Справа № 191/329/13- ц
Провадження № 2/191/1/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гречко Ю.В.

при секретарі Борисовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності та визначення розміру долі в сумісному майні,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 1998 року вона проживала разом з відповідачем однією сімєю. З самого початку проживали в житловому будинку матері позивача за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.50 років Жовтня,94, оскільки на той час сторони свого житла не мали. Прожили чотири роки, мали спільний бюджет, вели домашнє господарство, відкладали гроші на придбання свого житла. 23 червня 2000 року вони придбали ? частину житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Величая,109. Будинок оформили на імя відповідача, на той час жодних суперечностей з приводу будинку не виникало. Одразу в будинок переїхати було неможливо у звязку з тим, що він потребував капітального ремонту зовні та всередині. Ремонтні роботи виконувалися сторонами разом, грошові кошти замість витрат на сина позивача витрачалися на відновлення житла, було здійснено заміна вікон, перепланування кухні, мазка стін, обладнання внутрішніх стін пластиком, проведена заміна котла на двохконтурний, встановлена душова кабінка, нова сантехніка, придбані шпалери, повністю перекритий шифером дах гаража та літньої кухні, відбудована цегляна смотрова яма для автомобіля, замінена огорожа. Внаслідок вкладення сторонами значних грошових коштів вартість домоволодіння значно збільшилася. У 2001 році сторони переїхали до вказаного будинку і стали проживати у ньому. 12 грудня 2003 року між сторонами був укладений шлюб. На даний час між сторонами виник спір з приводу вказаного домоволодіння, оскільки відповідач не визнає за позивачем право на ? його частину. Позивач просить суд визнати житловий будинок обєктом права спільної сумісної власності та визнати за нею долю в праві спільної сумісної власності на житловий будинок в розмірі ? його частини.

В подальшому позивач уточнила позовні вимоги та уточнила, що сторонами було придбано 4 міжкімнатних дверей, душова кабіна, шпалери для 4 кімнат, пластик для 5 кімнат, поштукатурено стіни, відремонтовано дах на гаражі та літній кухні, придбано та встановлено шифер, придбано лінолеум для кухні та ванної кімнати, проведено заміну вікон на металопластикові, придбана вся сантехніка для постачання води.

У наданих суду письмових поясненнях представник позивача зазначила, що сторони проживали разом однією сімєю з 1998 року. Проживали в злагоді, мали спільний бюджет, вели домашнє господарство, разом харчувалися, скопичували грошові кошти з метою придбання власного житла. У 2000 році сторони придбали ? частину житлового будинку, де позивач мешкає на даний час. У придбанні та відновленні житлового будинку позивачу допомагали два її брати ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які брали участь в обладнанні внутрішніх стін пластиком. Було приведено та відремонтовано кухня, ванна кімната, коридор, вбиральня. Пізніше позивач придбала душову кабінку вартістю 10000,00 грн., була придбана вся нова сантехніка, нові шпалери, клей, поштукатурені стіни у житловому будинку, в літній кухні, гаражі. У повному обсязі було відновлено дах в гаражі, встановлені металопластикові вікна. Коли вказані роботи були зроблені відповідач вирішив привласнити спільне нажите майно та використати результати сумісної праці і сумісних коштів на свою користь. Просить суд позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 в останні судові засідання не зявлялася, однак раніше позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що спірний житловий будинок йому придбав батько за власні кошти. Жодних матеріальних затрат на його відновлення позивач не несла.

Представник відповідача ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала і просила у їх задоволенні відмовити.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що він є рідним братом позивача. Їх батько залишив йому будинок, а свідок у 2012 році сплатив позивачу та брату по 10000,00 грн. кожному в рахунок отриманого будинку. Куди витрачалися ці кошти позивачем йому невідомо. Його сестра позивач по справі проживали разом з відповідачем спочатку у будинку матері позивача, а потім вони знайшли будинок і переїхали жити до нього. Робити ремонт у придбаному сторонами будинку допомагав він та його старший брат.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні дав показання, які аналогічні показанням свідка ОСОБА_3 Також зазначив, що він надавав допомогу своїй сестрі, робив простінки, встановлював унітаз, кафель, робив каналізацію, душову кабінку, замазував стіни, надавав допомогу його син та дружина. За чиї гроші купувався спірний будинок йому невідомо, все що було потрібно купувалося сторонами разом.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що він проживає по сусідству з матірю позивача і бачив, що позивач з відповідачем проживали у будинку матері, відповідача він бачив і зранку і увечері кожного дня, сторони тримали спільне господарство, тримали курчат. Вважає, вважає, що вони проживали однією сімєю.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні дала показання, які аналогічні показанням свідка ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що приблизно два рази на рік вона бачила відповідача, який знаходився в будинку у матері позивача. Сторони познайомилися у 1999 році на роботі і на її думку у них була сімя.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що у житловому будинку за адресою: м.Синельникове, вул.Величая,109, він робив ремонт за проханням батька відповідача, який пояснив, що купив цей будинок і попросив свідка допомогти зробити ремонт. Він робив дах на гаражі, переробляв вікно, ставів вхідні двері, стіни тощо. Як бачив свідок, сторони почали проживати разом з 2003 року, коли будинок був відремонтований. До цього він позивача в будинку не бачив.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що відповідач по справі є його сином. Спірний будинок він купив сину за власні кошти, які він отримав від продажу квартири за адресою: Ставропольський Край, АДРЕСА_1. На придбання будинку коштів за отримані гроші від продажу квартири не вистачало і він добавив ще 400 доларів США. Позивач жодних матеріальних затрат на придбання чи ремонт спірного житлового будинку не несла, все робилося за його кошти. Будинок був майже у придатному для життя стані, опалювався, ремонт будинку робився за його рахунок, в той період часу, коли сторони у ньому не проживали, він сплачував комунальні послуги. До часу вселення в будинок сторони разом не проживали, а лише зустрічалися.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що вона колишня сусідка сторін по справі, відповідача знає, оскільки навчалися в одній школі. Зі слів позивача їй відомо, що вони ще до часу придбання спірного житлового будинку проживали разом, здійснювали ремонт будинку. Одного разу вони міняли котел в будинок, але чи жили вони тоді разом не памятає. За чиї грошові кошти придбавався та робився ремонт в будинку їй невідомо.

Судом під час судового розгляду справи по суті були оглянуті наступні докази: копія паспорту позивача; довідка квартального комітету від 17 вересня 2012 року; копія свідоцтва про одруження; копія технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок станом на 01 листопада 2012 року; довідка Синельниківського МБТІ щодо належності спірного домоволодіння; копія договору купівлі-продажу жилого будинку від 23 червня 2000 року; копія договору купівлі-продажу домоволодіння від 26 квітня 2000 року; висновок судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи від 28 травня 2015 року; інші документи.

Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на вимоги Сімейного кодексу України 2004 року, тоді як спірний житловий будинок був придбаний у 2000 році, сторони переселилися жити в будинок у 2001 році, а шлюб уклали у 2003 році. Отже, до виниклих між сторонами правовідносин застосовується законодавство України, яке було чинним під час придбання та ремонту спірного нерухомого майна, тобто Кодекс про шлюб та сімю України 1969 року.

У відповідності до ч.1 ст.22 КпШС України майно, придбане подружжям в період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожний з них має право володіння, користування та розпорядження цим майном.

Із зазначеного випливає, що за сімейним законодавством 2000-2003 років для визнання майна обєктом спільної сумісної власності подружжя необхідно:

по-перше, довести факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі на час придбання майна;

по-друге, довести факт придбання такого майна подружжям, тобто чоловіком та дружиною, які разом вкладали кошти у спільне майно, або спільними силами його придбавали.

У даному випадку судом встановлено, що шлюб між сторонами був укладений 12 грудня 2003 року, а спірна ? частина житлового будинку був придбаний 23 червня 2000 року, де покупцем був відповідач ОСОБА_2, що вбачається з копії договору купівлі-продажу частини жилого будинку.

Отже, вищезазначене нерухоме майно було придбане відповідачем до часу укладення ним шлюбу з позивачем, що унеможливлює застосування до даних правовідносин вимог ст.22 КЗпШС України.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Із цього випливає, що, звертаючись до суду з зазначеним позовом, позивач повинна надати суду відповідні докази тому, що майно було придбане за рахунок також її власних коштів, чи факт того, що за рахунок її власник коштів спірне майно значно збільшилося у своїй вартості.

У даному випадку жодних письмових доказів для підтвердження вказаних обставин позивач суду не надала, а показання свідка ОСОБА_3 у 2012 році сплатив позивачу 10000,00 грн. не доводять факт вкладення таких грошових коштів в ремонт спірного будинку, тим більше, що грошові кошти були надані позивачу значно пізніше, ніж такий ремонт був закінчений і сторони поселилися до спірного будинку.

Показання допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стосуються факту проживання відповідача разом з позивачем за адресою матері останньої, однак жодним чином не підтверджують факт участі позивача у ремонті спірного нерухомого майна.

Свідок ОСОБА_12 також зазначила, що за чиї саме грошові кошти робився ремонт будинку їй невідомо, факт проживання сторін до шлюбу однією сімєю їй відомо лише зі слів, тому її показання не є належним доказом по справі.

Факт участі свідка ОСОБА_3 в ремонті будинку не надає підстав вважати, що внаслідок саме такої участі вартість спірної частини житлового будинку значно збільшилося у вартості, тим більше, що з показань допитаного свідка ОСОБА_10 вбачається, що він також приймав участь в ремонті домоволодіння і протягом часу здійснення ремонту він позивача в будинку

не бачив.

Таким чином, позивач позовні вимоги не довела, тому суд не вважає наявність фактів, якими позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.22, 24 КЗпШС України, ст.ст.10, 60, 61, 88, 209, 212 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності та визначення розміру долі в сумісному майні відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після розгляду справи апеляційним судом у разі, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_13