РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області

під головуванням судді - Галінської В.В.

при секретарі - Капріян І.В.

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідачів - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій та упущеної вигоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із вищевказаним позовом, в якому просить зобов"язати ОСОБА_4 виплатити ОСОБА_3 суму на відшкодування збитків завданих її приватній власності котельні, як цілісному майновому комплексу повернувши її функціональність для забезпечення опалення будинку, у розмірі 30000 грн..; зобов"язати ОСОБА_4 виплатити ОСОБА_3 суму на відшкодування збитків завданих їй у зв"язку із втратою коштів (упущена вигода), які вона могла отримати в розмірі 19500 грн.; зобов"язати ОСОБА_4 виплатити ОСОБА_3 суму на відшкодування заподіяною моральну шкоду у розмірі 13717 грн.; усі судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. Додатково пояснив, що позивача знає давно, особисто був у її будинку та бачив, що в котельні зрізані труби із радіаторами, які проходили по стороні будинку позивача, що унеможливило проживання в будинку у зимову пору року. Станом на сьогодні робота котельні не відновлена, а труби зі сторони позивача заварені відповідачем.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав подані до суду заперечення, просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що будинковолодіння, яке розташоване у с.Грушвиця-1, вул.Першотравнева, буд.50, Рівненського району, Рівненської області перебуває у спільній частковій власності сторін.

Згідно договору дарування від 02 січня 2003 року, ОСОБА_5, що мешкає за адресою с.Грушвиця по вул.Першотравнева, буд.50, Рівненського району, Рівненської області, надалі Даруватель, з однієї сторони, та ОСОБА_3, що мешкає в АДРЕСА_1, іменована надалі Обдарована, з другої сторони, уклали договір про таке: Даруватель подарував, а Обдарована прийняла у дар 52/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями в с.Грушвиця по вул.Першотравнева, буд.50, Рівненського району, Рівненської області. У власність та користування ОСОБА_3 переходять позначені на поетажному плані літерами :1/2 1-1 коридор, 1/2 1-2 - коридор, 1-6 кухня, 1-5 жила кімната, 1-7 котельня, та надвірні будівлі: Пг/а-льох, 1/2 Б-л.кухня, 1/2 Б1-хлів, 1/2 б-хлі, 1/2 В,в,Г - хлів, 1/2 К-колодязь, 1/2 №-огорожа; жилою площею 18,3 кв.м., згідно розрахунків складають 52/100 частини ідеальної частки. Договір посвідчений державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та зарєстровано в реєстрі за №2-1.

На підставі свідоцтва про спадщину за заповітом від 26 вересня 2007 року посвідченого державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за №1-1109, спадкоємцем цілої частки майна ОСОБА_5, який помер 14 лютого 2007 року, є ОСОБА_4, мешканка АДРЕСА_2. Спадкове майно, на яке в указаній частці свідоцтва, складається з: права власності на 48/100 житлового будинку з надвірними будівлями розташованого в селі с.Грушвиця по вул.Першотравнева, буд.50, Рівненського району, Рівненської області, а саме 1/2 1-1, 1/2 1-2 -коридор, 1-3, 1-4 житлові кімнати (житловою площею 32,0 кв.м.), 1/2 Б літньої кухні, 1/2 Б1, 1/2 б, 1/2 б1, 1/2 В, 1/2 в сарав, Пг/б1 погріб, 1/2 К колодязя, 1/2 №1 огорожі, 1/2 №2 воріт, належних померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого Грушвицькою сільською радою, Рівненського району, Рівненської області 28 грудня 2002 року, зареєстрованого в КП РМБТІ в реєстровій книзі №2 під р.№93-328.

19 квітня 2016 року ОСОБА_3 зверталася до голови Грушвицької сільської ради ОСОБА_8 із заявою, в якій просила назначити комісію з участю представника правоохоронних органів для вирішення питання безперешкодного користування належного їй частиною спадкового майна з надвірними будівлями, яке чинить друга частина обдарованого в особі ОСОБА_4

Листом від 20 липня 2016 року №385/01-09/16, голова Грушвицької сільської ради ОСОБА_8 повідомив юриста-правозахисника ОСОБА_1 про те, що представниками Грушвицької сільської ради у складі голови сільської ради ОСОБА_8 та депутата с/р ОСОБА_9 було здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_4, де з останньою було проведено профілактична бесіда, яка повідомила, що не буде чинити перешкоди у користуванні спільним майном. Також повідомили про право звернутися за захистом своїх прав до Рівненського районного суду з позовом, щодо усунення перешкод в користуванні майном.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 22 квітня 2016 року зверталася із заявою щодо перешкоджання в користуванні майном з боку племінниці ОСОБА_4 до Рівненського РВП Рівненського ГУНП в Рівненській області. Листом від 26.04.2016 року №3299/201/01-2016 начальник Рівненського РВП Рівненського ГУНП в Рівненській області повідомив ОСОБА_3, що з ОСОБА_4 була проведена профілактична бесіда, яка повідомила, що не буде чинити перешкоди у користуванні спільним майном. Також повідомили про право звернутися за захистом своїх прав до Рівненського районного суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України надані суду докази мають бути належними та допустимими. Частина 4 ст. 60 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом даної правової норми, підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявності шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв"язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч.3 ст.386 ЦК України).

Позивач посилається на те, що відповідач порушила роботу котельні, яка є не тільки приміщенням, але і майновим комплексом, який призначений забезпечити будинок теплом, що була побудована позивачем у 1989 році разом із встановленням всього опалення по будинку, проте суд не може погодитися з такими доводами виходячи з наступного.

Котельня - це установка розташована у спеціально обладнану в будинку кімнату, або окреме приміщення для установки системи опалення, так само - це весь комплекс опалювальних приладів і систем, призначених для забезпечення всього будинку опаленням і гарячою водою, а не як вказує позивач, що котельня цілісний майновий комплекс, оскільки майновий комплекс - це господарський об"єкт.

Як встановлено судом, газифікація в будинку за адресою с.Грушвиця по вул.Першотравнева, буд.50, Рівненського району, Рівненської області, проводилася у 1988 році на ім"я ОСОБА_5, про що свідчить робочий проект на газифікацію та витягами протоколами №6 від 14.03.1988 року на №2 від 31 січня 1989 року, а не позивачем.

Позивач також вказує, що відповідач зрізала труби котельні разом із радіаторами, які проходили по її стороні будинку, що неуможливило функціонування котельні та обігрів будинку, проте з долучених до матеріалів справи фототаблиць "Стан системи опалення будинку.." не вбачається, що саме відповідачем було зрізано труби та радіатори. Позивачем суду також не надано доказів того, що вона зверталася до будь-яких органів з приводу даного факту, а долучені фототаблиці суд вважає неналежним та недопуститим доказом.

Посилаючись на положення статей 22, 623 ЦК України, позивачка просить стягнути з відповідача упущену вигоду, яку вона могла б отримати в результаті здачі в оренду квартиру в м.Рівне та могла проживати на своїй частині будинку у с.Грушвиця у холодну пору року, починаючи з жовтня 2015 року по травень 2016 року з розрахунку 3000 гривень на місяць, а за 6,5 місяців становить 19500 грн.. Крім того, вона постійно знаходилася в стресовому стані, відчувала сильні емоційні хвилювання, які важко сказалися на її організмі, оскільки вважає що відповідач знущається над нею, а вона відчуває сильне моральне потрясіння. Посилаючись на положення статті 23 ЦПК України, просить стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі - 13717 грн.

Суд не може погодитися із такими доводами позивача виходячи із наступного.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв"язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Незважаючи на статтю 10 ЦПК України, обов"язку довести доказами обставини, на які посилається позивач, обгрунтовуючи позов, належних та допустимих доказів розміру збитків (упущеної вигоди), що вона гарантовано отримала би відповідну вигоду у разі, якщо б її право було порушено відповідачем, позивачка суду не надала.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов"язана з розміром цього відшкодування.

Заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, яку позивачка оцінила у розмірі 13717 грн. за перенесене сильне моральне потрясіння та через постійне її нервування, не заслуговує на увагу, оскільки ОСОБА_3 не надала суду доказів на підтвердження того, в чому полягає ця шкода, якими протиправними діями чи бездіяльністю її заподіяно відповідачем.

Посилання позивача на виписки з історії хвороби та карту кардіолога, суд також не приймає до уваги, оскільки позивачем не надано суду доказів того, що саме стан здоров"я позивача погіршився через стреси та нервове напруження, які були пов"язані будь-яким чином з діями відповідача.

Суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування упущеної виги та моральної шкоди, оскільки вимоги в цій частині не доведені позивачем, належних та допустимих доказів не надано і таких у судовому засіданні не здобуто.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій та упущеної вигоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Суддя -