Семенівський районний суд Полтавської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №547/189/16-ц

Провадження №2/547/146/16

07 квітня 2016 року смт. Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Халявки В.І.,

при секретарі Козулі Н.П.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Семенівка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області про визнання права власності на жилий будинок,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до районного суду з позовом, в якому зазначала, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та під час спільного проживання спільним коштом вони побудували жилий будинок по вул. Богдана Хмельницького, 6 в смт. Семенівка Полтавської області. Вказаний будинок належав їм на праві спільної сумісної власності та не був зареєстрований в БТІ, тому сімя не мала правовстановлюючого документа на нього.

15 серпня 2014 року її чоловік ОСОБА_2 помер і після його смерті відкрилася спадщина на його подружню частку в жилому будинку.

У лютому 2016 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину та отримала відмову через відсутність правовстановлюючого документа на будинок.

Позивачка просила постановити рішення про визнання за нею в порядку спадкування за законом права власності на 1/2 частину будинку , що належала її покійному чоловікові, та права власності на іншу ? частину будинку, що належить їй як частка у спільному майні подружжя, а загалом просила визнати за нею право власності на весь жилий будинок.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що вони з ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 23 червня 1972 року та прожили разом однією сімєю до дня смерті останнього.

У 1980 році Семенівська селищна рада виділила їм під забудову земельну ділянку по вул. Куйбишева, яка згодом була перейменована на вул. ОСОБА_3. Спільним коштом та спільною працею вони з чоловіком побудували жилий будинок та з 1984 року стали в ньому проживати. Через незнання законів вони не зареєстрували жилий будинок в БТІ і тепер не мають правовстановлюючого документа на нього.

Представник відповідача Семенівської селищної ради в судове засідання не зявився, селищний голова звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи без участі представника селищної ради та про визнання позову.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази, вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 23 червня 1972 року та прожили разом однією сімєю до дня смерті чоловіка позивачки 15 серпня 2014 року.

Під час шлюбу позивачка та її чоловік отримали для будівництва земельну ділянку та спільним коштом і спільними зусиллями побудували на ній жилий будинок, в який перейшли проживати у 1984 році.

Відповідно до приписів ст.ст. 22 та 28 Кодексу про шлюб та сімю України в редакції 1970 року та ст.ст. 60 і 70 Сімейного кодексу України побудований подружжям жилий будинок належав їм на праві спільної сумісної власності і їх подружні частки визнавалися рівними, тобто кожному з них належало на праві власності по ? частині жилого будинку та господарських споруд.

Позивачка ОСОБА_1 після смерті чоловіка 15 серпня 2014 року прийняла спадщину шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріуса. ЇЇ син ОСОБА_4, як спадкоємець першої черги на майно батька нарівні з позивачкою, відмовився від прийняття спадщини, про що свідчить його заява у спадковій справі, наданій суду нотаріусом для дослідження.

Встановлено, що спадщина відкрилася на ? частину жилого будинку по вул. Богдана Хмельницького, 6, яка належала покійному чоловікові позивачки. Оскільки син відмовився від своєї частки у спадщині, то позивачка успадкувала після смерті чоловіка належну йому ? частину. Інша ? частина будинку належить їй як подружня частка у спільній сумісній власності.

Таким чином за позивачкою слід визнати право власності на весь жилий будинок.

Викладені в цьому рішенні обставини, окрім пояснень позивачки, підтверджуються такими доказами.

Факт смерті чоловіка позивачки ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про його смерть від 18 серпня 2014 року (а.с.5). Подружні відносини позивачки з її чоловіком підтверджуються свідоцтвом про одруження від 23 червня 1972 року (а.с.6).

Належність жилого будинку подружжю підтверджується довідкою виконкому Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області про проживання подружжя по вул. Б.Хмельницького, 6; рішенням №104 від 20 грудня 1979 року виконкому Семенівської селищної ради про дозвіл ОСОБА_2 будівництва жилого будинку на вул. Куйбишева на земельній ділянці, виділеній із земель колгоспу ім. Чапаєва (а.с.20).

Факт прийняття спадщини позивачкою підтверджується матеріалами спадкової справи, вивченої у судовому засіданні.

Встановлено, що через відсутність правовстановлюючого документа на жилий будинок позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину на ? частину будинку, що належала її покійному чоловікові, та не може зареєструвати своє право власності на ? частину будинку, як подружню частку у спільній сумісній власності. Суд вважає, що способом захисту права позивачки на спадщину та на її частку в спільному майні подружжя є визнання за нею права власності на весь жилий будинок.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує будь-чиїх прав, свобод чи інтересів, тому суд приймає визнання позову, що є підставою для його задоволення.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,212-214 ЦПК України, ст.ст. 22,28 Кодексу про шлюб та сімю України в редакції 1970 року, ст.ст. 60,70 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1216,1217,1220,1258,1261,1296 ЦК України,

Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на жилий будинок по вул. Богдана Хмельницького, 6 в смт. Семенівка Семенівського району Полтавської області, який складається із: власне жилого будинку загальною площею 73,5 кв.м. та жилою площею 55,3 кв.м., позначені літерою А-1; сарая-літньої кухні-гаража літера Б; прибудови літера б; погреба літера під Б; сарая літера В; убиральні літера Г; колодязя №1, вигрібної ями № 2, воріт № 3, огорожі № 4 та огорожі № 5, загальною вартістю 153 468 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Головуючий В.І. Халявка

Повний текст рішення виготовлено 12 квітня 2016 року.