Справа № 140/1835/15-ц Провадження № 22-ц/772/910/2016Головуючий в суді першої інстанції Слободяник Т. В.
Категорія 20 Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Голоти Л.О.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області, Головного управління державної фіскальної служби у Вінницькій області на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 20 серпня 2015 року в справі за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, відділу державної виконавчої служби Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на автомобіль, виключення його з-під арешту, -

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 06 січня 2014 року згідно договору купівлі-продажу, він придбав у ОСОБА_3 за 2700 доларів США належний останньому на праві власності автомобіль марки ВАЗ 21061 державний номерний знак НОМЕР_2, 2001 року випуску відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого Гайсинським ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Вінницькій області від 01.06.2012 року.

Відповідно ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а ОСОБА_2 - кошти в сумі 2700 доларів США про що отримав розписку, ОСОБА_3 в свою чергу оформив нотаріально завірену довіреність на ім'я позивача про користування та розпоряджання на свій розсуд, з правом продажу, обміну, страхування, здачі в оренду, передачі в позичку та інше.

В день купівлі-продажу продавець ОСОБА_3 не мав можливості зняти транспортний засіб з реєстрації у Гайсинському ВРЕР УДАІ УМВС, однак пообіцяв, що в подальшому вони нотаріально проведуть оформлення договору купівлі-продажу.

З часу купівлі позивач володів, розпоряджався транспортним засобом. Однак, 31.07.2015 року під час руху автомобіль марки ВАЗ 21061 державний номерний знак НОМЕР_2 був зупинений в м. Немирів інспектором взводу ДПС, який повідомив про розшук вказаного транспортного засобу у зв'язку з накладенням арешту на спірний автомобіль.

Позивач вважає, що спірний автомобіль є його власністю, оскільки сторони уклали договір купівлі-продажу в належній формі, виконали всі його умови, а накладений арешт перешкоджає користуватись та розпоряджатись власністю, на підставі чого просив визнати договір купівлі-продажу спірного автомобіля дійсним, визнати за ним право власності на вказаний автомобіль та виключити з опису майна, що підлягає арешту.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 20 серпня 2015 року позов задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 21061, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 Гайсинського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Вінницькій області що мав місце 06.01.2014 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3.

Визнано за ОСОБА_2, 1974 року народження право власності на автомобіль марки ВАЗ 21061, 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Гайсинського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Вінницькій області НОМЕР_3 від 01.06.2012 року.

Виключено з-під арешту, накладеного постановою відділу Державної виконавчої служби Іллінецького районного управління юстиції у Вінницькій області від 18.05.2015 року на майно ОСОБА_3, автомобіль марки ВАЗ 21061, 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Гайсинського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Вінницькій області НОМЕР_3 від 01.06.2012 року як відчуженого боржником ОСОБА_3 06.01.2014 року.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Вінницької області Сухоребрий С.А. в інтересах держави в особі Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області, Головного управління державної фіскальної служби у Вінницькій області, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає за необхідне її задовольнити.

Частинами 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, судова колегія розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 фактично укладено договір купівлі-продажу автомобіля, умови якого не суперечать вимогам чинного законодавства, сторони домовились про всі істотні умови договору ціну, предмет, і повністю виконали договір, внаслідок чого позивач набув право власності на автомобіль. Щодо вирішення питання про виключення автомобіля з-під арешту, накладеного на майно ОСОБА_3 постановою заступника начальника відділу ДВС Іллінецького РУЮ Максименко О.В. від 18.05.2015 року, то як зазначено у постанові виконавчий лист Іллінецьким районним судом виданий 24.04.2014 року, постанова на його підставі винесена 18.05.2015 року, тому суд прийшов до висновку, що станом на 06.01.2014 року арешт на спірний автомобіль не був накладений і ОСОБА_3 як власник мав право на його відчуження, передачу іншій особі та інше.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких міркувань.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Судом встановлено, що відповідно до письмового договору, а саме, розписки ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купив автомобіль марки ВАЗ 21061, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_2, та відповідно покупець передав кошти, а продавець товар - автомобіль, документ на нього (а.с.6,7), тобто виконали умови ст.655 ЦК України, але цей договір не був посвідчений нотаріально.

Крім того, ОСОБА_2 сплативши кошти ОСОБА_3, прийняв товар як покупець, а також як власник автомобіля ОСОБА_3 надав довіреність від 06.01.2014 року завірену нотаріально на ім'я ОСОБА_2 про користування та розпоряджання на свій розсуд транспортним засобом марки ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_2 (а.с.15).

18 травня 2015 року заступник начальника ВДВС Іллінецького РУЮ Максименко О.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 131/473/14-ц, виданого 24.04.2014 року Іллінецьким районним судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 боргу в сумі 203703,41 грн., виніс постанову про накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 (а.с.17).

Згідно акту №889 від 31.07.2015 року автомобіль ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_2 був затриманий тимчасово інспектором ДПС згідно вимог виконавчої служби (а.с.14).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб'єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб'єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Пунктом 8 Правил державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року, передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Відповідно до ч.3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

За таких обставин, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 16.12.2015 року у справі №6-688цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Належних та допустимих доказів переходу права власності на автомобіль позивачем не надано. Сторони не вчинили необхідних дій, для укладення договору купівлі-продажу, а саме продавець не зняв автомобіль з обліку, а покупець не зареєстрував його в органах Державтоінспекції, а тому перехід права власності не відбувся.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову).

Під час розгляду справи суд першої інстанції, встановивши, що договір купівлі-продажу між сторонами в письмовій формі не укладався, автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за ОСОБА_3, дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль на підставі статті 392 ЦК України.

З цих підстав не підлягають до задоволення вимоги про виключення даного автомобіля з опису майна, що підлягає арешту.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про відмову в задоволенні позову.

Вирішуючи питання про судові витрати, колегія суддів вважає, що з позивача необхідно стягнути на користь прокуратури Вінницької області судовий збір в розмірі 1719 грн. 30 коп., сплачений за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області, Головного управління державної фіскальної служби у Вінницькій області задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду у Вінницькій області від 20 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, відділу державної виконавчої служби Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на автомобіль, виключення його з-під арешту відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь прокуратури Вінницької області 1719 грн. 30 коп. у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Голота Л.О.

З оригіналом вірно:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.