Провадження № 4-с/761/421/2016
У Х В А Л А

Іменем України

21 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Лукянчук А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», заінтересовані особи - старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бойко Марія Дмитрівна, ОСОБА_2 про визнання незаконними дій державного виконавця та скасування постанови від 04.10.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП №52488694),-

В С Т А Н О В И В:

03 листопада 2016 року до суду надійшла зазначена скарга.

В скарзі скаржник просить: визнати незаконними дії головного державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Києва Бойко М.Д. при винесенні постанови №52488694 від 04.10.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження; скасувати постанову №52488694 від 04.10.2016 року головного державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Києва Бойко М.Д. про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Вимоги скарги обгрунтовані тим, що 20.09.2016 року представник заявника звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження та 10.10.2016 року отримав постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з пропущенням строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Вказану постанову скаржник вважає винесеною з порушенням Закону України «Про виконавче провадження», оскільки постановою державного виконавця від 17.03.2016 року виконавчий лист було повернуто стягувачеві, а тому строк пред'явлення до виконання було перервано та на момент звернення із заявою про відкриття виконавчого провадження не пропущено.

В судове засідання представник скаржника не з'явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність, зазначає, що скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Представник Боржника та державний виконавець в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили, пояснення чи заперечення на заявлені вимоги суду не надали.

А тому суд продовжив розгляд скарги у відсутність сторін, які не з'явились в судове засідання.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення скарги за наступних підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент постановлення оспорюваної постанови), передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як встановлено в судовому засіданні, 09.04.2013 року Шевченківським районним судом м.Києва розглянуто справу за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення набрало законної сили та 05.03.2013 року ПАТ «Родовід Банк» було видано виконавчі листи, зокрема про стягнення з ОСОБА_2 на користь Банку судових витрат в розмірі 3 219,00 грн.

Як вбачається з відміток на виконавчому листі, він неодноразово пред'являвся до виконання.

Останньою постановою від 17.03.2016 року повернуто виконавчий лист стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв'язку з відсутністю майна на яке можна звернути стягнення.

Державним виконавцем проставлена відповідна відмітка на виконавчому листі.

04.10.2016 року представник ПАТ «Родовід Банк» звернувся до ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві із заявою про примусове виконання виконавчого листа №2610/19593/2012 від 05.09.2013 року.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бойко М.Д. від 04.10.2016 року на підставі статей 21, 23, п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №2610/19593/2012 виданим 05.09.2013 року Шевченківським районним судом м.Києва щодо боржника ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 3 219,00 грн.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Водночас у відповідності до ч.5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Частина 2 ст.387 ЦПК України передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права та свободи.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що державний виконавець в порушення положень Закону України «Про виконавче провадження» відмовив у відкритті виконавчого провадження, оскільки після повернення виконавчого листа Стягувач не позбавлений можливості повторно звернутись із заявою про примусове виконання виконавчого листа, враховуючи, що заявник звернувся в межах строку, визначеного статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови від 04.10.2016 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.383-389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», заінтересовані особи - старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бойко Марія Дмитрівна, ОСОБА_2 про визнання незаконними дій державного виконавця та скасування постанови від 04.10.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП №52488694) - задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бойко Марії Дмитрівни щодо винесення постанови про відмову у відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016 року (ВП №52488694).

Скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бойко Марії Дмитрівни від 04.10.2016 року ВП №52429735 про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м.Києва до Апеляційного суду м.Києва. Сторона, яка не була присутня при проголошенні ухвали може її оскаржити протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Н.Г.Притула