АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1572/16 Справа № 175/1415/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шабанов А. М. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційні скарги ОСОБА_2 та садівничого товариства «Рассвет-1»

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Дніпропетровської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_4, 3-тя особа: садівниче товариство «Рассвет-1», про визнання недійсними розпорядження та державного акту на право приватної власності на землю, витребування земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Дніпропетровської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа: Садівниче товариство «Рассвет-1» робітників та службовців Дніпропетровського металургійного заводу ім. Петровського, про визнання розпорядження та державного акту на право приватної власності на землю недійсним, витребування земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку, який було уточнено та згідно уточнених позовних вимог просив

- визнати недійсним розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 03.09,2010 року № 3231-р «Про затвердження технічної документації та передачу громадянину ОСОБА_2 земельної ділянки у власність для ведення садівництва»;

- визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_2, зареєстрований в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди від 28.09.2012 року за реєстраційним № 004970, виданий на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, для ведення садівництва, площею 0,0507 га, кадастровий номер: НОМЕР_3;

- скасувати державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення садівництва серії НОМЕР_2, який зареєстрований в книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі від 28.09.2012 року за реєстраційним № 004970, виданий на ім'я ОСОБА_2;

- витребувати у ОСОБА_2 0,0507 га, що розташована на території АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3;

- витребувати у ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,04493 га, що розташована на території АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3;

-зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 знести паркани, встановлені на земельній ділянці площею 0,1 га, що розташована на території АДРЕСА_1;

- визнати за ним право власності на земельну ділянку площею ОД га, що розташована на території АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначив, що йому як працівнику Дніпропетровського металургійного заводу ім. Петровського, та згідно рішення II сесії XXII скликання Підгородненської міської ради від 30 серпня 1994 року була виділена земельна ділянка площею 0,1 га в АДРЕСА_1 робітників та службовців Дніпропетровського металургійного заводу ім. Петровського). Земельній ділянці присвоєно № 27. Також зазначає що він сплатив вступні та членські внески та його було прийнято до членів Садового товариства.

В 1995 році він сплатив платежі за приватизацію земельної ділянки, про що видано Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_4, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №6938 від 02 липня 1996 року.

В 2013 році, у зв'язку з тим, що в виданому йому Державному акті на право приватної власності на землю було допущено помилку та замість «ОСОБА_3» зазначено «ОСОБА_3», тому він звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу. При розгляді цивільної справи про встановлення факту йому стало відомо, що належна йому земельна ділянка використовується іншими особами. Тому він звернувся до суду з даною позовною заявою.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено частково.

Визнано недійсним розпорядження Голови Дніпропетровської районної державної адміністрації № 3231-р від 03 вересня 2010 року «Про затвердження технічної документації та передачу громадянину ОСОБА_2 земельної ділянки у власність для ведення садівництва».

Визнано недійсним Державний акт серія НОМЕР_2, зареєстрований в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі від 28.09.2012 року за реєстраційним №004970, виданий на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, для ведення садівництва, площею 0,0507 га, кадастровий номер НОМЕР_3.

Скасовано державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення садівництва серія НОМЕР_2, який зареєстрований в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі від 28.09.2012 року за реєстраційним №004970, виданий на ім'я ОСОБА_2.

Витребувано у ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0507 га, що розташована на території АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_5, виданий 02 квітня 1999 року Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області).

Витребувано у ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,04493 га, що розташована на території АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_5, виданий 02 квітня 1999 року Ленінським РВ УМВС України.в Дніпропетровській Дніпропетровського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_5, виданий 02 квітня 1999 року Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області).

Витребувано у ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,04493 га, що розташована на території АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_5, виданий 02 квітня 1999 року Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області.

Визнано право власності за ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_5, виданий 02 квітня 1999 року Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області) на земельну ділянку площею 0,1 га, що розташована на території АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, та садівниче товариство «Рассвет-1», кожен окремо, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просять рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволені позову у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, за наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням II сесії ХХІІ скликання Підгородненської міської ради від 30 серпня 1994 року ОСОБА_3 передано безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельну ділянку с/т «Рассвет» загальною площею 0,1 га.

На підставі зазначеного рішення позивачу було видано Державний акт на право приватної власності на землю, але на ім'я ОСОБА_3.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, як працівнику Дніпропетровського металургійного заводу, згідно рішення II сесії XXII скликання Підгородненської міської ради від 30 серпня 1994 року було виділено земельну ділянку, площею 0,1 га в АДРЕСА_1 робітників та службовців Дніпропетровського металургійного заводу ім. Петровського) № 27, що підтверджується членською книжкою садовода, квитанціями на оплату за приватизацію, квитанціями на оплату членських внесків, довідкою з місця проживання та з місця роботи.

02 липня 1996 ОСОБА_3 був виданий Державний акт на право приватної власності на землю,в якому власника вказано, як «ОСОБА_3» (т.1 а.с. 7)

Виділення позивачу ОСОБА_3 земельної ділянки підтверджується також Довідкою Підгороднянської міської ради №199 від 16.04.2010 року (т.1,а.с.15)

Як вбачається з листа Управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області №4774 від 30 липня 2013 року відповідно до відомостей, які містяться у Державному земельному кадастрі від 02.07.1996 року за реєстраційним номером 6938 зареєстровано державний акт серія НОМЕР_6, виданий на ім'я ОСОБА_3 на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, для ведення садівництва. Площею 0,1000 га на підставі рішення 2 сесії ХХП скликання Підгородненської міської ради від 30 серпня 1994 року (т.1,а.с.17)

Також, з матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення голови Дніпропетровської райдержадміністрації від 03.09.2010 року №3231-р., ОСОБА_2 передано у власність на підставі державного акту про право власності на землю: серія НОМЕР_2, кадастровий номер НОМЕР_3, земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, для ведення садівництва, площею 0,0507 га, що підтверджується листом Управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області №4774 від 30 липня 2013 року (т.1а.с.86,).

Вказана земельна ділянка, площею 0,1 га в АДРЕСА_1 робітників та службовців Дніпропетровського металургійного заводу ім. Петровського) № 27 огороджена та розділена парканом, знаходиться в користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що підтверджується технічною документацією ТОВ проектно-виробничого підприємства «АгроГеоінвест» (а.с. 184 - 202), актом встановлення меж земельної ділянки, що передається у власність (а.с. 148).

В червні 2013 року позивач ОСОБА_3 з метою усунення розбіжностей у написанні ім'я та по-батькові власника земельної ділянки, допущених при видачі Державного акту про право приватної власності на землю серія НОМЕР_6, позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, але ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2013 року у справі №205/683/13-ц, заява ОСОБА_3 залишена без розгляду,у зв'язку з наявністю спору про право.

Задовольняючи позов, районний суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання розпорядження та державного акту на право приватної власності на землю недійсним, витребування земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку є законними та підлягають частковому задоволенню.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам діючого законодавства, яке регулює спірні відносини.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про пропущення позивачем строку позовної давності звернення до суду з вказаними позовними вимогами не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивачем ОСОБА_3 про передачу належної йому земельної ділянки у власність інших осіб, а саме ОСОБА_2 стало відомо при розгляді справи в Ленінському районному суді м. Дніпропетровська за його заявою про встановлення факту належності йому Державного акту про право приватної власності на землю Серія НОМЕР_6 від 02.07.1996 року, поданої в порядку окремого провадження у зв'язку із допущенням помилки в імені ОСОБА_3, яке зазначено в жіночому роді.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним розпорядження голови Дніпропетровської райдержадміністрації від 03.09.2010 року, визнання недійсним Державного акту та витребування земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку, в тому числі, на підставі ст.392 ЦК України.

Як роз'яснено в п.37 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року - з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Оскільки позови про визнання права власності, що пред'явлені на підставі статті 392 ІТК, пов'язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про ПОЗОВНУ давність.

Таким чином, посилання апелянтів на безпідставне незастосування судом строків позовної давності є незаконним та не може бути прийняте апеляційним судом до уваги.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що право на подання заяви про застосування строків позовної давності належить виключно стороні у спорі, а не третій особи.

Також безпідставними є посилання апелянтів, висловлених в обох апеляційних скаргах щодо перейменування садівничого товариства.

Як було встановлено в судовому засіданні рішення про створення «Садового товарищества «РАССВЕТ» робочих и служащих Днепропетровского металлургического завода им.Петровского (мовою орігнала)» було прийнято 01.04.1993 року. На той час вся документація товариства здійснювалася російською мовою, тому Товариство мало російською мовою назву «РАССВЕТ», що в перекладі на українську має назву «СВІТАНОК». В подальшому - з жовтня 1996 року найменування садівничого товариства було змінено на «РАССВЕТ-1», що підтверджується Книгою протоколів загальних зборів членів садівничого товариства, а також поясненнями свідків, в тому числі свідком ОСОБА_8, яка була головним бухгалтером садівничого товариства та пояснила, що перейменування відбулося у зв'язку з втратою печатки садівничого товариства.

Крім того, той факт, що ОСОБА_3 був членом саме даного садівничого товариства та мав в ньому земельну ділянку, підтверджується і тим, що сам голова третьої особи надав суду Книгу протоколів «САДОВОГО ТОВАРИЩЕСТВА «РАССВЕТ», в якій містяться протоколи зборів членів «САДОВОГО ТОВАРИЩЕСТВА «РАСВЕТ» (до жовтня 1996 року), а з жовтня 1996 року - САДОВОГО ТОВАРИЩЕСТВА «РАССВЕТ-1», в яких зазначено про наявність заборгованості ОСОБА_3, перенесення земельної ділянки ОСОБА_3 з №27 на №46 та інші, на які сам голова третьої особи посилається, як на підставу своїх заперечень.

Таким чином, посилання апелянтів на те, що судом першої інстанції не було надано оцінки вказаним розбіжностям у найменуванні садівничого товариства, є безпідставними.

Що стосується посилань апелянтів на те, що судом першої інстанції не прийняті до уваги встановлені в ухвалі Ленінського районного суду м, Дніпропетровська від 19 червня 2013 року факти, а саме, що «голова та такі члени садівничого товариства особисто ОСОБА_3 на вказаній земельній ділянці не бачили, межі розташування земельної ділянки не погоджували», то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що апелянтами не вірно трактується мотивувальна частина вказаної ухвали Ленінського районного суду від 19.06.2013 року, в якій зазначено: «Під час розгляду справи по суті представник зацікавленої особи садівничого товариства «Світанок-1» та зацікавлені особи - ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_2, що є членами такого садівничого товариства, заперечуючи проти задоволення заяви, надали суду аналогічні за своїм змістом пояснення щодо того, що земельна ділянка стосовно якої було виданий вказаний державний акт на право власності на землю сер.4-НОМЕР_6 станом на сьогоднішній день знаходиться у фактичному користуванні не заявника, а інших осіб, зокрема ОСОБА_2, ОСОБА_4 на підставі відповідних рішень загальних зборів садівничого товариства «Світанок-1», при цьому голова та такі члени садівничого товариства особисто ОСОБА_3 на вказаній земельній ділянці не бачили, межі розташування земельної ділянки не погоджували», тобто вказане - не є саме фактами, які встановлені судом, а є викладення судом пояснень, які не мають преюдидійного значення для розгляду даної справи, а свідчать тільки про наявність спору між сторонами, у зв'язку з чим заяву ОСОБА_3 «про встановлення факту належності правовстановлюючого документу» було залишено без розгляду, та на підставі чого ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського районного суду з позовом до відповідачів.

Виключення ОСОБА_3 із складу членів садівничого товариства, та перенесення його земельної ділянки з ділянки №27 на ділянку №46, також не можу бути підставою для відмови у задоволені позову, оскільки згідно Протоколу №15 від 20.02.1998 року зборами садівничого товариства вирішено, що особи, які не обробляють земельні ділянки та мають заборгованість по спліті членських зносів передати на розгляд в виконком списком на виключення», але будь-які відомості про прийняття виконкомом, судом чи будь-яким іншим компетентним органом, рішень про виключення ОСОБА_3 із складу членів садівничого товариства відповідачем та третьою особою не надано, як і не надано доказів про припинення права власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку, а тому передача земельної ділянки, належної ОСОБА_3, іншим особам, є незаконною та призвела до порушення законних прав і інтересів позивача.

Як підтверджується матеріалами справи, зокрема, Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку, Довідкою Підгородненської міської ради №199 від 16.04.2010 року, Листом Управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області №4774 від 30 липня 2013 року членською книжкою, квитанціями про сплату внесків, поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків, ОСОБА_3, як працівнику Дніпропетровського металургійного заводу ім.Петровського була виділена земельна ділянка площею 0,1 га, яка була приватизована ним з видачею Державного акта на право приватної власності на землю, а тому на підставі ст. 14 Конституції України,ст.ст.328,391,392 ЦК України, частиною 5 статті 116, п.б,ч.1,ст.141,ст.ст.143, 146, 149,ч.ч.2,3 ст.152,ст.ст.153,155 ЗК України ЗК України районним судом винесено законне та обгрнутоване рішення.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про незаконність отримання ОСОБА_3 Державного акту на право приватної власності на землю, а також на не відповідність його вимогам діючого та той час законодавства, то вказане також не може бути прийнято до уваги, оскільки позовних вимог про визнання цього акту недійсним суду не заявлялось, а тому не може бути підставою для відмови у задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та садівничого товариства «Рассвет-1» - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: