Справа № 645/3899/14-ц
Провадження № 2/645/167/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 квітня 2016 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Федорової О.В.

секретаря судового засідання Петленко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Харківська міська рада

про виділ 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями в натурі, припинення права спільної дольової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою, вселення,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Харківська міська рада, в якому з урахуванням уточнень, прийнятих судом до розгляду, просив суд: виділити йому наступні приміщення: кухню 1-1 площею 6,6 кв.м., житлову кімнату 1-2 площею 9,9 кв.м., житлову кімнату 1-3 площею 16,8 кв.м. в житловому будинку літ. "А-1", розташованому за адресою: пров. Буковинський, буд. 13 у м. Харкові, з надвірних споруд виділити: сарай літ. "Д", погріб літ. "Е", вбиральня літ. "З", 1/2 огорожі № 4, 1/2 хвіртки № 5, 1/2 замощення І, 1/2 колодязя № 3, розташованих за адресою: пров. Буковинський, буд. 13 у м. Харкові; перерозподілити ідеальні частки у праві спільної часткової власності та визначити частку ОСОБА_1 45/100, та частку ОСОБА_2 55/100 в будинку № 13 по пров. Буковинському у м. Харкові; припинити право спільної часткової власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними спорудами, розташований за адресою: пров. Буковинський, буд. 13 у м. Харкові; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за зменшення частки у праві власності на будинок у розмірі 5127,50 грн.; визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: пров. Буковинський, буд. 13 у м. Харкові, виділивши в користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 231 кв.м., у тому числі: 1/2 частину земельної ділянки загального користування між співвласниками площею 54 кв.м.; земельну ділянку 177 кв.м.; вселити ОСОБА_1 в приміщення житлового будинку літ. «А-1» по пров. Буковинському, 13 у м. Харкові. Витрати по сплаті судового збору та на проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № 9408/37/38 від 18.01.2016 року просив покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку за адресою: м. Харків, пров. Буковинський, буд. 13, інша 1/2 частина перебуває у власності його сестри ОСОБА_2. Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, яка виділена на підставі: договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки р.№ 4-7174 від 05.11.1954 року (1/2) та рішення Народного суду Московського району м. Харкова від 16.08.1972 року (1/2). Позивач наголосив, що вказаний житловий будинок належав батькам позивача та відповідача, та після розірвання шлюбу між батьками, за рішенням Народного суду Московського району м. Харкова від 04.09.1973 року між батьками був визначений порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою. Позивач стверджує, що після розірвання шлюбу їхніх батьків, він проживав із матірю та користувався приміщеннями, які були виділені в її користування. В подальшому його батько здійснив прибудову до житлового будинку, яка була зареєстрована на імя батька. Після смерті батьків, позивач пропонував відповідачеві у добровільному порядку розподілити вказаний житловий будинок, проте остання заперечує проти такого розподілу, стверджуючи, що будинок належить тільки їй. Крім того, відповідач встановила дверний проріз між приміщеннями 2-3 та 1-2, який був закладений їхніми батьками при розподілі житлового будинку, та на даний час відповідач користується усім житловим будинком, та перешкоджає позивачеві у користуванні його власністю.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб.

З урахуванням фактичного порядку користування житловим будинком, та посилаючись на те, що позивач з 1974 року користувався тією частиною житлового будинку, яка була виділена його матері, наполягає на проведенні поділу житлового будинку та надвірних будівель за адресою: пров. Буковинський, буд. 13 у м. Харкові по І (першому) варіанту розподілу домоволодіння згідно висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № 9408/37/38 від 18.01.2016 року.

Представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги, в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги позивача в повному обсязі та просила суд задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_4, який діє на підставі угоди про надання правової допомоги, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що за експертним висновком визначено необхідність проведення окремих мереж електропостачання, газопостачання, водовідведення та каналізації у разі їх відсутності, та зазначено, що усі перепланування та переобладнання необхідно проводити відповідно до вимог чинного законодавства за проектом, розробленим організацією, яка має ліцензію на виконання такого виду робіт; проект підлягає погодженню з установами згідно чинного законодавства, проте матеріали справи не містять таких дозволів, що суперечить ст. 152 ЖК УРСР. Крім того, представник відповідача наголосив, що відповідно до технічного паспорту на земельній ділянці наявні самовільно побудовані споруди: прибудови літ. «а4», «а6» вартістю 32209 грн.. Згідно з (4.4.) «Самочинно збудовані об'єкти нерухомого майна до розрахунку не включаються». Представник, стверджуючи, що в приміщення 1-1, 1-2, 1-3, на які претендує позивач, він не зможе потрапити іншим шляхом, як через двері самовільно побудованих прибудов літ. «а4», «а6», та посилаючись на положення п. 2.3. «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна» в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 205 від 12.05.2014 року, яким передбачено, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна та питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону, вважає неможливим розподіл спірного житлового будинку. Крім того, представник відповідача заперечує проти вимоги позивача про вселення його до вказаного житлового будинку, посилаючись на відсутність підстав для її задоволення, оскільки ця вимога позивача ґрунтується на його припущеннях про можливі порушення його права в майбутньому.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, раніше будинок № 13 по пров. Буковинському у м. Харкові належав батькам позивача та відповідача: 1/2 частина -Як вбачається з матеріалів справи, раніше будинок № 13 по пров. Буковинському у м. Харкові належав батькам позивача та відповідача: 1/2 частина - ОСОБА_5 на підставі Договору на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Першою ХДНК 05.11.1954 року за р. № 4-7174, зареєстрованого в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 14.06.1972 року за р. № 43847, та 1/2 частина - ОСОБА_6 на підставі рішення Народного суду Московського району м. Харкова від 16.08.1972 року, зареєстрованого в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 11.03.1981 року за р. № 43847 (а.с. 19). ОСОБА_7 на підставі Договору на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Першою ХДНК 05.11.1954 року за р. № 4-7174, зареєстрованого в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 14.06.1972 року за р. № 43847, та 1/2 частина - ОСОБА_6 на підставі рішення Народного суду Московського району м. Харкова від 16.08.1972 року, зареєстрованого в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 11.03.1981 року за р. № 43847 (а.с. 19).

Рішенням Народного суду Московського району м. Харкова від 04.09.1973 року у справі № 2-1691 було визначено порядок користування житловим будинком № 13 по пров. Буковинському у м. Харкові між його співвласниками, та виділено в користування ОСОБА_5 частину приміщення 1-2 площею 5,4 кв.м., зобовязано останнього поставити перегородку за свій рахунок на відстані 2,85 кв.м. з обладнанням виходу, виділено приміщення 1-6 площею 6,1 кв.м. та 1-5 площею 8,3 кв.м.; зобовязано закласти за його рахунок двірні прорізи з цих кімнат в кімнати 1-3 та 1-4 та виділено йому 179,5 кв.м. земельної ділянки, прилеглої до домоволодіння № 11 з надвірними спорудами: вбиральню літ. «Г», сарай літ. «Б» та погріб літ. «В». Крім того, вказаним судовим рішенням виділено в користування ОСОБА_6 частину приміщень 1-2, 1-3 площею 9,9 кв.м., 1-4 площею 16.8 кв.м. з окремим виходом, 179,5 кв.м. земельної ділянки. Двір, площею 103 кв.м. залишено в загальному користуванні співвласників (а.с. 17-18).

28.08.1974 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був розірваний (а.с. 14).

Позивач стверджує, що він залишився проживати з матірю та з 1974 року користувався тією частиною житлового будинку, яка була виділена його матері.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.07.2013 року за № 5826951, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/4 частина житлового будинку № 3 по пров. Буковинському у м. Харкові, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.07.2013 року державним нотаріусом 12 ХДНК, зареєстрованого в реєстрі за № 6-253 (а.с. 10, 11). Згідно з вказаним Свідоцтвом, спадкоємцем ОСОБА_5, який помер 03.12.2002 року, є його син ОСОБА_1. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/4 частки житлового будинку № 13 з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Харкові, пров. Буковинський. На земельній ділянці розташований житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 41,1 кв.м. з прибудовами: сарай літ. Б,Д; льох літ. Е,В; вбиральня літ. Ж,З; огорожа № 4,5; тр. колодязь № 3, замощення І.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.07.2013 року за № 5835115, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/4 частина житлового будинку № 3 по пров. Буковинському у м. Харкові, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.07.2013 року державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори (далі 12 ХДНК), зареєстрованого в реєстрі за № 6-255 (а.с. 8, 9). Згідно з вказаним Свідоцтвом, спадкоємцем ОСОБА_6, яка померла 01.12.2009 року, є її син ОСОБА_1. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/4 частки житлового будинку № 13 з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Харкові, пров. Буковинський. На земельній ділянці розташований житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 41,1 кв.м. з прибудовами: сарай літ. Б,Д; льох літ. Е,В; вбиральня літ. Ж,З; огорожа № 4,5; тр. колодязь № 3, замощення І.

Інша 1/2 частина вказаного житлового будинку успадкувала ОСОБА_2.

Відповідно технічного паспорту, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 20.02.2014 року, загальна площа житлового будинку складає 84,4 кв.м., з яких 41,1 кв.м. житлова площа та 43,3 кв.м. допоміжна (а.с. 23-25).

У зв'язку з недосягненням між сторонами згоди щодо порядку користування вказаним житловим будинком з надвірними спорудами та земельною ділянкою, а також у зв'язку з перешкоджанням з боку відповідача у проживанні позивача в цьому будинку позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав .

Згідно з висновком судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № 9408/37/38 від 18.01.2016 року, експертом на розгляд суду запропоновано 2 варіанти розподілу в натурі будинку з надвірними будівлями за адресою: пров. Буковинський, 13.

Відповідно до 1 варіанту розподілу домоволодіння частки власників перерозподіляються наступним чином: 1 співвласник (позивач) 45/100, 2 співвласник (відповідач) - 55/100, та розраховано компенсацію в інвентарних цінах, яку має сплатити відповідач на користь позивача на суму 5127,50 грн. Згідно з 1 варіантом розподілу необхідно між приміщеннями 2-3 та 1-2 демонтувати дверний блок, закласти дверний проріз; приміщення 1-2 площею 9,9 кв.м. можливо використовувати як приміщення кухні відповідно до вимог п. 2.24.ДБН В.2.2-15-2005; провести окремі мережі електропостачання, газопостачання, водовідведення та каналізації у разі їх відсутності.

Відповідно до 2 варіанту розподілу домоволодіння частки власників перерозподіляються наступним чином: 1 співвласник 50/100, 2 співвласник - 50/100. Згідно з 2 варіантом розподілу необхідно провести визначені у висновку експерта переобладнання та перепланування за проектом, розробленим організацією, яка має ліцензію на виконання такого виду робіт, проект підлягає погодженню з установами згідно чинного законодавства.

Позивач, уточнивши свої позовні вимоги, просив провести поділ житлового будинку та надвірних будівель за адресою: пров. Буковинський, буд. 13 у м. Харкові по І (першому) варіанту розподілу домоволодіння згідно вказаного експертного висновку, з урахуванням фактичного порядку користування житловим будинком, та приймаючи до уваги, що позивач з 1974 року користувався тією частиною житлового будинку, яка була виділена його матері.

З пояснень експерта ОСОБА_8, наданих у судовому засіданні, вбачається, що переобладнання та перепланування, які необхідно провести відповідно до запропонованого 1 варіанту розподілу вказаного житлового будинку, не потребують погодження та отримання дозволу виконавчого комітету місцевої ради в розумінні ст. 152 ЖК УРСР, якою передбачено, що переобладнання та перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадиться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради. За вказаним варіантом розподілу житлового будинку переобладнання та перепланування полягають лише у демонтуванні дверного блоку між приміщенням 2-3 та 1-2 та закладенні дверного прорізу, що не потребує отримання такого дозволу.

Згідно з висновком експертизи по 1 варіанту розподілу домоволодіння І співвласнику (позивачу) виділяються наступні приміщення: кухня 1-1 площею 6,6 кв.м., житлова кімната 1-2 площею 9,9 кв.м., житлова кімната 1-3 площею 16,8 кв.м. в житловому будинку літ. "А-1", розташованому за адресою: пров. Буковинський, буд. 13 у м. Харкові, а також надвірні споруди: сарай літ. "Д", погріб літ. "Е", вбиральня літ. "З", 1/2 огорожі № 4, 1/2 хвіртки № 5, 1/2 замощення І, 1/2 тр. колодязя № 3; ІІ співвласнику (відповідачу) виділяються наступні приміщення: коридор 2-2 площею 5,2 кв.м, житлова кімната 2-3 площею 6,1 кв.м., житлова кімната 2-4 площею 8,3 кв.м. в житловому будинку літ. «А-1», кухня 2-1 площею 10,3 кв.м., вбиральня 2-5 площею 1,1 в житловому будинку літ. «а3», розташованих за адресою: пров. Буковинський, буд. 13 у м. Харкові, а також надвірні споруди: тамбур літ. «а5», сарай літ. «Б», вбиральня літ. «Ж», льох літ. «В», 1/2 огорожі № 4, 1/2 хвіртки № 5, 1/2 замощення № І, 1/2 тр. колодязя № 3.

Позивач, посилаючись на те, що 1 варіант розподілу передбачає незначний відступ від ідеальних часток співвласників, передбачає незначні переобладнання та перепланування, які не потребують одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради, вважає, що для розподілу домоволодіння найбільш доцільним є саме 1 варіант розподілу.

Разом з тим, як вбачається з технічного паспорту, на земельній ділянці маються самовільно побудовані споруди: прибудови літ. «а4» та «а6» вартістю 32209 грн..

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об'єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво жилого будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об'єкта нерухомого майна за наявності будь-якої із зазначених умов.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об'єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Слід зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об'єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146 (далі - Методичні рекомендації).

Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм України В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Отже, норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується й до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо) (розділ 3.4 Методичних рекомендацій).

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна.

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок по пров. Буковинському, 13 у м. Харкові, прибудова літ. «а4» площею 18,5 кв.м. та тамбур літ. «а6» площею 4,2 кв.м., побудовані у 1987 році, та мають наступні основні конструктивні елементи: бетонний фундамент, цегляні стіни, шиферне покриття. (а.с. 23-25).

Процедура набуття права власності на обєкти, збудовані до 05 серпня 1992 року та не оформлені у відповідності до норм законодавства, які діяли на час будівництва цих обєктів, визначена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868. За змістом цього Порядку технічний паспорт на обєкт нерухомого майна є документом, який відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом житлових будинків, прибудов до них, господарських будівель і споруд, побудованих до 05 серпня 1992 року. Проте, виготовлення технічного паспорту не звільняє від обовязку реєстрації речового права на такі обєкти в установленому законом порядку. Умовою ж такої реєстрації є технічний паспорт та документ, що посвідчує право власності (користування) земельною ділянкою, на якій розташовані обєкти будівництва.

Матеріали справи не містять доказів узаконення в чинному порядку прибудови літ. «а4» та тамбуру літ. «а6» до будинку по пров. Буковинському, 13 у м. Харкові. Не містять таких даних і матеріали інвентарної справи по спірному домоволодінню.

Крім того, як встановлено в ході розгляду справи, що не заперечувалось сторонами у справі, вхід у приміщення 1-1, 1-2, 1-3, які позивач просить виділити в його користування, можливий лише через самовільно побудовані тамбур літ. «а6» та прибудову літ. «а4».

Вирішуючи спір в частині розподілу житлового будинку, суд враховує, що не підлягають поділу (виділу) об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані об'єкти нерухомого майна. Дана правова позиція викладена також у Постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року по справі № 6-286цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, суд, встановивши факт самочинної перебудови об'єкта нерухомості, а саме добудови тамбуру літ. «а6» площею 4.2 кв.м., та прибудови літ. «а4» площею 18,5 кв.м., вважає, що підстави для поділу житлового будинку із самочинними добудовами, відсутні, у звязку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Оскільки позовні вимоги в частині визначення порядку користування земельною ділянкою є похідними від позовних вимог про поділ домоволодіння, то позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Стосовно позовної вимоги про вселення ОСОБА_1 в приміщення житлового будинку по пров. Буковинському, 13 у м. Харкові, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Судовим розглядом встановлено, що не заперечувалось сторонами у справі, що позивач позбавлений можливості користуватись належної йому на праві спільної часткової власності частиною житлового будинку № 13 по пров. Буковинському у м. Харкові, оскільки відповідач перешкоджає йому в користуванні його частиною житлового будинку.

Відповідач не допускає позивача в будинок, відмовляється надати ключі від будинку, чим порушує права останнього.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

З огляду на це, позовна вимога ОСОБА_1 про вселення є способом захисту порушеного права власності, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Суд приймає до уваги, що позивач звернувся до суду з позовом 14.05.2014 року, та на час його звернення розмір судового збору за подання до суду позову немайнового характеру, відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" справлявся у 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та складав 243,60 грн. незалежно від кількості заявлених вимог немайнового характеру.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 243,60 грн..

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 в житловий будинок по пров. Буковинському, 13 у м. Харкові.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Федорова О.В.