У х в а л а

іменем україни

24 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (далі - ДП «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації») про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилався на те, що з жовтня 2001 року працював у ДП «Кіровоградський науково - виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», у тому числі з 2011 року - на посаді начальника транспортної служби.

Наказом директора ДП «Кіровоградський науково - виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 31 березня 2015 року № 2-К він був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України(за угодою сторін).

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що його звільнення з роботи є незаконним, оскільки заяву про розірвання трудового договору за угодою сторін від 31 березня 2015 року, написаної 30 березня 2015 року він не писав. Стверджував, що ця заява насправді була написана ним 05 грудня 2014 року під психологічним тиском директора ДП «Кіровоградський науково - виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» - Середи О.В., з яким у нього склалися неприязні стосунки, і який відмовлявся надати йому планову відпустку та заявив про ймовірне скорочення займаної ним посади у разі не написання заяви про звільнення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін).

13 березня 2015 року позивач подав заяву до ДП «Кіровоградський науково - виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про відкликання заяви про звільнення. Належної відповіді від відповідача не отримав.

Починаючи з 16 березня 2015 року і на час видачі наказу про звільнення позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в Кіровоградській обласній лікарні, про що підприємству було відомо.

Вважав, що звільнення проведено з порушенням норм КЗпП України, оскільки за наведених обставин його волевиявлення на звільнення з роботи за угодою сторін не було вільним. Крім того він був звільнений у період його тимчасової непрацездатності, що забороняється ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 вересня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано наказ ДП «Кіровоградський науково - виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 31 березня 2015 року № 2-К про звільнення ОСОБА_2 на посади начальника транспортної служби відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника транспортної служби ДП «Кіровоградський науково - виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації».

Стягнуто з ДП «Кіровоградський науково - виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 березня 2015 року по 09 вересня 2015 року у розмірі 30 707 грн 48 коп. без урахування відповідних зборів та обов'язкових платежів. Рішення у частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання та стягнено заробіток за один місяць.

Додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 вересня 2015 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2015 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 вересня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ДП «Кіровоградський науково - виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що з 2001 року ОСОБА_2 працював у ДП «Кіровоградський науково - виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» та на підставі наказу директора ДП «Кіровоградський науково - виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 31 березня 2015 року № 2-к ОСОБА_2 звільнено з посади начальника транспортної служби за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін).

Позивач не заперечув факт написання ним заяви про звільнення, на підставі якої його було звільнено, проте посилався на те, що насправді ця заява була написана ним 05 грудня 2014 року під психологічним тиском директора ДП «Кіровоградський науково - виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» - Середи О.В., який у разі неподання ним такої заяви не погоджував надання йому планової відпустки та погрожував скоротити його посаду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є угода сторін. При домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що факт звернення позивача до відповідача про анулювання поданої ним заяви про звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України свідчать лише про його бажання відкликати подану ним заяву та не доводить наявність факту психологічного тиску, який нібито чинився над ним з боку директора ДП «Кіровоградський науково - виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» - Середою О.В., анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника, однак такої згоди з боку власника не було, правильно вважав, що підстави для задоволення позову відсутні.

Також правильними є висновки суду апеляційної інстанції про те, що звільнення позивача у період його тимчасової непрацездатності є законним, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України звільнення працівника у такому випадку не допускається лише у разі звільнення його за ініціативою власника або уповноваженого ним органу (за винятком повної ліквідації підприємства, установи, організації).

Отже доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.О. Кузнєцов