РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/15599/15-ц

Провадження № 2/643/1310/16

10.03.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Зінченко Ю.Є.

при секретарі Давиденко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приват Банк», треті особи: ОСОБА_2, Приватний нотаріус ОСОБА_3 про захист прав споживача визнання п.2.3.1. Кредитного договору недійсним, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» про визнання п.2.3.1 кредитного договору №НАЕ2GА00000034 на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» недійсним.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.12.2007 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № HAE2GA00000034 на суму 22000,00 доларів США та 4714 доларів США на оплату страхових платежів з кінцевим терміном повернення 16.12.2027 року. Згідно п.2.3.1. Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користуванням кредитом. Позивач вважає, що п.2.3.1. кредитного договору суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити за необґрунтованістю.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини не явки суду не повідомила.

Третя особа - приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини не явки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 17.12.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір № НАЕ2GA00000034, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 22000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.12.2027 року (а.с. 2).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 17.12.2007 року між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № НАЕ2GA00000034, предметом якого є нерухоме майно, а саме - однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві власності.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04 липня 2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» - задоволено; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НАЕ2GA00000034 від 17.12.2007 року в розмірі 49835,06 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.07.2012 року складає 398182,11 грн. звернуто стягнення на квартиру загальною площею 25,90 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; виселені ОСОБА_1, ОСОБА_2 та інших осіб, які зареєстровані і проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Харківській області; стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь банку судовий збір в розмірі 3433,60 грн.; в зустрічних позовах ОСОБА_1, ОСОБА_2- відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08.09.2014року, рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 липня 2014 року - змінено, скасовано його в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором № НАЕ2GA00000034 від 17.12.2007 року, в частині виселення ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані і проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, в частині зняття з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Харківській області ОСОБА_1, ОСОБА_2 та інших осіб та в частині стягнення судового збору. Вирішено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НАЕ2GA00000034 від 17.12.2007 року в розмірі 39223,36 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 313394,65грн., звернути стягнення на квартиру загальною площею 25,90 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_1, ОСОБА_2 договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності на підпорядкування з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселено ОСОБА_2, яка зареєстрована і проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» по 1609,50 грн. з кожного судового збору. В іншій частині рішення суду - залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2014року. касаційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилені. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 04.07.2014 року у нескасованій частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 08.09.2014 року залишено без змін.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилався на те, що кредитний договір було укладено з порушенням порядку, передбаченого Законом України «Про захист прав споживачів» та Банк не мав права в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користуванням кредитом. Тобто, п.2.3.1. кредитного договору суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Виходячи з положень постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, суд знаходить обґрунтованими посилання позивача на поширення на виниклі відносини положень Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII (п. 1 постанови), проте, судом критично оцінюється вищевказана позиція позивача щодо порушень з боку ПАТ КБ «Приватбанк» останніх.

Так, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦПК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5-6 ст. 203 ЦК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку про те, що сторони, підписавши спірний договір, встановили факт досягнення згоди між собою щодо всіх істотних умов кредитного договору. Підписавши договір, позивач засвідчив про те, що він не вважає умови останнього невигідними для себе, дискримінаційними та несправедливими. Доказів, що зобов'язання за кредитним договором сторонами змінювалися, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки угода або її частина може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Судом не встановлена наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належних та допустимих доказів недійсності п. 2.3.1 кредитного договору позивачем не надано. За таких обставин позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Так, Законом України «Про судовий збір» зі змінами, які набрали законної сили 01.09.2015 року, позивачі при подачі позову про захист прав споживачів до суду не звільненні від сплати судового збору, позивачем при подачі позову до суду судовий збір не сплачено. Таким чином, суд стягує з позивача на користь держави судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру за ставками судового збору, встановленого на час подачі позову до суду у розмір 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 11, 57-60, 88, 197, 209, 212, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 203,215,216,230,628,638,1050-1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приват Банк», треті особи: ОСОБА_2, Приватний нотаріус ОСОБА_3 про захист прав споживача визнання п.2.3.1. Кредитного договору недійсним відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Зінченко Ю.Є.