АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1556/16 Головуючий 1 інстанції -
Категорія:сімейні Доповідач -Пилипчук Н.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Піддубного Р.М., Кірсанової Л.І.

при секретарі - Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що він перебував з ОСОБА_2 у шлюбі, від якого вони мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.03.2014 р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16.09.2014 р. рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.03.2014 р. змінено та стягнено на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно. На теперішній час матеріальний стан ОСОБА_3 змінився, він працевлаштувався на роботу до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 продавцем продовольчих товарів та його заробітна плата складає 1 300 грн. на місяць. Отже, наявний матеріальний стан не дає позивачу можливості сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. Просив зменшити розмір аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на 1/4 частину з усіх видів заробітку, щомісячно, з моменту працевлаштування, а саме з 14.10.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2015 року позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.03.2014 р., яке змінено рішенням апеляційного суду Харківської області від 16.09.2014 р., з 1 000 грн. на 1/4 частину з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі. Вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Наполягає на тому, що відповідач отримує неофіційний дохід, достатній для того, щоб сплачувати аліменти.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України, при розгляді справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.03.2014 р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 18.10.2013 р. і до повноліття дитини (а.с. 4-7).

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16.09.2014 р. рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.03.2014 р. змінено та стягнено на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 18.10.2013 р. і до досягнення дитиною повноліття, (а.с. 8).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Погіршення матеріального становища батька, зміна його сімейного стану може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Матеріалами справи підтверджено, що 08.10.2014 р. ФОП ОСОБА_5 (фізична особа) та ОСОБА_3 (працівник) уклали безстроковий трудовий договір, згідно умов якого працівник зобов'язаний виконувати обов'язки продавця продовольчих товарів, а фізична особа, що використовує найману працю зобов'язується оплачувати працю працівника у розмірі 1300 грн. на місяць. Даний договір зареєстрований 14.10.2014 р. у Харківському міському центрі зайнятості за № 9 (а.с. 9-10).

Доводи ОСОБА_2 про фіктивність працевлаштування позивача не підтверджені належними та допустимими доказами, спростовуються довідкою Харківського міського центру зайнятості від 24.03.2015 р. № ХМЦЗ-03-4004-26/15, з якої вбачається, що між ФОП ОСОБА_5 та найманим працівником ОСОБА_3 08.10.2014 р. було укладено трудовий договір № 9, який станом на 23.03.2015 р. з реєстрації не знято.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивач, на час ухвалення оскаржуємого рішення, мав постійне місце роботи, його дохід не можна було вважати мінливим.

Таким чином, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки після стягнення рішенням апеляційного суду Харківської області від 16.09.2014 р. аліментів в твердій грошовій сумі 1000 грн. змінився майновий стан позивача.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, ст. 308, ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -