АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 184/2431/15-ц Головуючий в І інстанції
Категорія 24 (І) ОСОБА_1
№22-ц/774/26/к/16 Доповідач Соколан Н.О.
У Х В А Л А

Іменем України

01 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Соколан Н.О.,

суддів: Бондар Я. М., Зубакової В. П.

за участю: секретаря Петренко К. І.

В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевської міського суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міського комунального підприємства «Орджонікідзетеплоенерго» про розірвання договору на надання послуг з теплопостачання та стягнення судових витрат,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 міського комунального підприємства «Орджонікідзетеплоенерго» (надалі ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго») про розірвання договору про надання послуг з теплопостачання та стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 09.07.2015 року позивач отримала право власності на квартиру № 76 по вул. Партизанській в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області. Під час укладення договору про надання послуг з теплопостачання 20.10.2015 року вона дізналась про існування боргу за наданні послуги теплопостачання у розмірі 9101,91 грн. Вважаючи, що відповідач ввів її в оману під час укладення цього договору, просила суд розірвати договір про надання послуг з теплопостачання, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.

Рішенням Орджонікідзевської міського суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОМКП«Орджонікідзетеплоенерго» про розірвання договору про надання послуг з теплопостачання та стягнення судових витрат відмовлено.

В апеляційній ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду. Суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач фактично не надавав послуг з теплопостачання через відсутність в квартирі радіаторних батарей з грудня 2005 року і по теперішній час, тому нарахування заборгованості під час підписання договору було незаконним та безпідставним; відповідач під час укладення договору ввів позивача в оману та проти її волі зобов?язав платити за ненадані послуги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи, 09.07.2015 року позивач ОСОБА_2 набула право власності на квартиру № 76 в житловому будинку №65 по вул. Партизанській в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4, який помер 15.07.2014 року.

20.10.2015 р. позивач надала до ОСОБА_3 міського комунального підприємства "Орджонікідзетеплоенерго" копію заочного рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області та копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Після чого позивачу було запропоновано укласти договір про надання послуг з теплопостачання.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, 20.10.2015 року між позивачем та ОКМП "Орджонікідзетеплоенерго" було укладено договір №366 про надання послуг населенню з теплопостачання.

30 жовтня 2015 року позивач звернулась до ОКМП "Орджонікідзетеплоенерго" з листом, в якому просила розглянути питання про розірвання договору від 20.10.2015 року у зв'язку з відсутністю у квартирі радіаторів опалення.

Листом від 10.11.2015 року відповідачем залишено заяву позивача без задоволення та роз'яснено порядок відмови від послуг з централізованого опалення.

Позивач у позові зазначила, що послуги з теплопостачання не отримує у зв'язку із відсутністю у квартирі радіаторів опалення, а тому вважає це основною причиною розірвання укладеного нею договору №366 про надання послуг населенню з теплопостачання.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надала доказів, що відповідач обманим шляхом примусив позивача підписати договір, а також про істотне порушення відповідачем умов договору про надання послуг з теплопостачання та що власником квартири є позивач, тому саме на неї законодавством покладено обов'язок з утримання цього майна.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в квартирі, що належить громадянам на праві приватної власності, вони повинні своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Сторонами до 20.10.2015 року не укладались угоди щодо надання послуг з опалення та гарячого водопостачання, однак при відсутності письмової угоди між сторонами про надання послуг, права та обовязки сторін виникають на підставі інших юридичних фактів, а саме відповідач надавав послуги по опаленню та гарячому водопостачанню, а позивач повинен сплачувати за надані послуги.

Крім того, позивач, як спадкоємець попереднього власника ОСОБА_4, у відповідності до ст.. 1216, 1218 ЦК України, має нести обов?язки по сплаті заборгованості за теплопостачання у квартиру, яку отримав у спадщину.

Згідно п. 2.6 «Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22.11.2005 року № 4, по закінченню робіт по відключенню від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води складається акт про відключення квартири і в 10-ти денний термін подається заявником до Комісії на затвердження .

Позивачем ОСОБА_2 не надано в якості доказу такого акту суду, який би відповідав цим вимогам, тому доводи апеляційної скарги щодо фактичного не отримання послуг відповідача та факту демонтажу батарей, колегією суддів не може бути прийнято до уваги.

Відсутність затвердженого акту про відключення квартири відповідача є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про визнання дій по нарахуванню сплати за опалення та теплопостачання та розірвання договору між сторонами.

Посилання апеляційної скарги на введення її в оману, колегією суддів не може бути прийняти до уваги, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до положень ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть.

Ознакою обману є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї.

Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 19, 20 постанови № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин, вчинений під впливом обману, є оспорюваним і на підставі ст. 230 ЦК може бути визнаний судом недійсним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач, в порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не надала суду належних доказів на підтвердження своїх вимог щодо введення її в оману при укладенні договору надання послуг з теплопостачання.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що позивачем не надані суду належні та допустимі докази на підтвердження відєднання її квартири від системи опалення та гарячого водопостачання.

Доводи представника позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, повинне бутизалишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевської міського суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: