АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору про надання споживчого кредиту та додаткових угод до нього, договору поруки, договору іпотеки недійсними,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту, а також договору поруки та договору іпотеки.

На обґрунтування своїх вимог зазначала, що 19.02.2007 р. між нею та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Посилаючись на те, що зазначений договір суперечить положенням ст. ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», постанові Національного банку України №168 від 10 травня 2007 р., просила визнати недійсним цей договір, а також укладені на забезпечення його виконання договір поруки №96900 від 19.02.2007 р. та договір іпотеки № 47671 від 19.02.2007 р.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11.12.2015 р. цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Солом'янському районному суду м. Києва.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1проситьзазначену ухвалу скасувати, посилаючись на те, що вона постановлена з порушеннямнорм процесуального права.

Зазначав, що позивачка звернулася з позовом про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, та виходячи з положень п.1 ст. 546 ЦК України та п.2 ст. 548 ЦК України, як наслідок недійсності основного зобов'язання, визнати недійсними договір поруки та договір іпотеки, як похідних від основного зобов'язання.

З урахуванням наведеного вважав, що відповідно до ст.109 ЦПК України зазначена справа підсудна Подільському районному суду м. Києва.

Справа №758/6048/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4518/2016.
Головуючий усуді першоїінстанції: Трегубенко Л.О.
Доповідач усуді апеляційноїінстанції: Усик Г.І.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не зЧявився, про час та місце розгляду справи зазначена юридична особа була повідомлена.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Постановляючи ухвалу про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту, а також договору поруки та договору іпотеки за підсудністю до Солом'янського районного суду м. Києва, суд першої інстанції виходив з того, що позивач поряд з кредитним договором та договором поруки оспорює дійсність договору іпотеки, предметом якого є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1, що знаходиться у Солом'янському районі м. Києва, а тому за правилами ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна повинні розглядится за місцезнаходженням цього майна, тобто у Солом'янському районному суді м. Києва.

З таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Місцезнаходженням ПАТ «УкрСиббанк» є м. Київ, вул. Адріївська, 2/12, що за територіальною підсудністю відноситься до Подільського районного суду м. Києва.

За змістом ч.1 ст. 114 ЦПК Українипозови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положенням статті 181 ЦК до нерухомого майна належить: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визнання додаткового строку для прийняття спадщини.

За змістом ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання основного зобов'язання. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦПК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З позовної заяви ОСОБА_1 убачається, що спір виник у зв'язку з невідповідністю договору про надання споживчого кредиту положенням Закону України «Про захист прав споживачів», і як наслідок задоволення таких вимог - визнання недійсними похідних від нього договорів іпотеки та поруки.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування до спірних правовідносин правила виключної підсудності, а тому ухвала суду про передачу справи за підсудністю до Солом'янського районного суду м. Києва підлягає скасуванню, з передачею справи до Подільського районного суду м. Києва.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 р.скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: