Справа № 345/4317/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2184/2016
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л.Б.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Проскурніцького П.І.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 26 вересня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 26 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення 5000 грн. витрат на правову допомогу та 130 грн. витрат, пов'язаних з публікацією в газеті оголошення про виклик відповідача.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність ухвали суду та вказує на те, що судом не було враховано положення ч.1 ст. 88 ЦПК, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати; якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Апелянт не погоджується з висновком суду про відсутність доказів про витрати на правову допомогу, оскільки до матеріалів справи нею долучені угода про надання правової допомоги, укладена 30.11.2015 року з адвокатом ОСОБА_6, який брав участь у розгляді справи до ухвалення заочного рішення та його скасування, та угода від 04.04.2016 року, укладена з адвокатом Німак М.Я., який представляв її інтереси до вирішення справи по суті, і згідно квитанцій № 0391151 від 04.12.2015 року та № 0289079 від 04.04.2016 року нею оплачено відповідно 3000 грн. та 2000 грн.

Апелянт вказує на те, що за змістом ст.220 ЦПК суд вирішує питання про ухвалення додаткового рішення саме за умови не вирішення або неповного вирішення питання судових витрат, а доказами понесених нею витрат були допуск до участі в справі її представників - адвокатів, та долучена до матеріалів справи публікація оголошення в газеті про виклик відповідачів.

Просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони в судове засідання не з'явились.

ОСОБА_2 подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 30 травня 2016 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення.

Постановлено усунути перешкоди у здійсненні права користування житлом шляхом вселення ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні вказаним житловим приміщенням та надати їй ключ від вхідних дверей квартири.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 по 162,40 грн. судового збору з кожного.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 серпня 2016 року зазначене рішення суду залишено без зміни.

21.09.2016 року ОСОБА_2 подала заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення 5000 грн. витрат на правову допомогу та 130 грн. витрат, пов'язаних з публікацією в газеті оголошення про виклик відповідачів.

Встановлено, що рішенням суду вирішено питання про розподіл витрат на оплату судового збору відповідно до поданої позивачем квитанції.

Що стосується витрат на правову допомогу та витрат на публікацію оголошення, то за відсутності на момент ухвалення рішення суду доказів оплати таких витрат у суду не було підстав для їх стягнення.

Встановлено, що квитанції про оплату допомоги адвокатів та оплату публікації оголошення у газеті ОСОБА_2 подала разом із заявою про ухвалення додаткового рішення (а.с.8,9,10 т.2).

Оскільки квитанції на підтвердження зазначених витрат ОСОБА_2 подала разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, зазначені докази не були предметом дослідження у суді першої інстанції під час розгляду справи по суті, то стосовно таких витрат суд не вправі був ухвалювати додаткове рішення.

За змістом ст. 220 ЦПК додаткове рішення не може бути ухвалене на підставі додатково поданих доказів про розмір та склад судових витрат. Так, не допускається подання документів, що підтверджують розмір витрат на правову допомогу, і їх включення до складу судових витрат після ухвалення рішення.

Посилання ОСОБА_2 у апеляційній скарзі на участь представників у розгляді справи, як на доказ понесених нею витрат на правову допомогу, не заслуговують на увагу, оскільки належним доказом оплати таких витрат може бути лише відповідний платіжний документ.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Калуського міськрайонного суду від 26 вересня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: І.В. Бойчук П.І. Проскурніцький