УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КолодійчукВ.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 28 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_3 борг в сумі 55 800 грн, три відсотки річних за час користування грошима, що становить 976 грн 50 коп., а також інфляційне збільшення суми боргу, що становить 24 719 грн 40 коп., посилаючись на те, що за письмовою розпискою від 29 липня 2011 року ОСОБА_3 зобов'язалась повернути ОСОБА_6 (матері ОСОБА_2) гроші у сумі 80 тис. грн протягом 12 місяців. Разом з цим, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 (його мати) померла, а боргова сума не повернута.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 січня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції правомірно зазначив, що судом першої інстанції при ухвалені рішення дотримано норми матеріального та процесуального права, а висновки відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про те, що позивачем жодним належним та допустимим доказом не доведено факту наявності договірних зобов'язань ОСОБА_3 перед ОСОБА_6 та передачі грошових коштів. Відсутність письмового договору позики за наявності документу про отримання коштів не є безумовною підставою для висновку про наявність боргових зобов'язань.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення боргу за договором позики.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук