АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5264/16 Справа № 189/2321/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Пустовар О. С. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Каратаєвої Л.О.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, треті особи - ліквідатор комунального підприємства «Покровське комунальне підприємство» арбітражний керуючий Козаченко Володимир Михайлович, реєстраційна служба Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, - про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, ліквідатора комунального підприємства «Покровське комунальне підприємство» арбітражного керуючого Козаченка Володимира Михайловича, третя особа - реєстраційна служба Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненим позовом до Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, мотивуючи тим, що з 2002 року фактично проживає по АДРЕСА_2.

Зазначав, що відкрито володіє та користується квартирою та сараєм і за час його проживання за вказаною адресою ніхто з власників (спадкоємців, правонаступників) не пред'являв своїх прав на вказане майно, ніхто, крім нього не приймав участі в ремонті та утриманні квартири, не вкладав своїх коштів на її утримання.

Вказував, що ОСОБА_2 (третя особа по справі) в спірному будинку не проживає, кошти в його утримання не вкладає, не володіє і не користується вказаним будинком.

Посилаючись на те, що з 2002 року з дозволу Покровської селищної ради проживає в квартирі АДРЕСА_2, відкрито володіє та користується нею, ремонтує, сплачує комунальні послуги, а тому просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_2, що собою становить - сіни 1/2, коридор 1/2, передня (кухня), кімната, кімната, кладова 1/2.

У лютому 2015 року ОСОБА_2 (третя особа по справі) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, ліквідатора комунального підприємства «Покровське комунальне підприємство» арбітражного керуючого Козаченка В.М. про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, мотивуючи тим, що її мати ОСОБА_5 фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіла та користувалась квартирою АДРЕСА_1, а вона з дня народження проживала в даній квартирі, з 23 лютого 2002 року зареєстрована в цій квартирі, а тому просила суд визнати за нею право власності за набувальною власністю на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, ліквідатора Комунального підприємства «Покровське Комунальне підприємство» арбітражного керуючого Козаченко В.М., третя особа - реєстраційна служба Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю за заявою представника третьої особи - ОСОБА_6 залишено без розгляду (т.1 а.с.67-68, т.2 а.с.2).

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року скасувати та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого керівником органу приватизації Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 08 червня 1999 року квартира АДРЕСА_2 належала на праві приватної власності ОСОБА_7 (т.1 а.с.12)

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок в АДРЕСА_2 власник ОСОБА_7, складеного начальником Синельниківського бюро технічної інвентаризації 07 червня 1999 року, експлікація до плану квартири - А-1, кімната №1 - сіни 1/2, №2 - коридор 1/2, №3 - передня, №4 - кімната, №5 - кімната, №8 - кладова 1/2 (т.1 а.с.9-11).

З листа Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 04 листопада 2011 року №766 вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі КП «Покровське комунальне підприємство» та складається з двох квартир. Право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстроване Синельниківським МБТІ за ОСОБА_7 Квартира НОМЕР_1 в даному будинку знаходиться в незадовільному стані та не передавалась КП «Покровське комунальне підприємство» у власність чи користування громадян (т.1 а.с.17).

Розпорядженням селищного голови Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області №9-аг від 15 лютого 2016 року АДРЕСА_2 (т.1 а.с.215,216).

Згідно свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 02 серпня 1999 року, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що книзі реєстрації актів про смерть 02 серпня 1999 року зроблено запис №127 (т.1 а.с.13).

Відповідно до листів Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області №1752/01-16 від 17 листопада 2015 року та приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. №248/01-16 від 02 грудня 2015 року спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилася (т.1 а.с.166,174).

З акту, складеного комісією Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 24 жовтня 2014 року, видно, що ОСОБА_3 проживає в квартирі АДРЕСА_2 з 2002 року (т.1 а.с.14).

Відповідно до довідки ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» ОСОБА_3 з 01 січня 2002 року сплачує за спожиту електроенергію у спірній квартирі, заборгованості не має.

Таким чином, ОСОБА_3 більше десяти років належним чином, сумлінно, безперервно, без наявності будь-яких договорів: оренди, безоплатного користування, зберігання, володіє та відкрито користується даним майном, вселився в квартиру зі згоди сім'ї померлої та селищної ради, які просять визнати за ним право власності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, та визнання права власності на квартиру №1 у спірному будинку не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Згідно до положень статей 55,124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316 ЦК України).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.317 ЦК України).

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку (ст.383 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).

Колегія суддів звертає увагу на те, що третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 та яка звернулася з апеляційною скаргою, не є власником тієї частини будинку на яку за позивачем ОСОБА_3 визнано право власності.

Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення, визнання порушених, оспорюваних прав та вплив на правопорушника.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Реалізуючи передбачене ст.55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа викладає в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Таким чином, у разі порушення цивільного права відповідно до ст.ст.3,11,31 ЦПК України особа має право обирати той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу, а перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду у відповідності до ст.4 ЦПК є обов'язком суду.

Оскаржуваним рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року не порушені права та інтереси ОСОБА_2

Відповідач по справі Покровська селищна рада Покровського району Дніпропетровської області позовні вимоги ОСОБА_3 визнали та не заперечували проти їх задоволення.

Окрім того, із змісту самого рішення вбачається, що суд першої інстанції, при вирішення спору за позовом ОСОБА_3, не вирішував жодних питань, які стосуються прав, обов'язків та законних інтересів ОСОБА_2 Проти чого остання не заперечувала в судовому засіданні апеляційного суду.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 не надала доказів того, що оскаржуване рішення порушує її права чи покладає на неї певні обов'язки, захист прав та інтересів останньої у визначений нею спосіб, а саме шляхом скасування рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року на підставі її апеляційної скарги неможливий.

Колегія зауважує, що ОСОБА_2 не позбавлена можливості звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів з позовом, за іншими правовими підставами.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст.ст.10,11 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Таким чином, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог та змісту доводів апеляційної скарги, враховуючи положення ст.303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Каратаєва Л.О.