Справа № 381/4766/15-ц Головуючий у І інстанції Осаулова Н. А.
Провадження № 22-ц/780/4352/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 20.10.2016
УХВАЛА

Іменем України

20 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

при секретарі Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Ворота» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

встановила:

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на таке.

Між ПАТ «ОСОБА_3 Ворота» та ОСОБА_4 25 вересня 2008 року було укладено договір №205/08-А про надання споживчого кредиту зі змінами № 1 від 19.01.2010 року, № 2 від 16.04.2013 року та № 3 від 20.12.2013 року, за умовами якого банк зобовязується надати відповідачу грошові кошти у розмір 13291 доларів США, а відповідач зобовязується на умовах, передбачених кредитним договором, повернути кредит, у терміни, встановлені графіком платежів у розрізі сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань позичальника за кожним платіжним періодом з розпису сукупної вартості кредиту не пізніше 08.09.2014 року.

Позивач вказав, що забезпеченням виконання зобовязань за кредитним договором є порука ОСОБА_2 відповідно до договору поруки № 205/1-П-А-08 від 25 вересня 2008 року зі змінами від 16.04.2013 року; порука ОСОБА_5 відповідно до договору поруки № 205/2-П-А-08 від 25.09.2008 року зі змінами від 16.04.2013 року та застава автомобіля ГАЗ 330232-414-ЗНГ, тип ТЗ- бортовий малотоннажний-В, 2008 року випуску.

Проте, своїх зобовязань за кредитним договором ОСОБА_4 не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 08.06.2015 року становить 123677,99 грн., у звязку із чим позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором, звернути стягнення на предмет застави за договором застави та зобовязати ОСОБА_4 передати у володіння банку предмет забезпечувального обтяження.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2016 року позов ПАТ «ВТБ банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за договором №205/08-А про надання споживчого кредиту від 25.09.2008 року в розмірі 123 677 грн. 99 коп., з яких: сума простроченої заборгованості за кредитом 3049,00 доларів США (64070,81 грн.);сума простроченої заборгованості за відсотками 510,99 доларів США (10737,80 грн.);сума простроченої заборгованості за комісійною винагородою 12797,12 грн.; пені за простроченим кредитом 29491,91 грн.; пені за простроченими відсотками 3362,40 грн.; пені за простроченою комісією 3217,95 грн. солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 123 677 грн. 99 коп. звернуто стягнення на предмет застави за договором застави №8038 від 25.09.2008 року на автомобіль ГАЗ 330232-414-ЗНГ, тип ТЗ - бортовий малотоннажний-В, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № VIN Х, реєстраційний номер НОМЕР_1, що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 згідно із Свідоцтвом про реєстрацію ТЗ АІС №230372, виданого Києво-Святошинським МРЕВ 19.09.2008 року.

Зобовязано ОСОБА_4 передати у володіння Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Ворота» (код ЄДРПО 20015529) предмет забезпечувального обтяження за договором застави №8038 від 25.09.2008 року, а саме автомобіль ГАЗ 330232-414-ЗНГ, тип ТЗ-бортовий малотоннажний-В, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № VIN Х, реєстраційний номер НОМЕР_2 разом із всіма комплектами ключів та інших засобів доступу до цього автомобіля.

Не погодившись з рішення суду, відповідач поручитель ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду з підстав порушення та неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення ОСОБА_4 умов договору №205/08-А про надання споживчого кредиту зі змінами № 1 від 19.01.2010 року, № 2 від 16.04.2013 року та № 3 від 20.12.2013 року, належного та своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування, і як наслідок набуття позивачем права вимоги до позичальника/заставодавця та його поручителів.

Колегія суддів із вказаними висновками погоджується, оскільки вони є обґрунтованими і відповідають вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 25.09.2008 року між ПАТ «ОСОБА_3 Ворота» та ОСОБА_4 було укладено договір №205/08-А про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого банк зобовязався надати відповідачу грошові кошти у розмір 13291,00 доларів США, а відповідач чергу зобовязався на умовах, передбачених Кредитним договором, повернути кредит, у терміни, встановлені Графіком платежів у розрізі сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань позичальника за кожним платіжним періодом з розпису сукупної вартості кредиту. Але в будь-якому випадку не пізніше 08 вересня 2014 року.

В подальшому умови договору змінювались за погодженням сторін.

Встановлено, що банк надав відповідачу ОСОБА_4 кредит у розмірі 13291 доларів США, однак відповідачами порушені умови кредитного договору - прострочено сплату кредиту та процентів, в зв»язку з чим станом на 08.06.2015 року виникла заборгованість у розмірі 123677,99 гривень, яка складається з: суми простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 3049 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 64070,81 гривень; суми простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 510,99 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 10737,80 гривень; суми простроченої заборгованості за комісійною винагородою у розмірі 12797,12 гривень; пені за простроченою заборгованістю за кредитом у розмірі 29491,91 гривень; пені за простроченою заборгованістю за відсотками у розмірі 3362,40 гривень; пені за простроченою заборгованістю за комісійною винагородою у розмірі 3217,95 гривень, про що свідчить розрахунок заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №205/08-А від 08 червня 2015 року.

Також судом встановлено, що 25 вересня 2008 року в рахунок забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_4 зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №205/08-А від 08 червня 2015 року та всіма змінами до нього, між ПАТ «ОСОБА_3 Ворота» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 205/1-П-А-08, а 16 квітня 2013 року Договір про зміни № 1 Договору поруки № 205/1-П-А-08, відповідно до якого ОСОБА_2 як поручитель поручився перед Кредитором за виконання ОСОБА_4 зобовязань передбачених за договором про надання споживчого кредиту №205/08-А від 08 червня 2015 року та всіма його змінами.

25 вересня 2008 року між ПАТ «ОСОБА_3 Ворота» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 205/2-П-А-08 від 25.09.2008 року зі змінами від 16.04.2013 року.

Відповідно до даного договору зі змінами, ОСОБА_5 поручився перед банком відповідати перед кредитором у повному обсязі за порушення ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором.

25 вересня 2008 року між ПАТ «ОСОБА_3 Ворота» та ОСОБА_4 було укладено нотаріально посвідчений договір застави, який забезпечує вимогу Заставодержателя, що випливає з Договору № 205/08-А про надання споживчого кредиту, укладеного між Заставодержателем та заставодавцем 25 вересня 2008 року.

За умовами договору заставодавець, зобовязаний повністю повернути заставодержателю не пізніше 24 вересня 2013 року кредит у сумі 13291 доларів США, сплатити 10,5 % річних за користування кредитом, а також сплатити в разі порушення умов Кредитного договору штрафні санкції і завдані збитки. Предметом застави до вищевказаному договору є належний ОСОБА_4 автомобіль марки ГАЗ, модель 330232-414-ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований Києво-Святошинським МРЕВ 19 вересня 2008 року.

Крім того, відповідно до умов Договору застави від 25 вересня 2008 року для погашення заборгованості ОСОБА_4 за договором про надання споживчого кредиту №205/08-А від 08 червня 2015 року та всіма зі змінами до нього ПАТ «ОСОБА_3 Ворота» має право у випадку невиконання ОСОБА_4 у встановлений строк зобов'язань за вказаним договором достроково звернути стягнення на предмет застави.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 3.2.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний здійснювати погашення кредиту та сплату процентів, комісійної винагороди в повному обсязі, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 3.2.5. кредитного договору позичальник зобовязався сплачувати банку щомісячно, не пізніше 7 числа починаючи з місяця. наступного за місяцем, у якому було надано кредит, комісійну винагороду за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості позичальника в розмірі 0,37 % від суми кредиту, визначеної в п. 1.1. договору, а також одночасно з остаточним поверненням кредиту.

У випадку порушення строку повернення кредиту, передбаченого п. 1.1 договору, та/або строків сплати процентів комісійної винагороди позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки, що передбачено п. 4.1.1 кредитного договору.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення.

Згідно із ч.1 ст.20 ЗУ «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця.

У відповідності до ст.590 ЦК України, ч.6 ст.20 ЗУ «Про заставу» звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

Ухвалюючи рішення по справі, суд обґрунтовано виходив з вказаних положень закону та дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Доводи апелянта про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду з тих підстав, що судом не зясовані причини невиконання договірних зобовязань, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що поручитель ОСОБА_2 намагався виконати умови договору поруки та кредитного договору та погасити заборгованість, однак через зміну адреси чи реквізитів позивача був позбавлений можливості це зробити.

Доводи апелянта про те, що банк не повідомив у письмовій формі ні позичальника, ні поручителя щодо особи та місцезнаходження кредитодавця, варіантів повернення кредиту також спростовуються матеріалами справи, а саме наявністю підписів як позичальника так і поручителя на відповідних договорах.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :