У х в а л а

іменем україни

10 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Ситнік О.М., Іваненко Ю.Г.,-

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом прокурора Чернігівської області до Чернігівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та скасування запису про державну реєстрацію права власності, треті особи: реєстраційна служба Чернігівського міського управління юстиції, Департамент культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, за касаційними скаргами ОСОБА_1 та Чернігівської міської ради на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 31 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року прокурор Чернігівської області звернувся до суду із позовом до Чернігівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування п. 1.25 рішення Чернігівської міської ради від 27 жовтня 2011 року про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0957 га по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд,; визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 23 січня 2012 року, виданого на ім'я ОСОБА_1 на земельну ділянку (кадастровий НОМЕР_2), договорів оренди землі за НОМЕР_3; скасування запису про державну реєстрацію права власності згідно вищевказаного державного акту на право власності на земельну ділянку.

Позов мотивовано тим, що згідно рішення Чернігівської міської ради від 27 жовтня 2011 року ОСОБА_1 передано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,0957 га, по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

23 січня 2012 року ОСОБА_1 отримав державний акт про право власності на земельну ділянку, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_3.

В позові зазначено, що передача спірної земельної ділянки у власність відбулась із порушенням вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Рішення про надання відповідачу дозволу на розроблення документації із землеустрою не приймалось, проект землеустрою не розроблявся, межі земельної ділянки до передачі її у власність ОСОБА_1 в натурі (на місцевості) не встановлювалися, обов'язкова державна експертиза землевпорядної документації не проводилась.

Крім того, передана у власність спірна земельна ділянка знаходиться у межах території пам'ятки археології місцевого значення і взята на державний облік рішенням виконкому Чернігівської обласної ради народних депутатів від 17 листопада 1980 року № 551, знаходиться в охоронній археологічній зоні, затвердженої рішенням Чернігівської міської ради від 31 травня 2007 року.

Наказом Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації вказаний об'єкт включено до переліку пам'яток археології Чернігівської області, що підлягають занесенню до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 31 липня 2015 року, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги задоволені частково.

Визнано незаконним пункт 1.25 рішення Чернігівської міської ради від 27 жовтня 2011 року про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0957 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 23 січня 2012 року, виданого на ім'я ОСОБА_1 на земельну ділянку (кадастровий НОМЕР_2), зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_3.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та Чернігівська міська рада просять рішення апеляційного суду скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що строк позовної давності позивачем пропущений не був, а також, що при передачі спірної земельної ділянки відповідачу, мало місце порушення норм земельного законодавства та Закону України «Про охорону культурної спадщини».

В судовому засіданні встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 15 квітня 2009 року ОСОБА_1 є власником 3/4 частин житлового будинку АДРЕСА_1 і до нього в порядку ч. 2 ст. 120 ЗК України перейшло право користування земельною ділянкою площею 0,0957 га, на якій розташований будинок.

Разом з тим, спірна земельна ділянка знаходиться на території пам'ятки археології місцевого значення Ш-V, ХI-ХШ ст. поселення «Гора» і була взята на державний облік рішенням виконкому Чернігівської обласної ради народних депутатів від 17 листопада 1980 року № 551 та знаходиться в охоронній археологічній зоні № 2, затвердженої рішенням Чернігівської міської ради від 31 травня 2007 року.

Відповідно до ст. ст. 53, 150 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» територія, на якій розташована спірна земельна ділянка є об'єктом культурної та археологічної спадщини і відноситься до особливо цінних земель, а тому згідно вимог ст. 84 Земельного кодексу України належить до земель державної власності, які не підлягають передачі у приватну власність.

Як визначено ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини», археологічна пам'ятка і земельні ділянки, на яких розташовані пам'ятки (об'єкти) археології повинні перебувати виключно у державній власності.

Таким чином, позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що інформацію про знаходження спірної земельної ділянки на території пам'ятки археології прокурор отримав від Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації у грудні 2014 року, а тому дійшов правильного висновку, що позов подано в межах строку позовної давності.

Під час вирішення спору судом правильно визначено характер спірних правовідносин, правильно визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини, та надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Наведені в касаційних скаргах доводи, висновків суду не спростовують.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_1 та Чернігівської міської ради відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
О.М. Ситнік
Ю.Г. Іваненко