Справа № 639/9537/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі : головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем вона ніколи не перебувала у зареєстрованому шлюбі, проте вони мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дитина проживає з позивачем, вона повністю утримує, спільну з ОСОБА_2, дитину.

Позивач зверталася до відповідача з проханням надати нотаріально засвідчений дозвіл, як на виготовлення проїзного документа дитини, так і на вивіз дитини на відпочинок за кордон, але отримала на це відмову.

Позивач вважає, що дана відмова необґрунтована та шкодить інтересам малолітньої ОСОБА_3, а вона, у свою чергу, може забезпечити оздоровлення доньки за кордоном, але внаслідок відмови відповідача не має такої можливості, у зв'язку з чим і була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні заявлений ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити, дала пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлений позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що він, як батька малолітньої дитини, повинен знати мету поїздки доньки за кордон, куди саме мати збирається звозити дитину, в якому готелі буде відпочивати та які там умови проживання.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3, батьками якої є : батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1. ( а.с. 10)

Малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір'ю ОСОБА_1

Як пояснив в судовому засіданні відповідач, він спілкується зі своєю донькою, в літку виїжджав разом з дитиною на відпочинок. При цьому, він заперечує проти того, щоб мати дівчини, ОСОБА_1, разом з дитиною виїжджала на відпочинок за кордон обґрунтовуючи це тим, що дитина ще замала.

Суд вважає, що відповідач необґрунтовано перешкоджає малолітній ОСОБА_3 у виїзді за кордон, що говорить про його небажання враховувати інтереси дитини.

Згідно п.3 ч.3 ст.313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків та в їхньому супроводі.

У відповідності до п.3 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 (в редакції постанови КМУ від 25.08.2010 року №724) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі.

Згідно п. 18 Постанови КМУ №231 від 31,03.1995 року «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.

Пунктом 4 даних правил встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків, здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Частина 7 ст.7 Сімейного кодексу України встановлює, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу положень ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані поважати дитину, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, здійснення батьками своїх прав має ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд виходить з того, що виїзд малолітньої ОСОБА_3 за кордон відповідає її інтересам, за своєю метою сприятиме оздоровленню та загальному розвитку дитини, а відсутність згоди відповідача порушує її права та інтереси, як дитини.

Відповідно ст.150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, своєї Батьківщини, також покладено обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя.

Згідно вимог ст.152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

На підставі вимог до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У зв'язку з тим, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що обов'язки щодо виховання та розвитку малолітньої ОСОБА_3, що передбачені ст. 150 СК України, її батьком ОСОБА_2 не виконуються, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 169, 208-210, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст.ст. 7, 150, 152, 155 Сімейного кодексу України, ст.ст.16, п.3 ч.3 ст. 313 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», п.п. 3, 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, п. 18 Постанови КМУ №231 від 31,03.1995 року «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон - задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на період з 01 квітня 2016 року по 30 червня 2016 року до Єгипту, Турції, Кипру, Тайланду, Греції у супроводі її матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на оформлення всіх документів, пов'язаних із перетинанням державного кордону України неповнолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович