Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/257/16-ц

29 березня 2016 року смт. Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Битківського Л.М.

з участю секретаря Дякун М.В.

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с.Горохолина в особі виконкому Горохолинської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до територіальної громади с.Горохолина в особі виконкому Горохолинської сільської ради про визнання за нею права власності на 1/2 домоволодіння, що знаходиться по вул.Українська, 311 в с.Горохолина Богородчанського району.

Заявлені вимоги мотивує тим, що в 1952 році її мама ОСОБА_2 та тітка (рідна сестра батька) ОСОБА_3 по вул. Леніна (зараз Українська), 311 в с. Горохолина побудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. 14 липня 1993 року померла її матір, а 07 жовтня 1995 року тітка. Після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вона здійснювала догляд за домоволодінням, а з травня 2004 року постійно проживає у вищевказаному житловому будинку.

21 березня 2005 року виконавчим комітетом Горохолинської сільської ради видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого матері та тітці належали на праві приватної власності по 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розміщені по вул. Українська, 311. Цього ж числа свідоцтво зареєстроване в Івано-Франківському БТІ.

28 березня 2005 року державним нотаріусом Богородчанської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом: на 1/2 зазначеного вище домоволодіння, яку вона успадкувала після смерті матері. Водночас оформити право власності на 1/2 житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належала тітці, в позасудовому порядку не має можливості, оскільки, згідно з діючим на час відкриття спадщини ЦК УРСР, не належала ні до першої, ні до другої черги спадкоємців за законом, а заповіту ОСОБА_3 за життя не склала. Інших родичів у тітки не було, її брат ОСОБА_6 батько позивачки - зник ще в 1948 році за невідомих обставин.

Вважає, що оскільки з 1995 року відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, яке належало ОСОБА_3, то, відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, набула право власності на це майно.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала. Пояснила, що підтвердити своє право власності на 1/2 домоволодіння по вул.Українська, 311 в с.Горохолина Богородчанського району, що належала за життя її тітці, і зареєструвати його в інший спосіб не може. Це й стало причиною звернення до суду за захистом свого права. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача - сільський голова с. Горохолина - в судове засідання не зявився, подав суду заяву про здійснення розгляду справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що домоволодіння №311 по вул. Українська (колишня Леніна) в с. Горохолина Богородчанського району належало на праві приватної власності в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Це підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 21 березня 2005 року виконавчим комітетом Горохолинської сільської ради (а.с.9). Цього ж числа свідоцтво про право власності зареєстроване в Івано-Франківському БТІ (а.с.10).

Після смерті 14 липня 1993 року ОСОБА_2, яка доводилась їй матірю, позивачка успадкувала 1/2 вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. 28 березня 2005 року Богородчанською державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.11).

Тітка позивачки ОСОБА_3 померла 07 жовтня 1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 287634 (а.с.8).

За життя покійна своїм майном на випадок смерті не розпорядилась.

ОСОБА_3 була одинокою. Її брат батько позивачки ОСОБА_6 зник за невідомих обставин у 1948 році. Окрім племінниці позивачки у справі - інших родичів у ОСОБА_3 не було.

Після смерті матері та тітки позивачка здійснювала догляд за домоволодінням по вул. Українська, 311 в с. Горохолина, а з травня 2004 року постійно там проживає.

Відповідно до технічного паспорта на садибний житловий будинок, до складу садиби входять: житловий будинок, 1952 року побудови, позначений літ. А; стайня (літ. Б); стодола (літ. В); дві шопи (літ. Г та Д); вбиральня (літ.Е).

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 даної норми закону, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Відповідно до ст.182 ЦК України, право власності на нерухомість підлягає державній реєстрації.

Позивачка добросовісно заволоділа та більше 10 років продовжує безперервно і відкрито володіти 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул.Українська, 311 в с.Горохолина Богородчанського району, що за життя належала її тітці ОСОБА_3, тому, відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України, набула право власності на це майно.

На підставі викладеного, ст.ст. 182; 344 ЦК України, керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, власником 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розміщені по вул.Українська, 311 в с.Горохолина Богородчанського району Івано-Франківської області та належала за життя померлій 07 жовтня 1995 року ОСОБА_3.

Право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області через Богородчанський районний суд шляхом подання апеляційної скарги: позивачкою - протягом 10 днів з дня його проголошення, відповідачем - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий