Справа № 697/640/16-ц
№ пров. 2/697/290/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Льон О.М.,

за участі секретаря с/з ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача та третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Каневі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 сільської ради Канівського району Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Сільський голова ОСОБА_5 сільської ради Канівського району Черкаської області ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відновлення виплати надбавки за особливі умови роботи,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 сільської ради Канівського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Сільський голова ОСОБА_5 сільської ради Канівського району Черкаської області ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відновлення виплати надбавки за особливі умови роботи.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказала, що з 12.11.2010 року по 10.04.2013 була головою ОСОБА_5 сільської ради Канівського району Черкаської області. З 10.04.2013 позивач за власним бажанням склала свої повноваження на позачерговій сесії ОСОБА_5 сільської ради. З червня по жовтень 2013 вона працювала завідуючою сільською бібліотекою села Келеберди Канівського району на повну ставку. З жовтня 2013 року за її заявою була переведена на 0,75 ставки, у грудні 2013 сільський голова села Келеберди ОСОБА_4 перевів її на 0,5 ставки, мотивуючи відсутністю коштів в бюджеті сільської ради. 06.11.2015 відбулася І сесія сільської ради, де затверджували сільського голову ОСОБА_4 і вже на цій сесії сільський голова підняв питання переведення бібліотекаря на 0,25 ставки, але новообрані депутати за вказане питання не проголосували. Тому, сільський голова вже 10.11.2015 року вручив їй для ознайомлення розпорядження № 62 від 30.10.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та акт про відсутність на роботі 24.10.2015 року. З даним розпорядженням вона не згідна, вважає його незаконним, оскільки протягом 20-24 жовтня вона перебувала на робочому місці з 10-00 до 14-00 год., в ці дні проводила списання літератури, приймала відвідувачів бібліотеки. В розпорядженні № 62 в п. 2 зазначено, що сільський голова позбавив її надбавки за особливі умови роботи в розмірі 50 % згідно Постанови КМУ № 1073 від 30.09.2009 року «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек», що вважає незаконним, поскільки відповідно до Постанови КМУ від 25.03.2014 № 89 внесено зміни до п. 1 Постанови КМУ «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек» від 30.09.2009 № 1037, де зазначено, що 50 % - граничний розмір надбавки і встановлюється керівником установи, закладу, організації у межах фонду оплати праці, тобто надбавка може бути 10 %, 35 %, але не більше 50 %. Будь-яких порушень трудової дисципліни з її боку не було, а оголошення догани не має законного підґрунтя і є наслідком неприязних стосунків, що склалися між нею, як колишнім сільським головою та безпосереднім її керівником новообраним сільським головою ОСОБА_4. Тому просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження ОСОБА_5 сільської ради Канівського району Черкаської області № 62 від 30.10.2015 року про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності. Відновити виплати надбавки за особливі умови роботи в розмірі 50 % згідно Постанови КМУ №1073 від 30.09.2009 року «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек» з дня її скасування, шляхом проведення перерахунку.

25.04.2016 позивач надала в суді заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом (а.с.85-86), в якій вказала, що 10.11.2015 року їй було вручено для ознайомлення розпорядження № 62 від 30.10.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», у зв'язку з чим в неї різко погіршився стан здоровя та вона перебувала на лікуванні з 12.11.2015 до 14.11.2015 з діагнозом «гіпертензія», після чого зрозумівши, що відповідачем грубо порушуються її конституційні права на працю відразу ж звернулась до голови Канівської районної державної адміністрації із зверненням про її захист від незаконних дій сільського голови, на що отримала відповідь від 15.12.2015 з рекомендацією звернутись до сесії сільської ради або до суду, після чого вона 07.12.2015 звернулась до сесії ОСОБА_5 сільської ради із заявою про скасування вказаного розпорядження сільського голови від 30.10.2015, відповідь на яке вона не отримала, а на сесії сільської ради яка відбулася 22.12.2015 їй рекомендували звернутись до суду, після чого вона 17.02.2016 звернулась до Канівського міськрайонного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_5 сільської про скасування вказаного розпорядження сільського голови, на що 24.02.2016 отримала ухвалу судді про залишення позову без розгляду з розясненням права звернення з позовом в порядку цивільного судочинства, що й було нею зроблено. Тому просить суд поновити їй строк звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просили його задовольнити, поновивши строк звернення до суду.

Представник відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що під час чергових виборів у 2015 році ОСОБА_2 була кандидатом на посаду голови ОСОБА_5 сільської ради та в робочий час 22.10. 2015 проводила агітацію на виборчому окрузі № 13 о 12.00 год., доказом чого є доповідна записка депутата по виборчому округу № 13 ОСОБА_6, при цьому ОСОБА_2 не зверталася із заявою про надання відпустки на період агітації. Крім того, 24.10.2015 завідуюча сільською бібліотекою ОСОБА_2 не була присутня на робочому місці протягом робочого дня з 10-00 год. до 14-00 год., на підставі чого було складено акт про відсутність на робочому місці. В табелі робочого часу за 24.10.2015 зроблено запис прогул. Повідомленням Келебедянської сільської ради № 1 від 28.10.2015 р. ОСОБА_2 була повідомлена про надання письмового пояснення стосовно відсутності її на робочому місці 24.10.2015 р. в строк до 01.11.2015 р. Примірник даного повідомлення позивач отримала 28.10.2015 р., на що 30.10.2015 надала свої пояснення, після чого ним в розпорядженні ОСОБА_5 сільської ради № 62 від 30.10.2015 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 вказано, що їй оголошено догану за порушення трудової дисципліни ( за прогул без поважних причин 24.10.2015 та систематичну відсутність на робочому місці 20-23 жовтня 2015 року та агітацію в робочий час). Крім цього з 01.11.2015 ОСОБА_2 було позбавлено надбавки за особливі умови роботи в розмірі 50 % згідно Постанови КМУ № 1073 від 30.09.2009 року «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек». Вказує на пропуск позивачем тримісячного строку звернення до суду та просить суд відмовити в позові.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організації незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов'язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій.

Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.

Відповідно до ст. 51 Кодексу законів про працю України держава гарантує правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 21.06.2013 працює в ОСОБА_5 сільській раді на посаді завідуючої сільською бібліотекою на підставі розпорядження в.о. сільського голови ОСОБА_5 сільської ради від 21.06.2013 №50 (а.с. 66,68).

На підставі заяви ОСОБА_2 від 27.09.2013 (а.с.67) була переведена з 01.10.2013 на 0,75 ставки, у звязку з інвалідністю ІІ групи, про що видано розпорядження в.о. мсільського голови ОСОБА_5 сільської ради( а.с 69).

Згідно довідки МСЕК серії 10ААБ №080837 вбачається, що позивач ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи загального захворювання з протипоказанням роботи в несприятливих метеоумовах. ( а.с. 15) .

Згідно посвідчення № 2 від 30.09.2015 ( а.с. 16) позивач ОСОБА_2 була кандидатом на посаду голови ОСОБА_5 сільської ради.

Розпорядженням № 62 від 30.10.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2І.» у п.1 відповідно ст.ст. 147-149 КЗпП України оголошено догану ОСОБА_2, завідуючій сільською бібліотекою за порушення трудової дисципліни (прогул без поважних причин 24.10.2015, систематичну відсутність на робочому місці протягом 20-23 жовтня та агітації в робочий час); у п. 2 з 01.11.2015 позбавлено ОСОБА_2 надбавки за особливі умови роботи в розмірі 50 % згідно Постанови КМУ № 1073 від 30.09.2009 року «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек» (а.с.7).

Судом встановлено, що позивач дізналась про притягнення до дисциплінарної відповідальності 10.11.2015 після отримання розпорядження ОСОБА_5 сільської ради Канівського району Черкаської області № 62 від 30.10.2015 (а.с.7), але з урахуванням того, що позивач, яка є інвалідом 2 групи перебувала на амбулаторному лікуванні з 12.11.2015 до 14.11.2015 з діагнозом «гіпертензія» (а.с. 125-128 ), після чого вона звернулась до голови Канівської районної державної адміністрації із зверненням по її захист від незаконних дій сільського голови, на що отримала відповідь від 15.12.2015 з рекомендацією звернутись до сесії сільської ради або до суду, після чого вона 07.12.2015 звернулась до сесії ОСОБА_5 сільської ради із заявою про скасування вказаного розпорядження сільського голови від 30.10.2015, відповідь на яке вона не отримала, а на сесії сільської ради яка відбулася 22.12.2015 їй рекомендували звернутись до суду, після чого вона 17.02.2016 звернулась до Канівського міськрайонного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_5 сільської про скасування вказаного розпорядження сільського голови, на що 24.02.2016 отримала ухвалу судді про залишення позову без розгляду з розясненням права звернення з позовом в порядку цивільного судочинства, (а.с.117-124 ), суд відповідно до вимог ст. 234 КЗпП України вважає, що пропуск строку звернення позивача до суду з даним позовом, установленого ст. 233 КЗпП України, відбувся з поважних причин, а тому цей строк підлягає поновленню судом.

Підставою для винесення вказаного розпорядження був акт про відсутність на роботі від 24.10.2015 № 1.

Згідно даного акту ( а.с. 7) вбачається, що акт № 1 про відсутність на робочому місці завідуючої сільською бібліотекою ОСОБА_2 складений головним бухгалтером ОСОБА_7, секретарем Голуб Н.В. та директором будинку культури ОСОБА_8, про те, що «24.10.2015 завідуюча сільською бібліотекою ОСОБА_2 була відсутня на робочому місці протягом робочого дня з 10-00 до 14-00 год., про наявність поважних причин відсутності 24.10.2015 ОСОБА_2 жодними засобами звязку не повідомляла».

Позивач ОСОБА_2 на отримане нею повідомлення № 1 від 28.10.2016 про надання письмового пояснення щодо її відсутності на роботі 24.10.2015, пояснила, що перебувала на робочому місці в приміщенні бібліотеки 24.05.2016 з 10.00 год. до 13.00 год., в бібліотеку приходило троє відвідувачів дорослих та троє дітей, які користувалися послугами бібліотеки, з питань її відсутності на робочому місці 10-15 хв., вважає надавати пояснення недоцільним ( а.с 8-9) .

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Отже, трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, уставів, положень, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливо застосування положень ст. 147 КЗпП України.

Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків, що проявились в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

Дисциплінарне стягнення - передбачений в нормативно-правовому акті захід примусового впливу, що застосовується органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника відповідно до його компетенції, за вчинений дисциплінарний проступок. Слід мати на увазі, що власник підприємства чи уповноважений власником орган не вправі змінювати на свій власний розсуд заходи дисциплінарного стягнення.

Згідно зі ст. 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до ст. 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що з посадовою інструкцією завідуючої сільською бібліотекою, сільський голова ОСОБА_4 не ознайомлював ОСОБА_2 в 2013-2015 роках, позивач користувалася в своїй роботі Законом України «Про бібліотеки і бібліотечну справу» та попереднім «Положенням про публічну бібліотеку» та Правилами користування публічною бібліотекою, затвердженим начальником відділу культури і туризму Канівської райдержадміністрації 16.01.2012 року (а.с.92-98).

Згідно табеля обліку використання робочого часу в ОСОБА_5 сільській раді за жовтень 2015 (а.с.35) вбачається, що з 20 до 23 жовтня 2015 ОСОБА_2 була на роботі, 24.10.2015 вказано прогул.

Судом встановлено, що акт № 1 про відсутність на робочому місці завідуючої сільською бібліотекою ОСОБА_2 24.10.2015 протягом робочого дня з 10-00 до 14-00 год. не містить дати та часу його складання, а також ним не зафіксована відсутність позивача на робочому місці в період з 20 до 23 жовтня 2015, про що вказано в розпорядженні сільського голови № 62 від 30.10.2015 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Отже посилання в розпорядженні сільського голови № 62 від 30.10.2015 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 на систематичну відсутність її на робочому місці протягом 20-23 жовтня 2015 року та агітації в робочий час, в порушення вказаних вище вимог ст. 149 КЗпП України, не підтверджено належно оформленим актом про відсутність на роботі позивача, до застосування дисциплінарного стягнення не відібрано пояснень від працівника щодо відсутності в ці дні та спростовується даними табеля обліку робочого часу, в яких вказано про перебування позивач на роботі, а також даними щоденника роботи бібліотеки з обліком користувачів і відвідувань за період з 20-23.10.2015 (а.с.105-106,108-109) та актами про списання книг бібліотеки, складеними позивачем в складі відповідної комісії від 20, 22 та 23 жовтня 2015 (а.с.107-112) .

Щодо посилання в розпорядженні сільського голови № 62 від 30.10.2015 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 на прогул без поважних причин 24.10.2015, він не знайшов свого підтвердження в суді та спростовується показами допитаної в суді свідка ОСОБА_9, жительки с. Келеберди про те, що близько 10.00 годин 24.10.2015 вона особисто була в сільській бібліотеці і брала книги та підтверджує, що ОСОБА_2 була на робочому місці, а також даними щоденника роботи бібліотеки з обліком користувачів і відвідувань за 24.10.2015 (а.с.105-106, 108-109) .

Допитана в суді свідок ОСОБА_10, яка працює методистом по бібліотеках Канівського районного будинку культури і підтвердила, що за результатами комплексної перевірки діяльності ОСОБА_5 сільської бібліотеки складено акт від 05.05.2016 про задовільну роботу завідуючої бібліотеки ОСОБА_2, яка відповідає займаній посаді та неодноразово нагороджувалась грамотами за сумлінну працю від Канівської РДА (а.с.100), від сільської ради (а.с.99).

Допитані в суді свідки головний бухгалтер ОСОБА_5 сільської ради ОСОБА_7, секретар сільської ради ОСОБА_11 пояснили, що складання акту про відсутність позивача на роботі 24.10.2015 з 10.00. до 14.00 годин відбувалось близько 13.00 год., після чого в 13.15 год. ОСОБА_7 пішла додому, чому на вказаному акті відсутня дата його складання і він не затверджений керівником сільської ради їм невідомо.

Суд критично оцінює покази свідків головного бухгалтера ОСОБА_5 сільської ради ОСОБА_7, секретаря сільської ради ОСОБА_11, які працюють у відповідача по справі, та покази свідка землевпорядника сільської ради ОСОБА_6 про те, що вона особисто бачила проведення агітації позивачем ОСОБА_2 22.10.2015 о 12.00 годин, поскільки відсутність позивача на роботі 22.10.2015 взагалі не зафіксована відповідним актом комісії.

Згідно правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ОСОБА_5 сільської ради, затверджених ОСОБА_5 сільським головою ОСОБА_2 05.01.2011 за №2 (а.с.49-50) у п.6.4 вказано, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути накладене лише одне дисциплінарне стягнення.

Як вбачається з розпорядження голови ОСОБА_5 сільської ради до позивача застосовано крім догани ще й позбавлення надбавки встановленої відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1073 від 30.09.2009 року, що означає застосування двох стягнень, в порушення вимог ч.2 ст.149 КЗПП України.

Таким чином наявними у справі доказами підтверджується вказані вище порушення відповідачем вимог ст.149 КЗпП України, а тому розпорядження ОСОБА_5 сільської ради Канівського району Черкаської області № 62 від 30.10.2015 про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності є незаконним та підлягає скасуванню з поновленням позивачу виплати надбавки за особливі умови роботи в розмірі 50 % згідно Постанови КМУ №1073 від 30.09.2009 року «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек» з дня її скасування 01.11.2015 шляхом проведення перерахунку.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5 сільської ради Канівського району Черкаської області про визнання незаконним та скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відновлення виплати надбавки за особливі умови роботи є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

В порядку положення частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача ОСОБА_5 сільської ради в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн..

Керуючись ст. 43 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.ст. 51, 139, 147-149, 232-234 Кодексу законів про працю України, Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року № 9, ст.ст. 10, 11, 56, 58, 60, 61, 84, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду з позовом до ОСОБА_5 сільської ради Канівського району Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Сільський голова ОСОБА_5 сільської ради Канівського району Черкаської області ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відновлення виплати надбавки за особливі умови роботи.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження ОСОБА_5 сільської ради Канівського району Черкаської області № 62 від 30.10.2015 про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Відновити ОСОБА_2 виплати надбавки за особливі умови роботи в розмірі 50 % згідно Постанови КМУ № 1073 від 30.09.2009 «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек» з дня її скасування - 01.11.2015 шляхом проведення перерахунку.

Стягнути з ОСОБА_5 сільської ради Канівського району Черкаської області на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий -підпис- О . М . Льон

З оригіналом згідно,

Суддя О.М. Льон