АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2821/16 Справа № 202/7056/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся (Колодяжна) Н.Є.
Категорія 48
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Макарова М.О., Максюти Ж.І.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 просить змінити, а ОСОБА_3 просить скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2016 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2013 року було розірвано.

Під час шлюбу у сторін народилася дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати разом із позивачкою.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2011 року з відповідача на користь позивачки присуджені до стягнення аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, з 16.02.2011 року до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається із довідки-розрахунку складеної державним виконавцем, ОСОБА_3 упродовж періоду з 16 лютого 2011 року по 31 серпня 2015 року несвоєчасно та інколи у неповному обсязі сплачував аліменти, а у подальшому здійснював погашення суми заборгованості зі сплати аліментів на користь позивачки до повного погашення.

Розмір неустойки (пені) згідно розрахунку позивачки, який перевірявся і районним судом, і апеляційним, здійснено згідно чинного законодавства у відповідності до ст. 196 Сімейного кодексу України, та на підставі відомостей наданих відділом Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, становить 205799,74 грн..

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Виходячи з вини відповідача, який прострочив виконання зобов'язання, районний суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню. При цьому, враховуючи, що відповідач працює, має на утриманні іншу малолітню дитину, батьків похилого віку, які також перебувають на його утриманні, районний суд відповідно до вимог ст. 196 СК України дійшов правильного та законного висновку про зменшення розміру неустойки до 25000,00 грн..

Посилання ОСОБА_2 у скарзі на необґрунтоване зменшення пені є безпідставними, оскільки суд врахував матеріальний стан відповідача, те, що він має на утриманні іншу малолітню дитину, батьків похилого віку, які також перебувають на його утриманні, а також ті обставини, що періодично ним сплачувались аліменти і на час перегляду справи він погасив заборгованість, а тому, апеляційний суд, враховуючи положення ч.2 ст. 196 СК України, вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про можливість зменшення розміру неустойки до 25000,00 грн..

Доводи ОСОБА_3 про те, що суд не взяв до уваги докази про відсутність заборгованості по сплаті аліментів на момент розгляду справи, наявність переплати по аліментам, а також те, що суд без будь-яких належних доказів визнав його винним у виникненні заборгованості по аліментам - є необґрунтованими з огляду на те, що доказів того, що заборгованість по аліментам виникла не з вини відповідача останній ні суду першої інстанції, ні апеляційної інстанції не надав, вказаний розмір заборгованості та розмір заборгованості стосовно періодичних платежів ОСОБА_3 також не спростовано.

Інші доводи апелянтів не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального законів, підстав для його зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: М.О. Макаров

ОСОБА_5