Справа№592/9865/15-ц
Провадження №2/592/435/16

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі: головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, визначення способу участі у вихованні дитини та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в місті Києві Державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 свої уточнені вимоги обґрунтовує тим, що з 11.08.2011 р. вона перебувала з відповідачем ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У неї є від першого шлюбу донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.10.2015 р. шлюб між нею та відповідачем розірваний. До липня 2015 р. вона проживала разом з відповідачем та дітьми у м. Києві, а на початку липня 2015 р. повернулась разом з дітьми на своє постійне місце проживання у м. Суми. На даний час між нею та відповідачем постійно виникають суперечки з питань визначення місця проживання їхнього сина ОСОБА_4 та участі відповідача у вихованні сина. Відповідач є військовослужбовцем, проживає постійно у м. Києві, весь час перебуває у відрядженнях, але наполягає на тому, щоб дитина постійно знаходилась разом з матір`ю відповідача у м. Суми. Відповідач неодноразово перешкоджав їй у спілкуванні з сином. 17.10.2015 р. за взаємною згодою з відповідачем вона передала йому сина з тією умовою, що відповідач поверне сина в той же день. Після цього в цей же день відповідач зателефонував їй і повідомив, що поверне сина наступного дня у неділю увечері, однак своєї обіцянки не виконав. Таким чином відповідач з 17.10.2015 р. відповідач дитину їй не повертає, у зв`язку з чим 21.10.2015 р. та 26.10.2015 р. вона вимушена була звернутися до поліції з заявами про неповернення відповідачем сина та розшук його, які знаходяться на даний час на розгляді. Вона, як мати дитини належним чином виконує всі батьківські обов`язки відносно сина ОСОБА_4 . Син потребує материнської турботи, догляду та піклування. З моменту народження сина вона знаходилась у відпустці по догляду за сином. Займається питанням зміцнення здоров`я, правильного фізичного та психологічного розвитку дитини. Згідно висновку ЛКК КНП «Центру первинної медико санітарної допомоги № 3 Дарницького району м. Києва» син є часто хворіючою респіраторними вірусними інфекціями дитиною і перебуває на диспансерному обліку з приводу рецидивуючого бронхіту, хронічного аденоїду, вазаматорного реніту, гнійного лімфаденіту та плоскостопія. У зв`язку з таким станом здоров`я дитина потребує постійного відвідування лікарів. Відповідач, як військовослужбовець, знаходиться постійно у відрядженнях. Під час спільного життя з відповідачем, останній ніякої уваги питанням виховання сина не приділяв. Вона з донькою та сином зареєстровані в квартирі з її батьками по АДРЕСА_1 , але після припинення з відповідачем подружніх стосунків та переїзду з м. Києва до м. Суми, вона разом з дітьми стала проживати у двокімнатній квартирі з усіма зручностями. Квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить її бабусі ОСОБА_6 . У вказаній квартирі дітям створені всі необхідні умови для їхнього життя та повноцінно розвитку. Вважає, що у неї відсутні негативні риси, які б могли перешкоджати правильному та належному вихованню дитини. На даний час вона не має можливості офіційно працевлаштуватись, оскільки її диплом вчителя та трудова книжка знаходяться за місцем проживання відповідача у м. Києві і на її прохання повернути їй документи, відповідач відмовляє. Просить суд: визнати місце проживання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею; відібрати сина ОСОБА_7 у відповідача ОСОБА_3 та повернути його їй; визначити спосіб участі відповідача у вихованні сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді систематичних побачень 1 раз кожного тижня в суботу, з 11 год. дня до 19 год. вечора, зобов`язавши відповідача забирати та повертати сина ОСОБА_4 за місцем її проживання АДРЕСА_2 ; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 його доходів, щомісячно, до досягнення сином повноліття.

ОСОБА_3 до початку розгляду справи по суті подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини, який мотивує тим, що з 11.08.2011 р. він перебував з відповідачем ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У відповідача на момент укладення шлюбу з ним вже була дитина від першого шлюбу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.10.2015 р. шлюб між ним та відповідачем розірваний. Перебуваючи у шлюбних відносинах він разом з відповідачем та дітьми проживали у квартиру, яка належить йому на праві власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . За час перебування з ним у шлюбі відповідач ніде не працювала. Він є військовослужбовцем у званні майора та на даний момент перебуває на службі у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , тому питанням щодо утримання сім`ї опікувався він особисто. Він має бажання виховувати сина ОСОБА_4 особисто, щоденно безперешкодно спілкуватися з ним, піклуватися про духовний і фізичний стан дитини, забезпечувати сина належним рівнем життя необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, оскільки має постійну роботу та заробітну плату. Відповідач ніде не працює та не має офіційного заробітку, утримується за рахунок своїх батьків, не має власного житла внаслідок чого не може забезпечити належні умови для розвитку дитини та гарантувати їх у майбутньому. Крім того, відповідач зазначає, що син ОСОБА_4 має діагноз частохворіючої дитини і стоїть на обліку в дитячій поліклініці, але лікування дитини і діагностика хвороб на сьогоднішній день є платними послугами, внаслідок чого відповідач в силу відсутності роботи та заробітку не має можливості забезпечити дитині своєчасне і якісне лікування та профілактику подальших захворювань. Просить суд: визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до неї про визначення місця проживання малолітньої дитини просила відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 адвокат Рижов С.Є. заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . В обґрунтування заперечень, зазначив, що на сьогоднішній день спільний син сторін ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_3 , тому всі витрати по утриманню дитини несе саме батько, тому позивач за первісним позовом ОСОБА_1 не має права звертатися до суду з вимогою про стягнення з відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини. Також зазначив, що з вимогою щодо визначення способу участі у вихованні дитини може звернутися один з батьків дитини за наявності сукупності таких складових як: окреме проживання батьків дитини; батьки не досягнуть згоди щодо участі у вихованні дитини самостійно; той з батьків з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, що проживає окремо у спілкуванні з дитиною. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини підтримав у повному обсязі.

Представник третьої особи за первісним позовом Служби у справах дітей Сумської міської ради у судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

Представник третьої особи за зустрічним позовом Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві Державної адміністрації у судове засідання не з`явився. Надали заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р., визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., у принципі 6 проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 3 ст. 4 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожна особа має право на проживання в сім`ї. Особа може бути примусово ізольована від сім`ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Частиною 1 ст. 170 та пунктами 2-5 частини першої ст. 164 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, коли: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 11.08.2011 р. ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_3 у шлюбі, зареєстрованому в міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 428, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 11.08.2011 р. /а.с.8/.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.9/.

ОСОБА_9 від першого шлюбу має доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.40/.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.10.2015 р. шлюб між сторонами розірвано.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 неодноразово чинив перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з сином Георгієм, що підтверджується Висновками начальника Сумського МВ УМВС України в Сумській області /а.с.33-37/.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Права та обов`язки матері та батька щодо дитини є рівними навіть тоді, коли вони не є подружжям. На обсяг батьківських прав та обов`язків не впливає та обставина, що один із батьків або навіть вони обоє проживають окремо від дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7 і 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 у розумінні ст. 141 СК України не створювала відповідачу за первісним позовом ОСОБА_3 перешкод у спілкуванні з сином, завжди надавала йому можливість приймати участь у вихованні дитини та спілкуванні з сином.

Однак у судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що 17.10.2015 р. за взаємною згодою з відповідачем ОСОБА_3 передала останньому сина ОСОБА_4 з тією умовою, що він поверне їй сина в цей день о 20 год. 00 хв. Після цього в цей же день відповідач ОСОБА_3 зателефонував їй і повідомив, що поверне сина наступного дня, але своєї обіцянки не виконав. Тобто з 17.10.2015 р. ОСОБА_3 не повернув сина, з того часу хлопчик знаходиться з батьком.

Допитані у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які зазначили, що ОСОБА_1 є гарною матір`ю і для дочки Єлизавети і для сина ОСОБА_4 . Вона належним чином їх завжди доглядала, виховувала, займалася їх розвитком, лікувала та здійснювала контроль за станом їх здоров`я та ніколи не налаштовувала сина ОСОБА_4 проти його батька ОСОБА_3 та не перешкоджала останньому у спілкуванні з сином, брати участь у його вихованні. Також свідки вказали, що під час спільного подружнього життя ОСОБА_3 часто перебував у відрядженнях і ОСОБА_1 самостійно виконувала батьківські обов`язки, натомість мати ОСОБА_3 . ОСОБА_13 постійно втручалася у життя подружжя, нав`язувала свою точку зору щодо виховання ОСОБА_4 , а ОСОБА_3 її підтримував, внаслідок чого в сім`ї виникали сварки та непорозуміння, що призвело до розірвання шлюбу.

Допитані у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які пояснили, що ОСОБА_3 добре піклується про сина ОСОБА_4 , водить останнього в різні гуртки, розважальні місця, купує подарунки. Зазначили, що мати хлопчика ОСОБА_1 приїжджає до м. Київ, де хлопчик разом з батьками відвідує різні розважальні дитячі комплекси і при цьому ОСОБА_4 нормально поводиться з матір`ю. Також свідками було зазначено, що дитина відвідує приватний дитячий дошкільний заклад. Дитина мала багато хвороб, які вилікував батько. ОСОБА_3 допомагають у вихованні та догляді за сином Георгієм мати ОСОБА_3 ОСОБА_13 та няня. ОСОБА_3 є військовослужбовцем, який перебував в зоні АТО та приблизно у кінці листопада чи у грудні 2015 р. повернувся звідти.

Суд,оцінивши показання свідків, дійшов до наступних висновків.

Свідки вказували, що дитина багато хворіла, що лікував дитину саме її батько, однак доказів вини матері не надали.

З пояснень свідків, ОСОБА_3 доглядає дитину, але ж незрозумілим є той факт, яким чином військовослужбовець батько, який більше свого часу проводить на роботі, водить сина у гуртки, готує дитині їжу, лікує під час хвороб.

Жоден зі свідків не вказав причин, які б могли перешкоджати проживанню ОСОБА_4 разом з його матір`ю ОСОБА_1 .

Свідки також пояснили, що ОСОБА_3 повернувся із зони АТО приблизно у кінці листопада чи у грудні 2015 р. Однак незрозумілим становиться той факт, з ким саме був ОСОБА_4 після того, як батько його забрав у матері 17.10.2015 р., хоча свідки вище зазначали, що ОСОБА_3 допомагали виховувати Георгія мати та няня.

Тобто, бабуся ОСОБА_13 та чужа людина в особі няні більшість часу проводять із малолітньою дитиною замість рідної матері ОСОБА_1 , яка не має негативних характеристик і бажає піклуватися про сина щодня.

Відповідно до Висновку служби у справах дітей Сумської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.06.2016 р. № 1119/27.01-21 враховуючи вік дитини, з метою підтримки постійних родинних відносин дитини з малолітньою рідною сестрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , служба у справах дітей Сумської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 /а.с.140-150/.

Згідно Принципу 6 Декларації прав дитини міжнародної декларації, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, про яку вказано в Конвенції про права дитини, ратифіковану Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Зважаючи на положення ст.ст.161 - 162 СК України, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з його матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Позивач ОСОБА_1 разом з донькою Єлизаветою та сином Георгієм зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується Довідкою від 10.07.2015 р. № 1414 КП «Сумижитло» СМР /а.с.12/.

Після припинення з відповідачем ОСОБА_3 шлюбних відносин, позивач ОСОБА_1 проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_17 та ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло /а.с.13/.

Місце проживання малолітньої дитини визначається за домовленістю батьків. Відповідно і наступна його зміна неможлива за волею лише одного з них.

Стаття 162 СК України визначає наслідки самочинної, тобто без згоди другого з батьків, зміни місця проживання дитини. Самочинною слід вважати зміну місця проживання малолітньої дитини й за її згодою, але без відома та згоди того з батьків, з ким вона проживає.

Положення частини першої статті 162 СК України є логічним продовженням статті 160 СК України, за якою місце проживання дитини має визначатися за згодою батьків. Воно є засобом запобігання самовільної зміни одним із батьків місця проживання дитини, оскільки не заохочує самоуправства, а містить правові засади для якнайшвидшого його припинення.

Для повернення дитини непотрібно представляти докази створення для неї нормальних умов для її виховання та розвитку, оскільки статті 162 СК України базується на юридичній презумпції правомірності поведінки того з батьків, з ким вона проживала.

У позовній вимозі щодо відібрання дитини може бути відмовлено лише тоді, коли відповідач доведе, що той, з ким проживала дитина, жорстоко поводився з нею, тримав дитину в умовах, небезпечних для її життя та здоров`я.

Відповідач ОСОБА_3 вчинив протиправну поведінку, свавільно змінивши місце проживання сина ОСОБА_4 . Відповідач жодного разу не пред`являв позивачу ОСОБА_1 претензій щодо неналежного виховання дитини.

Зібрані у справі докази засвідчують належне виконання позивачем ОСОБА_1 своїх обов`язків щодо дитини, тому дитина має бути повернута матері за місцем її останнього проживання.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки, відповідач є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина до досягнення ним повноліття.

Щодо вимог позивача ОСОБА_1 в частині визначення способу участі відповідача у вихованні сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді систематичних побачень 1 раз кожного тижня в суботу, з 11 год. дня до 19 год. вечора, зобов`язавши відповідача забирати та повертати сина ОСОБА_4 за місцем її проживання АДРЕСА_2 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд, не вбачає наявності перешкод зі сторони позивача ОСОБА_1 у спілкуванні відповідача ОСОБА_3 з сином Георгієм та у його вихованні, тому позовна вимога в цій частині є передчасною, та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно Висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.10.2016 р. № 104-7167 Оболонської районної в м. Києві Державної адміністрації вбачається, що від зареєстрованого шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_7 , який зареєстрований разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_4 . З жовтня 2015 р. дитина проживає разом з батьком в чотирьохкімнатній квартирі бабусі по лінії батька за адресою: АДРЕСА_3 де створені належні умови для всебічного розвитку, навчання та виховання дитини. Батько має власну трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_5 де також створені всі необхідні умови для проживання дитини. Мати дитини має старшу доньку від першого шлюбу, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою проживає у двокімнатній квартирі своєї бабусі за адресою: АДРЕСА_2 де також створені всі необхідні умови для проживання дитини. Батько перебуває на військовій службі в управлінні живучості арсеналів, баз та складів Озброєння Збройних сил України, характеризується позитивно, отримує заробітну плату у розмірі приблизно 13500 грн. місяць. Мати дитини працює в ТОВ «Техногрес» на посаді продавця непродовольчих товарів, характеризується позитивно, отримує заробітну плату у розмірі приблизно 3500 грн. на місяць. В матеріалах справи містяться довідки, надані психологами. У висновку, від 14.06.2016 року зазначено, що рівень розвитку Георгія відповідає віковим нормам. Під час ігор хлопчик розповідав про те як вони з батьком проводять час, влаштовують свята та змагання. Про матір та сестру він не згадував, а на запитання про них відповідав неохоче та коротко. В малюнках сім`ї мати та сестра також відсутні.

На засіданні Комісії, від 25.08.2016 року, ОСОБА_18 повідомила, що хлопчик з самого народження проживав з нею. Півтора року батько перебував на службі у іншому місті і тому проживав окремо від сім`ї. У жовтні 2015 року він силоміць забрав сина і з цього часу не дає матері бачитись та спілкуватись з

ОСОБА_19 повідомив, що мати не приділяла належної уваги вихованню сина і тому він забрав його до себе, але надати будь-яких підтверджуючих документів не зміг. Батько заперечив чинення перешкод у спілкуванні матері з сином. Він зазначив, що приблизно 2 рази на місяць вони їздять до м. Суми і коли мати цього бажає вони зустрічаються. Також він повідомив, що не заперечує аби мати приходила до сина у будь-який час за місцем проживання дитини, але останнім часом вона не дзвонить та не пропонує зустрітись.

Сім`ї було рекомендовано звернутись до Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, з метою з`ясування дитячо-батьківських відносин, а саме відношення дитини до обох батьків. У зв`язку з чим розгляд даного питання було перенесено на місяць.

В інформаційній довідці, наданої Центром, зазначено, що коли мова заходить про матір, хлопчик замикається у собі, відмовляється спілкуватись. ОСОБА_4 своєю сім`єю вважає батька та бабусю, матір і сестру хлопчик не включає не тільки в сім`ю, айв коло своєї родини.

На засіданні Комісії, від 06.10.2016 року, мати повторно зазначила, що батько чинить їй перешкоди у спілкуванні з ОСОБА_4 . Під час її приїздів для зустрічі з сином батько забирає його або на іншу адресу, або кудись на прогулянку та не повідомляє матері де вони знаходяться. Мати повідомила, що батько чинить на сина психологічний тиск, відсторонивши матір від нього та не даючи їй приймати участі у його житті. Під час проживання у м. Суми хлопчик відвідував дошкільний навчальний заклад (центр розвитку дитини) № 26 « ОСОБА_20 », а з того часу коли батько його забрав він відмовляється повідомляти їй які гуртки відвідує син та чи відвідує він дитячий садочок.

Батько повідомив, що бажає виховувати сина і що мати не зможе виховати з нього справжнього чоловіка.

В матеріалах справи міститься Висновок служби у справах дітей Сумської міської ради від 15.06.2016 р. № 119/27.01-21 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким рекомендовано визначення місце проживання дитини разом з матір`ю.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи вік дитини та наявність сестри, на підставі статті 19, частини 1 статті 161 Сімейного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», керуючись рішенням Комісії з питань захисту прав дитини, Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, визначення способу участі у вихованні дитини та стягнення аліментів задовольнити частково.

Визначити місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відібрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та повернути дитину матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 15.07.2015 року та аліменти сплачувати його матері ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ).

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної в місті Києві Державної адміністрації про визначення місця проживання дитини відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд міста Суми шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М. Алфьоров