Справа № 697/2441/15-ц
№ пров. 2/697/66/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді - Литвина В.М.

з участю секретаря с/з - ОСОБА_1, ОСОБА_2

позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Каневі справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ :

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третьої особи Канівської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини у якій зазначив, що після смерті баби ОСОБА_6 по лінії матері ОСОБА_7 21.04.2012 року залишилася спадщина у вигляді 3 земельних ділянок, які розташовані на території Мельниківської сільської ради Канівського району. Спадкодавець ОСОБА_7 склала заповіт на імя ОСОБА_6 ОСОБА_6 не зміг у встановлений строк звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки він не знав про спадкове право та наявність заповіту, а також тому, що він не спілкується із відповідачем ОСОБА_4, який є його рідним братом. Про наявність заповіту довідався випадково, після цього звернувся до нотаріуса, нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії оскільки він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Пропуск строку вважає поважним, просить визначити додатковий строк на 2 місяці для звернення до нотаріуса.

Позивач ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 є його рідним братом. ОСОБА_7 є їхньою бабою по материнській лінії. ОСОБА_7 померла в квітні 2012 року. В кінці літа 2015 року він разом зі своєю матірю ОСОБА_8 поїхали до будинку, де проживала бабуся та випадково знайшли заповіт ОСОБА_7 з якого вбачалося, що вона заповіла своє майно своїм онукам ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Дізнавшись про існування заповіту він звернувся до нотаріальної контори 17.10.2015 року. Нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що він не прийняв спадщину у встановлений законом термін. ОСОБА_7 мала неприязні стосунки з його матірю ОСОБА_8

Крім того, до часу подачі заяви він також не знав про існування спадкового майна у вигляді 3 земельних ділянок. Таким чином позивач вважає, що його незнання про існування заповіту та існування спадкового майна є причиною несвоєчасного звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, а тому позивач просить надати йому додатковий строк для подання відповідної заяви до нотаріуса.

Відповідач ОСОБА_4 пояснив, що його баба ОСОБА_7 повідомила ще до своєї смерті про те, що вона оформила заповіт на своїх онуків, на нього та позивача. Позивачу це було достовірно відомо. Складання заповіту на онуків, а не на дочку його матір, викликано тим, що між мамою та бабою існували неприязні стосунки. У звязку із погіршенням стану здоровя догляд за бабою здійснював він та його сімя. Ні брат, ні мати участі в цьому майже не приймали. Вважає, що позивач пропустив строк звернення до нотаріуса без поважної причини, у задоволенні позову просить відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору завідувач Канівської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 пояснила, що 16.10.2015 року вона, як державний нотаріус винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_6 у звязку з тим, що він не прийняв спадщину у встановлений законом термін та рекомендувала останньому вирішити питання про поновлення строку у судовому порядку.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільного провадження вважає, що позов до задоволення не підлягає виходячи з наступних підстав.

Свідок ОСОБА_8 показала, що сторони по справі є її рідними синами. Останні пів року свого життя її мати ОСОБА_7 проживала у відповідача ОСОБА_4 Свідок підтвердила, що в липні 2015 року вона та ОСОБА_6 знайшли у будинку матері текст її заповіту. Не дивлячись на те, що вона на час смерті спадкодавця перебувала на пенсії та мала обовязкову частку у спадковому майні заяву до нотаріуса не подавала, тому що не бажає приймати спадщину.

Свідок ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_7 є його двоюрідною сестрою, яка говорила йому, що вона заповіла все своє майно онукам, якіє сторонами по справі. ОСОБА_7 доглядав лише ОСОБА_4 Спадкодавець говорила, що повідомила сторони по справі про існування заповіту.

Свідок ОСОБА_11 показала, що вона є дружиною відповідача та підтвердила, що на одному із своїх днів народження ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про те, що вона заповіла їм все своє майно.

Згідно заповіту (а.с.52) ОСОБА_7 25.03.2010 року заповіла все своє майно ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Згідно свідоцтва про смерть (а.с.80) ОСОБА_7 померла 23.04.2012 року.

Згідно державних актів про право власності на земельну ділянку (а.с.25-27) ОСОБА_7 мала в приватній власності 3 земельні ділянки, що розташовані в межах Мельниківської сільської ради

Згідно заяви від 08.10.2012 року (а.с.50) ОСОБА_4 звернувся до Канівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що залишилось після смерті ОСОБА_7

Постановою від 16.10.2015 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.28-29) ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із пропуском прийняття спадщини у встановлений термін.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; ч.ч.1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановлено статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до розяснень, наданих судам Пленумом ВСУ у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

ВССУ у п.2 інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав на те, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Частино 3 статті 10 та частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що саме по собі незнання спадкоємця про наявність заповіту на його імя та про наявність спадкового майна не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, встановленого законом, отже, у задоволенні позову у даній справі слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст.10, 61, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий В . М . Литвин