ЄУН № 389/663/16-ц
Провадження № 2/389/221/16
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2016 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Берднікової Г.В.
секретаря Чуканової О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Знам'янка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, -
25 липня 2015 року ОСОБА_8 помер і його спадкоємцями першої черги за законом є їх спільні діти ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також його друга дружина ОСОБА_7 Бажаючи, щоб зі складу спадкового майна, яке залишилося після ОСОБА_8, була виділена її частка як майна набутого ними в шлюбі, звернулася з ухвалою суду від 11 грудня 2008 року до реєстраційної служби Знамянського міськрайонного управління юстиції. Однак отримала відмову в реєстрації права власності, так як форма та зміст ухвали не дають підстав для здійснення державної реєстрації права власності. Таким чином спір з приводу будинку №55а по вулиці Південній в місті Знамянка залишається не вирішеним. У звязку з чим вона звертається з даним позовом до суду.
Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Представник відповідача ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечував зрештою право позивача на частину спільного сумісного майна набутого останньою під час шлюбу з ОСОБА_8 Однак вказав, що позов предявлений безпідставно, оскільки відсутній спір, так як відповідачі ніякого відношення до набутого останніми майна під час шлюбу, не мають. Просив закрити провадження у справі за п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України.
Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не зявилися, надали заяви, в яких позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили розглядати справу без їх присутності.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що повне імя позивача ОСОБА_1, її родове імя ОСОБА_9. 03 квітня 2013 року ОСОБА_9 змінила імя. Її прізвище, власне імя, по батькові після державної реєстрації зміни імені значиться як ОСОБА_1 (а.с.4,5).
Відповідно до свідоцтва про шлюб, позивач 21 липня 1984 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 (а.с. 6). 19 жовтня 2005 року шлюб між ними було розірвано (а.с.7). У період шлюбу у них народилося двоє дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13).
Договір купівлі продажу від 15 квітня 1987 року, зареєстрований в реєстрі №335 свідчить про те, що ОСОБА_8 купив житловий будинок №55а по вулиці Жданова ( в подальшому перейменовано на Південну) в місті Знамянка Кіровоградської області (а.с. 8-9).
У судовому засіданні з'ясовано, що відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_8І помер 25 липня 2015 року (а.с. 14). Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема, на вказаний будинок.
Приватним нотаріусом Знамянського міського нотаріального округу 09 жовтня 2015 року заведено спадкову справу №36/2015. З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 звернулася його дружина ОСОБА_7, діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Дані про отримання спадкоємцями свідоцтв про право на спадщину у справі відсутні. На день смерті останній проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з дружиною ОСОБА_7
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 13 червня 2016 року позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований по вулиці Південна, 55а, оскілки подані нею документи не відповідають встановленим вимогам і не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, а саме: рішенням суду визнано право власності на весь будинок з надвірними будівлями, за умови сплати грошової компенсації за ? частину будинку, але документ про сплату боргу відсутній.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно зі ст.ст.22, 28 КпШС, які діяли під час придбання спірного будинку ОСОБА_8, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього осподарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. При цьому належить виходити з того, що відповідно до ст.ст.22,25,27-1 КпШС України спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

У п.23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року зазначено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом.

Отже судом встановлено, що будинок №55а по вулиці Південна в місті Знамянка, який зареєстровано як особиста приватна власність за ОСОБА_8, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя позивача та ОСОБА_10, оскільки придбаний в період їх шлюбу. Зазначене не заперечується відповідачами. До того ж, як свідчить ухвала суду від 11 грудня 2008 року (справа №2-1646/08) ОСОБА_8 за життя визнавав, що будинок за адресою: вулиця Південна, 55 в місті Знамянка є їх з позивачем спільною сумісною власністю.

Відтак є підстави вважати, що ОСОБА_1 у силу закону належить ? частина вказаного будинку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_7 про те, що позивач безпідставно звернулася з даним позовом до суду, оскільки її право на ? частину будинку ніким не оспорюється. Так, невизнання представником відповідача ОСОБА_7 позовних вимог та відмова державного реєстратора в реєстрації права власності вже свідчить про наявність спору.

Не подання позивачем нотаріусу заяви про видачу свідоцтва про частку у спільному майні з померлим ОСОБА_8 на підставі ст.71 ЗУ «Про нотаріат» не доводить неправомірності предявлення позову пережившою дружиною колишнього подружжя до спадкоємців у випадку смерті чоловіка, якщо на час його смерті шлюб між ними вже є розірваним, а майно набуте та зареєстроване ще у відповідності до чинного на час його придбання законодавства, тобто у 1987 році. До того ж, у випадку спору щодо права на майно нотаріус не може видати свідоцтво про право власності пережившій дружині, яка розлучена на день смерті з померлим спадкодавцем.

Провадження у даній справі на підставі п.2 ч.1 ст.205 УПК України, як про це просив представник відповідача, закриттю не підлягає, оскільки спір виник між іншими сторонами ніж у справі №2-1646/08, в якій ухвалою суду від 11 грудня 2008 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_9 і ОСОБА_8 щодо спірного житлового будинку та провадження у справі закрито.

Судові витрати суд залишає по фактично понесеним позивачем, оскільки остання не наполягала на їх розподілі.

На підставі викладеного та керуючись до ст.ст.3,10,11, 60, 61, 88, 213 - 215ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину будинку з господарсько-побутовими будівлями за № 55-а по вулиці Південній в м. Знам'янка Кіровоградської області.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через даний суд до Апеляційного суду Кіровоградської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Берднікова