був тільки укладений договір.

Крім того, відповідно до п.2.1.1.12.9 Правил користування карткою, відповідач доручив списувати з будь якого картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань. Банк постійно стягував з картки відповідача заборгованість, останній раз з картки відповідача 23.10.2013 року, було стягнуто банком в рахунок заборгованості по кредиту 230 гривень 00 копійки (а.с.4 зворотня сторінка), що також свідчить про діючу картку.

Також слід зазначити, що відповідно до статті 599 ЦК Українизобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

До того ж в п. 1.1.7.42 Правил, передбачено, що договір припиняється після повного погашення заборгованості (а.с.21).

В такому разі твердження відповідача щодо позовної давності суд вважає безпідставним.

Вказана правова позиція викладена у постанові ВСУ від 25.05.2016 року № 6-157цс16.

Суд встановив, що кредитним договором передбачено сплату процентів позичальником до дня повернення кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та в разі порушення строків погашення кредиту або сплати процентів - комісії за користування кредитними коштами та пені за кожен день прострочення платежу.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК Українипозичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За статтею 611 ЦК Українив разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору б/н від 06 березня 2013 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час умовами кредитного договору сторонами також передбачена сплата штрафів: фіксованої частини та процентної складової.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказана правова позиція викладена у постанові ВСУ від 21.10.2015 року № 6-2003цс15.

Отже, у даному випадку з урахуванням всіх вищенаведених положень, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача лише пені за прострочене зобов'язання.

За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сукупність наведених доказів, наданих позивачем та їх належна оцінка дають суду підстави для часткового задоволення заявлених позивачем вимог, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача становить - 11791, 27 грн. (933,22 грн. (заборгованість за кредитом)+ 8158,05 грн. (заборгованість по відсоткам за користування кредитом) + 2700,00 грн. (заборгованість за пенею та комісією).

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як роз'яснено п.36 Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини вимог стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1 261 грн. 44 коп. (11 790,44 х 1378/12880,83).

Керуючись ст. ст. 11, 88, 209, 212 - 215, 224 - 226 ЦПК України, суд, -

ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 625-627,634, 640, 1050, 1054 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов публічного акціонерного товариства КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця, с. Лопатичі, Олевского району, Житомирської області, ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 "ПриватБанк", 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. №50, заборгованість за кредитним договором б/н від 06.03.2013 станом на 30 квітня 2016 року в сумі 11791,27 (одинадцять тисяч сімсот девяносто одна) гривня 27 копійок яка складається з (933,22 грн. заборгованість за кредитом; 8158,05 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією), на рахунок: , МФО №305299, рахунок №3111.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства КБ «Приват Банк» судові витрати в розмірі 1261,44 гривень (р/р № 3111, МФО 305299, ).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_3