АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 761/5843/15-ц Головуючий у 1 ін. - Осаулова А.А.
Апеляційне провадження.№22-ц-796/3645/2016 Доповідач - Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Лознян О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Крупичпільської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, Головного управління юстиції в м. Києві, треті особи - Державна реєстраційна служба України; ОСОБА_5 про поділ спадкового майна та визнання права власності на спадкове майно, припинення право власності, визнання свідоцтва на право на спадщину за законом недійсним, скасування державної реєстрації права власності на частку майна в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3, через свого представника ОСОБА_2, звернувся до суду з наведеним позовом.

З урахуванням уточнень до позовних вимог, ОСОБА_3 просив суд поділити спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 між ним та відповідачем ОСОБА_4 відповідно до їх часток.

Позивач просив в порядку поділу спадкового майна: визнати за ним право власності на 1/8 частину АДРЕСА_1; припинити право власності ОСОБА_4 на 1/16 частини цієї квартири; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/16 частку квартири із скасуванням державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на 1/16 частини цієї квартири; визнати за відповідачем ОСОБА_4 право власності на усі будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва самочинно збудованого будинку в АДРЕСА_5 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 2500 га. та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 1300 га. за вказаною адресою.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/16 частину квартири АДРЕСА_2, загальною площею - 62,80 кв.м., житловою площею - 32,90 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті - ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

На рішенням суду першої інстанції представником позивача ОСОБА_2.(довіреність т.2 а.с.69) подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції, ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_3 у повному обсязі.

Апелянт зазначає, що суд безпідставно послався на відсутність належних та допустимих доказів щодо вартості будівельних матеріалів, обладнання, які використовувались в процесі будівництва; судом не було встановлено дійсної вартості частко у спадковому майні, стосовно цієї обставини позивачем заявлялось клопотання, у задоволенні якого судом першої інстанції було відмовлено з тих підстав, що вимог щодо компенсації частки майна у грошовому вимірі не заявлялось.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 і третя особа - ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_7 - скаргу не визнали.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За матеріалами справи, спірна квартира АДРЕСА_3, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 15 липня 1993 року, належить на праві спільної сумісної власності в рівних частинах ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ( т.1 а.с.63).

ОСОБА_4 є рідною донькою (свідоцтва про народження, актовий запис № 197 а.с.61) померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року - ОСОБА_6 ( свідоцтво про смерть актовий запис 702 т.1 а.с.7).

ОСОБА_3, був рідним сином померлої ОСОБА_6 (а.с.78-79) та рідним батьком позивача, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до Свідоцтва про народження, актовий запис № 448 (а.с.88).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, батько позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року ( Свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1, актовий запис № 22140 т.1 а.с.89).

Свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/8 частини спірної квартири, від 19 лютого 2009 року, посвідчене державним нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_8, зареєстроване в реєстрі за № 2-53, видано на ім'я третьої особи - ОСОБА_5, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3. Відповідно до цього свідоцтва від частки майна, належного померлому, відмовились ОСОБА_3 і ОСОБА_9 «діти» (т.1 а.с.190).

Як вбачається з матеріалів справи, право власності на 1/8 частини спірної квартири зареєстровано за бабусею позивача - ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 8-ю Київською державною нотаріальною конторою 19 лютого 2009 року № 2-55 (Т.1, а.с.62).

Отже, частину спірної квартири після батька позивача успадкувала його матір - ОСОБА_6 (1/8 частина ) та дружина - ОСОБА_5 (3/8 частини).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, Серія НОМЕР_2, актовий запис 702 (т.1 а.с.49).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка складається з наступного майна: 1/8 частини квартири АДРЕСА_3;

земельної ділянки площею 0, 2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (Державний акт на право власності на земельну ділянку від 27 квітня 2012 року серія НОМЕР_4 т.1 а.с.64);

земельної ділянки площею 0, 1300 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7, кадастровий номер НОМЕР_5, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (Державного акту на право власності на земельну ділянку від 27 квітня 2012 року серія НОМЕР_6 т.1 а.с.65).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Положеннями ст.ст. 1261, 1262 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частиною п'ятою цієї ж статті визначено, що якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Спадкоємцями після померлої ОСОБА_6 є ОСОБА_4 - донька; позивач ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та його рідна сестра ОСОБА_10 (онуки) за правом представлення, оскільки батько позивача та син померлої - ОСОБА_3 помер (2007р.) раніше своєї матері.

ОСОБА_10, рідна сестра позивача, відповідно до заяви від 08 липня 2013 року (т.1 а.с.83), відмовилась від прийняття спадщини після померлої бабки ОСОБА_6 на користь позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 звернулась до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна після померлої матері ОСОБА_6 (т.1 а.с.48).

08 липня 2013 року позивач звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої бабусі - ОСОБА_6 (т.1 а.с.82).

Враховуючи ту обставину, що сестра позивача відмовилась від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6, право на спадщину за законом мають позивач і відповідач ОСОБА_4, їх частки у спадщині є рівними.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 травня 2015 року, реєстровий номер № 17-115, виданого Першою державною нотаріальною конторою, за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/16 частину частини АДРЕСА_1 (т.1 а.с.157).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 також було отримано Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна після померлої ОСОБА_6, а саме: на 1/2 частини земельної ділянки площею 0, 2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 1300 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7, кадастровий номер НОМЕР_5, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.154, 160).

Разом з тим, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину вказаних земельних ділянок і спірної квартири, що підтверджується копіями постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 лютого 2015 року, постановлених державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Л.А. (т.1 а.с.138,139,140).

Державним нотаріусом було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із ненаданням правовстановлюючого документа на вказані земельні ділянки та спірну квартиру.

Відповідно до п.5.ч.1 ст.19 Закону України Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України від 11 лютого 2010 року №1878-УІ державна реєстрація прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку визнавши, за позивачем ОСОБА_3 право власності на 1/16 частину АДРЕСА_4, в порядку спадкування за законом після смерті - ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позивачем заявлялись вимоги щодо визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на частину 1/16 спірної квартири, виданого ОСОБА_12, з тих підстав, що останньою воно було отримано під час розгляду справи судом першої інстанції, чим було порушення, на думку позивача, його право на отримання компенсації за рахунок частки іншого спадкоємця ОСОБА_4 за свою частку у спадковому майні (т.2 а.с.7).

Такі доводи наведено і в апеляційній скарзі, які не ґрунтуються на нормах закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 мала право на спадкування та отримала свідоцтво про право на спадщину у відповідності до вимог чинного законодавства.

Заявляючи вимоги щодо припинення право власності ОСОБА_13 на 1/16 частину спірної квартири, позивачем не було взято до уваги тієї обставини, що окрім право власності на 1/16 частина спірної квартири, ОСОБА_13 володіє ще і Ѕ частиною цієї квартири відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15 липня 1993 року (т.1 а.с.63).

Безпідставними є доводи апеляційної скарги стосовно не з*ясування судом обставин щодо вартості Ѕ частини садиби, як спадкового майна, яке знаходиться в АДРЕСА_1 та відмови судом у призначенні судової товарознавчої експертизи з цього питання.

Суд першої інстанції відмовляючи в частині позовних вимог щодо виділення ОСОБА_4 Ѕ частину цього майна, як компенсацію за 1/16 частину спірної квартири, правильно зазначав наступне.

Позивач просив в порядку поділу спадкового майна визнати за ОСОБА_4 право власності на всі будівельні матеріали, обладнання, які було використано в процесі самочинного будівництва будинку на вказаною адресою.

В матеріалах справи наявне рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 19 лютого 2014 року, яким встановлено те, що спірна садиба, що розташована на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1, є самочинним будівництвом (т.1 а.с.107-109). Рішенням було відмовлено у вимогах ОСОБА_3 про визнання за ним право власності на Ѕ частину спадкового майна.

Рішенням цього суду встановлено, що власником АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право власності НОМЕР_7 від 22 червня 2009 року вказано ОСОБА_6, згідно технічного паспорту станом на 25 квітня 2009 року загальна площа будинку становила 44,7 кв.м., житлова 24,6 кв.м. Будинок було знесено, а на його місце самочинно побудовано новий житловий будинок загальною площею 125,8 кв.м., житловою площею 70,6 кв.м., що встановлено за результатами проведеної 27 вересня 2013 року технічної інвентаризації та відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 30 вересня 2013 року.

Суду не було надано належних доказів стосовного того, що самочинно побудований новий житловий будинок за вказаною адресою збудовано померлою ОСОБА_6

Позивачем фактично ставиться питання про виділення в натурі його частки у спадщині, а саме 1/2 садиби шляхом не грошової, а майнової компенсації цієї частки часткою іншого спадкоємця ОСОБА_4 у спадковому майні, а саме: 1/16 частиною спірної квартири. Тобто, припинити право власності відповідачки на вказану частину спірної квартири, визнавши за ним право власності на цю частину квартири, взамін на виділення відповідачці у власність Ѕ частини земельних ділянок, які він має право успадкувати після смерті бабусі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 зазначав, що позивачу ні що не перешкоджає отримати свідоцтво про власності за законом на спадщину стосовного спірних земельних ділянок.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст..ст.303,307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: