"14" березня 2016 р.
Справа №642/198/16-ц
Провадження №2/642/480/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючий - суддя Сватіков А.В.,

за участю секретаря - Конєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання права власності, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що в будинку №97 по вул. Клапцова в м. Харкові вона мешкає з дня свого народження. Станом на 2015 рік позивач є власником 3/10 частин зазначеного житлового будинку. 09.12.2015 року ОСОБА_1 уклала договір дарування належних їй на праві власності 3/10 частин житлового будинку з ОСОБА_4 Після укладення договору дарування позивач залишилася мешкати в даному будинку і по сьогодні здійснює господарський догляд за частиною будинку, що належить померлому батькові та сестрі. ОСОБА_1 звернулася до суду, адже бажає використати своє право на спадщину та просить визнати право власності на спадкове майно, а саме на 1/5 частини житлового будинку №97 по вул. Клапцова в м. Харкові після смерті батька, та просить визнати 1/10 частини зазначеного житлового будинку через відсутність ОСОБА_2 як власника понад 15 років.

В судове засідання позивач зявилася, позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові, просила їх задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_6 в судовому засіданні позов визнав в частині визнання права власності у порядку спадкування за законом, в частині визнання права власності за набувальною давністю заперечував, через обрання неправильного способу захисту своїх прав позивачем, тому просив суд позов задовольнити частково.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання повторно не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, підтвердженням чого є розписка, наявна в матеріалах справи про вручення судової повістки, про причини неявки суд не повідомила.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність незявившихся сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до вимог ст. 158, 169 ЦПК України, та заслухавши зявившихся сторін.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно рішення Народного суду Ленінського району м. Харкова від 18.08.1958 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності по 1/10 частин будинку №97 по вул. Клапцова в м. Харкові після смерті матері, ОСОБА_7 (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про смерть VI-ЯР №304010 ОСОБА_1 помер 27.03.1966 р. (а.с. 48).

Станом на 17.12.2005 року згідно технічного паспорту ОСОБА_1 та ОСОБА_1 належало по 2/10 частин житлового будинку з надвірними будівлями №97 по вул. Клапцова в м. Харкові. (а.с. 27-30).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18.04.2006 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 2/10 частин житлового будинку з надвірними будівлями №97 по вул. Клапцова в м. Харкові після смерті батька, ОСОБА_1 (а.с. 8-9).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.05.2006 року ОСОБА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18.04.2006 року належить 1/5 частина житлового будинку з надвірними будівлями №97 по вул. Клапцова в м. Харкові. (а.с. 65).

Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 0-4-3970/0/168-15-1454 від 07.12.2015 року в будинку №97 по вул. Клапцова в м. Харкові зареєстрована ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 08.03.1954 року. (а.с.6).

Згідно договору дарування від 09.12.2015 року ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_4О.Л. 3/10 частин житлового будинку №97 по вул. Клапцова в м. Харкові. (а.с. 35).

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.12.2015 року ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 09.12.2015 року володіє на праві спільної часткової власності 3/10 частинами житлового будинку №97 по вул. Клапцова в м. Харкові. (а.с. 66).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1958 року здійснює усі права власника щодо частини житлового будинку, що належала її сестрі та з 1966 року частиною будинку, що належала її батьку. ОСОБА_1 сплачувала усі необхідні платежі, обробляла присадибну ділянку, ремонтувала будинок, укладала договори страхування, на опалення, тобто протягом 40 років здійснювала господарський догляд за частиною житлового будинку №97 по вул. Клапцова в м. Харкові в якій вона фактично мешкала.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України - особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Згідно п.9,11,14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст. 344 ЦК)). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК). Враховуючи положеннястатей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Виходячи зі змістуч.1 ст. 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Згідно ч.ч.1,4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За змістом ст. 344 ЦК України визначаються ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме: володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним та володіння повинно бути безперервним протягом зазначених строків, перебіг строку набувальної давності на нерухоме майно починається з моменту виникнення володіння.

Як вже було встановлено вище, ОСОБА_1 помер 27.03.1966 року. Заповіту померлий не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина на 2/5 частини житлового будинку №97 по вул. Клапцова в м. Харкові. Спадщину на свою частку позивач прийняла фактично, адже на момент смерті батька була зареєстрована у спадковому будинку.

Відповідно до статті 548 ЦК України (в ред. 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Як вбачається з ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 року) ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька, ОСОБА_8.

Згідно статті 549 ЦК України (в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При розгляді справи судом не встановлено осіб, які б оспорювали право володіння та користування позивачкою спірним майном.

За таких обставин, враховуючи, що позивачка з 1958 року відкрито, добросовісно та безперервно володіла частиною житлового будинку №97 по вул. Клапцова в м. Харкові суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі та визнає за нею право власності на 1/10 частини зазначеного домоволодіння за набувальною давністю та на 1/5 частину в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, померлого 27.03.1966 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст. 344 ЦК України 2004 року, ст.ст.10, 11, 60, 212-215, 294, 296 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/10 частину житлового будинку №97 по вул. Клапцова м. Харкова з відповідною частиною надвірних будівель житловою площею 70,5 кв.м, загальною площею 130,2 кв.м за набувальною давністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину житлового будинку №97 по вул. Клапцова м. Харкова з відповідною частиною надвірних будівель житловою площею 70,5 кв.м, загальною площею 130,2 кв.м у прядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, померлого 27.03.1966 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Сватіков