АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/136/16 Головуючий 1 інст. - Сугачова О.О.
Справа 643/7964/14-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Кругової С.С.,

суддів - Зазулинської Т.П., Міненкової Н.О.,

секретаря - Прологаєвої А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 17 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, житловий кооператив «Ельбрус», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кішкіна О.О. про визнання недійсним ордеру, реєстрації, договору купівлі-продажу, -

в с т а н о в и в:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним ордеру, реєстрації права на нерухоме майно, договорів купівлі-продажу.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 17 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1- ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права і не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України.

Суд частково відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів, які могли б підтвердити факт членства померлого ОСОБА_7 у ЖК «Ельбрус» та який постійно проживав і був зареєстрований у спірній квартирі АДРЕСА_1. Крім того, ЖК «Ельбрус» не виконав вимог суду та не надав матеріалів, зазначених в ухвалі від 23 жовтня 2014 року, що унеможливило надання усіх доказів позивачем відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України.

Зазначає, що доказів, які б спростували відомості зазначені у акті про смерть ОСОБА_3НОМЕР_1 від 28.12.2013 року не надавалися. Розбіжностей у вказаному акті та паспортних даних ОСОБА_3 немає. Між тим, відповідач ОСОБА_3 жодного разу у судове засідання не з`явився.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про те, що ордер за 1993 рік на ім»я ОСОБА_3 є підроблений і реєстрація права власності підлягає скасуванню є недоведеними. Що стосується визнання недійсними договорів купівлі-продажу, то суд вважав ці позовні вимоги необгрунтованими, оскільки не існує необхідних умов і правових підстав для визнання цих договорів недійсними.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним ордеру, реєстрації права на нерухоме майно, договорів купівлі-продажу, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (том 1 а.с.49). Після його смерті відкрилась спадщина. Сестра померлого ОСОБА_9 відмовилась від спадщини на користь своєї доньки ОСОБА_1 Але згодом з»ясувалося, що вищевказана квартира була зареєстрована за ОСОБА_3, який 04.04.2014 року продав її ОСОБА_4, а той в свою чергу 18 .04.2014 року продав її ОСОБА_5 (том 1 а.с.190-192).

Матеріали справи містять наступні докази.

Згідно реєстраційного посвідчення ХМБТІ квартира АДРЕСА_1 кооператв «Ельбрус» зареєстрована за гр.ОСОБА_3 на праві особистої власності на підставі довідки ЖБК «Ельбрус» від 17.02.1993 року про що записано в реєстрову книгу №57053 за реєстровим №58053 20 лютого 1993 року. (том 1 а.с.221).

Зі змісту довідки від 17.02.1993 року вбачається, що вона видана ЖБК «Ельбрус» ОСОБА_3 про те, що він прописаний і постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 і є власником квартири. Загальна вартість квартири 3824, перший внесок 2220 виплачено 23.05.1979 р. (том 1 а.с.222).

04.04.2014 року ОСОБА_3 продав зазначену квартиру ОСОБА_4 (том 1 а.с.192).

18.04.2014 року ОСОБА_4 продав зазначену квартиру ОСОБА_5 (том 1 а.с.190).

Матеріали справи не містять будь яких доказів, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_7 і увійшла до спадкового майна , яке успадкувала позивач у справі.

Той факт, що труп ОСОБА_7 було знайдено в цій квартирі і що згідно списку членів кооперативу присутніх на загальних зборах 22.07.2004 року від кв.273 був присутній ОСОБА_7 (том 3 а.с.71) не доводить його право власності на цю квартиру.

Що стосується актового запису про смерть ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (том.1 а.с.77-78), то зі змісту відміток видно, що його громадянство та місце проживання паспортом не підтверджено, паспорт і військовий квиток померлого не здані.

Суд правильно надав оцінку цьому доказу, оскільки помер ОСОБА_3, який проживав за адресою АДРЕСА_2 , тоді як власником квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_3 Різняться прізвище і адреса місця проживання. Дата і рік народження співпадає .

Але, за будь яких умов ці відомості не доводять право власності на квартиру ОСОБА_7

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково.

При цьому, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 10 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи.

Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обгрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини по справі, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінив докази, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд правильно вважав не доведеним той факт, що спадкодавець позивача був власником АДРЕСА_1.

Матеріали справи не містять доказів які б свідчили, що ОСОБА_7 набув право власності на квартиру в ЖБК «Ельбрус» на зборах членів якого він був присутній.

Судами першої і другої інстанції було створено рівні умови для сторін щодо надання доказів своїх вимог і заперечень. Представник позивача звертався до суду з неодноразовими клопотаннями про витребування доказів , які судами задовольнялись, але всі вони направлені на збір доказів членства ОСОБА_7 в кооперативі «Е льбрус» .

Жодних доказів які б свідчили про право власності ОСОБА_7 на АДРЕСА_1 представником позивача судам надано не було. Витребувана копія інвентарної справи відповідних доказів не містить. Будь яких клопотань про витребування доказів у інших компетентних органів , які б могли підтвердити право власності ОСОБА_7 до суду не надходило.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Представник позивача будь яких доказів, які б спростовували висновки суду - не надав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303,304,305, 307,п.1 ч.1 ст.312 ,313,314, 315, 317,319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 17 червня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Т.П. Зазулинська

Н.О. Міненкова