Справа № 591/205/16-ц
Провадження № 2/591/683/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.,

при секретарі судового засідання Кальченко М.В.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Луганського державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_3 про стягнення невиплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

18 січня 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Луганського державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 13364,40 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19 червня 2013 року наказом Луганського державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_3 №76 о/с від 19.06.2013 року вона була прийнята на посаду провідного бібліотекаря інформаційно-бібліографічного відділу загальної бібліотеки.

28 листопада 2014 року наказом Луганського державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_3 №212 о/с від 18.11.2014 року позивач була звільнена з даної посади за п. 2 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

У липні 2014 року у звязку із проведенням антитерористичної операції на території Луганської області Головне управління державної казначейської служби у Луганській області, розташоване в м. Луганську, тимчасово призупинило свою роботу, а в подальшому було передислоковано до м. Сватове Луганської області.

У звязку з цим заробітну плату за липень 2014 року в сумі 1889,60 грн., за вересень 2014 року в сумі 1889,60 грн., жовтень 2014 року в сумі 1889,60 грн., листопад 2014 року в сумі 1889,60 грн., а також матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 1806 грн. на момент звільнення та до даного часу позивачу не виплачено.

Згідно з Наказом МВС України від 6 жовтня 2014 року № 1025 «Про тимчасову передислокацію ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка» Луганський державний університет внутрішніх справ імені ОСОБА_3 було тимчасово передислоковано на базу Сумської філії Харківського Національного університету внутрішніх справ.

У грудні 2014 року позивач звернулася до керівництва ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка із вимогою виплатити належну їй заробітну плату за липень, вересень, жовтень, листопад 2014 року, а також матеріальну допомогу на оздоровлення за 2014 рік.

Однак їй було розяснено, що Головне управління державної казначейської служби у Сумській області відповідно до пункту 4 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремих підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого Постановою КМ України від 7 листопада 2014 року № 595, не приймає платіжні документи ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка щодо виплати заробітної плати працівникам, які не були переведені разом з університетом до нового місця дислокації та не виконують свої обовязки.

Позивач вважає, що її право порушене та підлягає захисту за ч. 2 ст. 233 КЗпП України.

В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена. В своїй заяві від 24 лютого 2016 року позивач просила розглядати справу без її участі, зазначила, що згодна з сумою, зазначеною в запереченні відповідача (а.с.24).

Представник відповідача ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав позов частково в сумі 4841,19 грн., в іншій частині проти позову заперечував та надав суду письмові заперечення (а.с.27-28)

Суд, вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працювала на посаді провідного бібліотекаря інформаційно-бібліографічного відділу загальної бібліотеки Луганського державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_3 (а.с.7-9).

Наказом ректора ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка №212 о/с від 18.11.2014 року позивач звільнена з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Дана обставина підтверджується копією трудової книжки, доданої до матеріалів справи (а.с.7-9).

Як вбачається з довідки ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка № 239 від 18.02.2016, позивачу нарахована заробітна плата за липень 2014 року в сумі 2956,67 грн., сума до виплати 2380, 12 грн., за вересень 2014 року в сумі 1204 грн., сума до виплати 969,22 грн., жовтень 2014 року 680,52 грн., сума до виплати 547, 82 грн. (а.с.29).

Судом також встановлено, що наказом ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка від 01.09.2014 року № 995 був встановлений простій у роботі вільнонайомних працівників ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка з 01 вересня 2014 року (а.с.30).

Наказом ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка від 20.10.2014 року № 997/1 постановлено вважати 20 жовтня 2014 року датою завершення простою у роботі вільнонайомних працівників ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка (а.с.31).

В звязку з встановленим простоєм у роботі оплата праці за цей період проводилась у розмірі дві третини посадового окладу (а.с.29).

Щодо матеріальної допомоги на оздоровлення, то вказана виплата в липні, вересні, жовтні 2014 року не нараховувалась у звязку відсутністю кошторисних призначень (а.с.29).

Після завершення простою з 20 жовтня 2014 року позивачу заробітна плата не нараховувалась у звязку з відсутністю даних у табелі обліку робочого часу, які підтверджують що вона приступила до роботи (а.с.29).

Правовідносини між сторонами є трудовими, врегульовані ст. 115,116 КЗпП України.

Суд встановив, що права позивача, передбачені ст. ст. 115, 116 КЗпП України порушені.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказами у справі підтверджено нарахування позивачу заробітної плати за липень, вересень, жовтень 2014 року в загальній сумі 4841,19 грн., а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Позовні вимоги в частині нарахування заробітної плати за листопад 2014 та нарахування матеріальної допомоги на оздоровлення спростовані доказами, наданими відповідачем, зокрема наказ про встановлення простою, довідкою про нарахування заробітної плати, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Суд також приймає до уваги, що в своїй заяві від 24 лютого 2016 року позивач зазначила, що згодна з сумою, зазначеною в запереченні відповідача (а.с.24).

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позов було задоволено, а позивач за даною категорією справи звільнений від оплати судового збору, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.115,116 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Луганського державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_3 про стягнення невиплаченої заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Луганського державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 невиплачену заробітну плату у загальній сумі 4841,19 грн. (чотири тисячі вісімсот сорок одна гривня 19 копійок).

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Луганського державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Повне рішення суду складено в пятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

СУДДЯ