Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/945/15-ц
Провадження № 2/391/36/16
З А О Ч Н Е РІШЕННЯ
11.03.2016р.селище Компаніївка
Компаніївський районний суд Кіровоградської області:
головуюча суддя Мумига І.М.,
за участю секретаря Качинської О.В.
представника позивача ОСОБА_1
представника третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Компаніївка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи відділ державної виконавчої служби Компаніївського районного управління юстиції в Кіровоградській області та ОСОБА_5 про зняття арешту з майна, -
Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зняття арешту з майна - гаража, який розташований по вул. Калініна, 33-б в смт. Компаніївка Кіровоградської області.
Проте з огляду на викладені обставини, вартість майна та норми законодавства, стягнення на вказане майно не могло бути звернуто для задоволення вимог інших кредиторів, зокрема, ОСОБА_5 за вимогами, що були предметом спору у справі № 1110/2132/12, спорів щодо пріоритету звернення стягнення на це майно для задоволення вимог позивача, як і факту приналежності йому гаражу до цього часу не виникало.
Відповідно і ВДВС Компаніївського РУЮ не вчиняв і не міг вчиняти жодних дій щодо вказаного майна при виконанні рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області у справі № 1110/2132/12, яке було ухвалене ще 25.12.2012 року. Отже, на даний час можливість звернення стягнення на вказане майно для задоволення вимог ОСОБА_5 за вимогами, що були предметом спору у справі № 1110/2132/12, як і будь-яких інших вимог, є виключеною. Відтак потреба в забезпеченні позову у цій справі шляхом накладення арешту на належний позивачу гараж №2 відпала, а майно перебуває під вказаним арештом безпідставно.
11.03.2016 року представником позивача надано уточнення до позовної заяви, в якому він просив зняти арешт з майна гаража № 2, розташованого за адресою вул. Калініна, 33 Б в смт. Компаніївка Кіровоградської області.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити посилаючись на обставини, викладені в позові.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення рекомендованим листом за № 376235 від 03.02.2016 року. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про перенесення справи не надходило.
Третя особа ОСОБА_5 . в судове засідання не зявився, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення рекомендованим листом за № 349700 від 28.12.2015 року та № 376219 від 22.02.2016 року. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про перенесення справи не надходило.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та дослідивши докази у їх сукупності судом встановлено наступні обставини.
В судовому засіданні встановлено, що 30 березня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір безпроцентної грошової позики, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі № 645.
В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, між відповідачем ОСОБА_4 (іпотекодавець) та позивачем ОСОБА_3 (іпотекодержатель) 30.03.2010 року був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 646. (а.с. 9-10).
У відповідності до п. 1.2 Договору іпотеки, відповідач передав в іпотеку гараж № 2, що знаходиться по вул. Калініна, 33 «б» в смт. Компаніївка Кіровоградської області, загальною площею 800,44 кв.м., що знаходиться в будівлі гаражу з залізобетонних плит, загальною площею 1600,89 кв.м., розташований на земельній ділянці, право власності на яку не оформлялось.
Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 09.12.2013 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та стягнуто з останнього на користь ОСОБА_3 за договором позики від 30.03.2010 року 400 000.00 грн. (а.с. 57-59). На підставі виконавчого листа № 391/530/13-ц від 17.03.2015 року рішення суду предявлено до виконання до відділу ВДВС Компаніївського районного управління юстиції Кіровоградської області.

Як вбачається з копії витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 30.03.2010 року реєстраційний запис щодо обтяження іпотечного майна (будівлі гаража) внесено приватним нотаріусом ОСОБА_6 (реєстратор) на підставі договору іпотеки від 30.03.2010 року. (а.с. 11).

В той же час, згідно ухвали Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10.12.2012 року у справі за № 1110/2132/12 заяву позивача ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено та з метою забезпечення позовних вимог ОСОБА_5, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, накладено арешт на гараж № 2, що знаходиться за адресою вул. Калініна, 33-Б в с. Компаніївка Кіровоградської області, належний ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу гаражу № 2 від 14.12.2007 року № 2374, виданий Компаніївською нотаріальною конторою, код НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 52-53).

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10.12.2012 року у справі за № 1110/2132/12 позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 243 714 грн. боргу та 2 427 грн. 20 коп. судового збору. (а.с. 54-56).

Постановою відділу державної виконавчої служби Компаніївського районного управління юстиції в Кіровоградській області від 09.07.2015 року, згідно виконавчого листа за № 1110/2132/12, виданого 08.01.2013 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 залишку нестягнутої заборгованості в сумі 61 803,58 грн. (а.с. 45).

Відповідно до постанови відділу державної виконавчої служби Компаніївського районного управління юстиції в Кіровоградській області від 22.12.2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень за № 50634843 від 23.12.2015 року накладено арешт на майно реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: 14, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:000:0136, площа земельної ділянки 3,6814 га, розташована за адресою Кіровоградська область Голованівський район, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 119462589 від 06.11.2015 року належить боржнику ОСОБА_4. (а.с. 46-48).

Постановою відділу державної виконавчої служби Компаніївського районного управління юстиції в Кіровоградській області від 26.10.2015 року, згідно виконавчого листа № 391/530/13-ц, виданого 17.03.2015 року та Акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 26.10.2015 року, позивачу по справі ОСОБА_3 передано майно: гараж № 2, що знаходиться по вул. Калініна, 33 «б» в смт. Компаніївка Кіровоградської області за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалось на реалізацію, а саме 394 617.00 грн., що належить боржнику ОСОБА_4. (а.с. 12-14).

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобов'язані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного цивільного права. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст. 589 ЦК України та ч. 1 ст. 33 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Лише у виняткових випадках згідно Закону стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. а саме: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

У відповідності до 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй. а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У п. 5 цієї статті передбачено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Згідно вимог Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Пунктом 24 постанови Пленуму ВССУ №6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що вимоги інших осіб щодо належності їм. а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

За таких обставин, встановивши, що позивач згідно рішення суду від 09.12.2013 року та договору про іпотеку від 30.03.2010 року має право на будівлю гаража № 2 в смт. Компаніївка, постановою державного виконавця від 26.10.2015 року це майно йому передано, ОСОБА_5 борг частково в сумі 181 911.00 грн. повернуто, а в іншій частині 61 803.00 грн. виконання здійснюється за рахунок земельної ділянки відповідача, суд задовольняє позов в повному обсязі, оскільки потреба в забезпеченні позову ОСОБА_5 відпала, майно перебуває під арештом безпідставно, що не відповідає вимогам закону та порушує право на право власності позивача.

Судові витрати відносяться за рахунок позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209-218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи відділ державної виконавчої служби Компаніївського районного управління юстиції в Кіровоградській області та ОСОБА_5 про зняття арешту з майна задовольнити повністю.

Зняти арешт з майна гаража № 2, розташованого за адресою вул. Калініна, 33 Б в смт. Компаніївка Кіровоградської області.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Компаніївський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Компаніївського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_8