Номер провадження 2/754/779/16
03 березня 2016 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого суддіБуша Н.Д.
при секретаріМарченко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату житлово - комунальних послуг, -
Позивач звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи було уточнено щодо зменшення суми заборгованості за житлово - комунальні послуги в розмірі 1062 грн. 78 коп., інфляційні нарахування 1020,85 грн., та 3% річних в розмірі 41 грн. 93 коп. посилаючись на те, що відповідач є наймачем квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_3 уклав з позивачем договір №7/177 від 29.08.2014 р. про надання послуг з утримання будинків і споруд прибудинкової території та договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Отже, як наймач квартири та споживач житлово - комунальних послуг відповідач зобов'язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсяці вносити плату за отриманні комунальні послуги. Відповідач не сплачує за вказані послуги, а тому вони змушені були звертатись до суду з даним позовом.
В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги, просив винести рішення щодо його задоволення, посилаючись на викладене у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не з"являвся, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.10, ч. 2 ст. 27 і ст. 60 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року скасовано судовий наказ від 12.08.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальнітю «Перший український експортний центр» заборгованості за житлово - комунальні послуги та судового збору.
Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України, при скасуванні судового наказу суд роз'яснює, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.
Відповідно до копії ордеру на жиле приміщення серії НОМЕР_2 від 29.08.2014 року ОСОБА_3 на сім'ю в складі 3-х осіб надано право на зайняття жилого приміщення жилою площею 35,40 кв.м., яке складається з 2 кімнат в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1, ордер виданий на підставі розпорядження Деснянської районної державної адміністрації від 26.08.2014 р. №456 (а.с. 6).
Судом встановлено, що між ТОВ «Перший український експертний центр» та ОСОБА_3 укладено договори №7/177 від 29.08.2014 р. про надання послуг з утримання будинків і споруд прибудинкової території та про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (а.с. 3-5).
Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у розмірах, встановлених законом чи договором.
Отже, надавши послуги, позивач відповідно до чинного законодавства має повне право вимагати їх оплати, тобто стягнення заборгованості.
Згідно п. 35 правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572 власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов'язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги».
В порушення зазначеної норми закону відповідач на протязі тривалого часу несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує квартирну плату та комунальні послуги, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 01.07.2015 року становить 4005 грн. 80 коп., а саме: борг за житлово-комунальні послуги в розмірі 2943,02 грн., інфляційні нарахування 1020,85 грн., та 3% річних 41,93 грн.
Під час судового розгляду відповідач сплатив основну заборгованість в повному обсяці та несплаченими залишились інфляційні нарахування в розмірі 1020,85 грн. та 3% річних в розмірі 41,93 грн., які підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до положень ст.ст. 63, 64, 66, 67, 68 ЖК України, наймач та повнолітні члени його сім'ї несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями, що випливають з договору найму. Квартирна плата та плата за комунальні послуги повинна вноситись щомісяця і у встановлений строк.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, за якою боржник, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно до загальних умов виконання зобов'язання, передбачених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.
З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг за оплату житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Така ж правова позиція викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 20 червня 2012 року в справі № 6-68цс12.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 27, 60, 88, 105-1, 212 -215, 224-227 ЦПК України, правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, ст.ст. 63, 64, 66, 67, 68 ЖК України, ст.ст. 11, 509, 526, 625, 629, 901, 903 ЦК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання протягом 10 днів до Деснянського районного суду міста Києва апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя