У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом, в якому зазначало, що 12 листопада 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 1932/ФКВ-07, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 189 150 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,8 % річних строком до 04 листопада 2038 року.

Також, позивач вказував, що 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України (далі - НБУ) було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, за умовами якого ТОВ «Укрпромбанк» передало права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед НБУ, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором, станом на 15 січня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 2 366 946 грн 93 коп., з яких:заборгованість за тілом кредиту - 1 483 452 грн 84 коп.;заборгованість за відсотками -784 795 грн 26 коп.;комісія за ведення кредиту - 98 698 грн 83 коп.

На підставі наведеного вище ПАТ «Дельта Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_4 на користь банку суму заборгованості за кредитним договором від 12 листопада 2007 року № 1932/ФКВ-07 у розмірі 2 366 946 грн 93 коп.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року, позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість у сумі 2 366 946 грн 93 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 1 483 452 грн 84 коп.; заборгованість за відсотками -784 795 грн 26 коп.; комісія за ведення кредиту - 98 698 грн 83 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Згідно зі ст. ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та давши їм належну правову оцінку, обґрунтовано виходив із того, що відповідачу було відомо про заміну кредитора у зобов'язанні, що підтверджується реєстром відправлення досудової вимоги (а. с. 20, 101). Крім того, заміна кредитора не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ОСОБА_4 своїх обов'язків, не погіршує його становища як боржника та не зачіпає його інтересів.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої інстанції, з якими погодився й апеляційний суд, не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, відхилити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана