Єдиний унікальний номер 226/10/16-ц Номер провадження 22-ц/775/686/2016
Єдиний унікальний номер 226/10/16-ц Головуючий у 1 інстанції Петунін І.В.
Номер провадження 22-ц/775/686/2016 Суддя доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Корчистої О.І, ОСОБА_1

за участю секретаря Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське»

на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 10 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 10 лютого 2016 року вимоги ОСОБА_2 задоволені: стягнуто з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на його користь моральну шкоду в розмірі 19000 грн. та в доход держави судовий збір.

В апеляційній скарзі ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» просить рішення суду скасувати, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, або зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, оскільки судом невірно встановлено розмір відшкодування шкоди, не враховано, що позивач працював у відповідача лише 5 років, а негативний вплив на його здоров`я відбувався протягом 15 років під час роботи на інших підприємствах, він отримує щомісячні виплати від Пенсійного фонду та від Фонду соціального страхування, тому висновки про погіршення його матеріального стану є хибними, позивачем не надано жодного медичного документу в обґрунтування моральних страждань, судом порушено засади розумності, виваженості та справедливості.

В судове засідання сторони не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином телефонограмами, які передані 23 березня 2016 року та зареєстровані в Журналі телефонограм за №№1429, 1430.

Представник ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» ОСОБА_3 надав суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що у позивача виявлено професійне захворювання, внаслідок якого 09 грудня 2015 року вперше встановлено 40% втрати професійної працездатності, проходив лікування з 28 вересня 2015 року по 8 жовтня 2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено вимоги ст.153 КЗпП України, що спричинило виникнення професійного захворювання у позивача та заподіяна моральна шкода, яка на підставі ст.237-1 КЗпП України підлягає відшкодуванню відповідачем.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив, оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як виходить з матеріалів справи позивач працював у відповідача з 05 травня 2005 року по 09 жовтня 2015 року (арк..спр.4-7), 12 листопада 2015 року проведено розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань у позивача (арк..спр.10-11), 09 грудня 2015 року позивачу встановлено 40% втрати працездатності (арк..спр.12).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

Оскільки Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві на час виникнення спірних відносин, в звязку із зміною спеціального закону, не відповідає за завдану моральну шкоду, то у разі отримання працівником виробничої травми чи професійного захворювання в цей період від набуває права на відшкодування моральної шкоди на загальних підставах, встановлених законом.

Згідно ст.13 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до вимог ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, ст.237-1 - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто передбачає відшкодування моральної шкоди, яка спричинена з вини роботодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, професійне захворювання у позивача виникло у звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовлених впливом промислового фактору вугільний пил, виробничий шум. Причиною захворювань, згідно акту про його розслідування, встановлено запиленість повітря робочої зони.

Таким чином, моральну шкоду повинен відшкодовувати роботодавець, оскільки шкода здоров`ю завдана при виконанні позивачем трудових обовязків, про свідчить акт розслідування хронічного професійного захворювання, висновок МСЕК та інші медичні документи, які є в справі.

Виходячи з викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення моральної шкоди з підприємства - відповідача.

Визначення судом моральної шкоди в розмірі 19000 гривень відповідає встановленим обставинам справи, переживанням, які відчуває потерпілий в звязку з ушкодженням здоров`я, з урахуванням висновку МСЕК та встановленням вперше 40% втрати працездатності в звязку з професійними захворюваннями.

Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про відсутність у ОСОБА_2 доказів спричинення йому моральної шкоди, оскільки відповідно до діючого законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, так як стан здоровя потерпілого погіршено. Обовязкове призначення МСЕК з приводу встановлення факту спричинення моральної шкоди передбачається у випадку відсутності вищевказаних доказів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач отримує пенсію та страхові виплати не має правового значення, оскільки частина четверта статті 23 ЦК України прямо вказує на те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана із розміром цього відшкодування.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом роботи позивача на інших підприємствах з негативним впливом на здоровя позивача безпідставні.

Дійсно, як вбачається з трудової книжки (арк.спр.5-7) позивач, окрім підприємства відповідача, працював на підприємствах вугільної промисловості: з 20 липня 1992 року по 29 червня 1996 року шахта ім..Димитрова Виробничого обєднання «Красноармійськвугілля», з 15 червня 1998 року по 18 листопада 1998 року на ДВАТ Шахта ім..Стаханова ДХК «Селидіввугілля», з 12 липня 1999 року по 09 серпня 2002 року на Шахті ім.Стаханова в/о «Красноармійськвугілля», з 19 серпня 2002 року по 19 квітня 2005 року на ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська».

На підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач посилався лише на недоведеність факту спричинення моральної шкоди та невідповідність вимогам розумності та справедливості розміру такого відшкодування.

Отже, питання щодо наявності вини інших підприємств в спричиненні моральної шкоди позивача, не було предметом судового розгляду

Окрім того, відповідно до п.70 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 30 листопада 2011 року № 1232 "ОСОБА_3 питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві" у разі коли хворий працював на кількох підприємствах, де були умови для розвитку професійного захворювання, або за кількома професіями, під час роботи за якими були умови для розвитку професійного захворювання, повідомлення за формою П-3 надсилається на останнє підприємство, де він працював за професією, під час роботи за якою були умови для розвитку професійного захворювання.

В іншій частині доводи апеляційної скарги стосуються оцінки доказів.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи відповідача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» відхилити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 10 лютого 2016 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий

Судді: