Справа № 363/1588/16-ц Головуючий у І інстанції Купрієнко С. І.
Провадження № 22-ц/780/4891/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 42 25.10.2016
УХВАЛА

Іменем України

25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Сержанюка А.С., Голуб С.А.,

за участю секретаря: Тимошевської С.І.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Київоблгаз», третя особа: ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив усунути перешкоди в користуванні жилим будинком по вул. Воровського, 29а в с. Новосілки, Вишгородського району Київської області шляхом зобовязання відповідачів здійснити за свій рахунок демонтаж газопроводу з його частини будинку, а саме жилої кімнати 14,7 кв.м. - "1-4", веранди 11,3 кв.м. - "III", ганок,- по вул. Воровського, 29а в с. Новосілки Вишгородського району Київської області.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до договору дарування у його власності перебуває 1/5 частина вказаного житлового будинку. В 2007 р. його мати провела до будинку газ, розроблення технічних умов та плану підведення газопроводу здійснювалося Вишгородською філією газового господарства на замовлення його матері, його погоджень як співвласника будинку ніхто не отримував та з ним ці питання не узгоджував. Згідно з розробленою документацією та виконаними роботами труба газопроводу проходить по зовнішній стіні належної йому на праві власності частини будинку. При цьому послугами з газопостачання він не користується і безпосередньо до його кімнат газ не проведений. Вказана труба газопроводу перешкоджає у користуванні та володінні майном, здійсненні його зовнішнього оздоблення.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

У своїй апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати в зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, яким задоволити позов.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає у повній мірі.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів тому, що проведена в 2007 році газофікація будинку створює перешкоди та порушує право позивача в користуванні та володінні належної йому 1/5 частини будинку.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом першої інстанції встановлено, що 1 жовтня 1997 року ОСОБА_5 подарувала 1/5 частини житлового будинку по вул. Воровського 29-А у с.. Новосілки Вишгородського району Київської області позивачу (а.с. 4).

Згідно наданої копії технічного паспорту на вищезазначений житловий будинок 11/20 належали ОСОБА_5, а 1/4 - ОСОБА_4

При житті , за усною згодою всіх співвласників будинку, в 2007 році ОСОБА_5 було газофіковано вищезазначаений житловий будинок, відповідно до розроблених технічних умов(а/с.7-10).

Як вбачається з позовної заяви та доданого рішення Вишгородського районногос суду Київської області від 17.03.2015 року, 23.03.2014 року ОСОБА_5 померла, при житті склавши заповіт на користь ОСОБА_3, яка прийняла спадщину шляхом подання заяви 12.09.2014 року до Вишгородської районної державної нотаріальної контори. Таким чином до ОСОБА_3 перейшло право власності на 11/20 частин вищезазначеного будинку, що належали ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_5 між сторонами склались неприязні стосунки в частині користуванням вищезазначеним житловим будинком, після чого позивачем було пред»явлено даний позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін.

З огляду на зміст заявлених вимог, предметом доказування у даній справі є обставини, які підтверджують факт порушення права користування, володіння позивача іншою особою - відповідачем.

Обов'язок з доведення цих обставин в силу ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Оскільки позивачем та його представником не було надано належних та допустимих доказів тому, що проведеною в 2007 році газофікацією вищезазначеного будинку, в результаті якої труба газовопроводу проходить по зовнішній стіні належної йому частини будинку, створює перешкоди та порушує право позивача в користуванні та володінні належною йому 1/5 частиною вищезазначеного житлового будинку, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються дослідженими належними та допустимими доказами по справі.

За таких обставин, колегія судів, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: