Ухвала

іменем україни

9 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні і припинення права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від

17 вересня 2015 року,

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з указаним позовом Свої вимоги обґрунтовували тим, що після смерті ОСОБА_7 залишилось спадкове майно, яке складається з Ѕ частини квартири АДРЕСА_1; гаражу АДРЕСА_2, та автомобіля марки VOLKSWAGEN Transport. Зазначене вище майно було успадковане в рівних частках, по ј частині, позивачами та відповідачами у справі. Таким чином, ОСОБА_3 належить 1/8 частина квартири, ј частина гаражу та ј частина автомобіля; ОСОБА_4 належить 1/8 частина квартири, ј частина гаражу та ј частина автомобіля. ОСОБА_5 є власником 6/8 частин квартири: Ѕ частина квартири отримана нею на підставі свідоцтва про право власності на житло, 1/8 частина квартири успадкована після смерті ОСОБА_7, 1/8 частина квартири подарована ОСОБА_5

ОСОБА_6

Оскільки поділ вказаного майна неможливий, просили припинити за ними право власності на вищевказане майно зі сплатою відповідачами грошової компенсації вартості його частин.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошову компенсацію частки в квартирі по 104 077 грн кожному. Визнано за ОСОБА_5 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 з дня сплати грошової компенсації ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Припинено право власності ОСОБА_3 на 1/8 частини квартири

АДРЕСА_1, з дня отримання грошової компенсації від ОСОБА_5 Припинено право власності ОСОБА_4 на

1/8 частину частини квартири АДРЕСА_1, з дня отримання грошової компенсації від ОСОБА_5.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості частки гаража в розмірі 13 128,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості частки гаража в розмірі

13 128,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 компенсацію вартості частки гаража в розмірі 13 128,50 грн. Стягнуто з

ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 компенсацію вартості частки гаража в розмірі 13 128,50 грн.

Припинено право власності ОСОБА_3 на ј частину гаража АДРЕСА_2, з дня отримання грошової компенсації від ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Припинено право власності ОСОБА_4 на ј частину гаража АДРЕСА_2, з дня отримання грошової компенсації від ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Визнано за ОСОБА_5 право власності на ј частину гаража

АДРЕСА_2, з дня отримання грошової компенсації ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_6 право власності на ј частину гаража АДРЕСА_2», з дня сплати грошової компенсації ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості частки в автомобілі в розмірі 1 500 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості частки в автомобілі в розмірі

1 500 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 компенсацію вартості частки в автомобілі в розмірі 1 500 грн. Стягнуто з

ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 компенсацію вартості частки в автомобілі в розмірі 1 500 грн.

Припинено право власності ОСОБА_3 на ј частину автомобіля марки Volkswagen Transport, 1985 року випуску, державний номерний знак

НОМЕР_1, з дня отримання грошової компенсації від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Припинено право власності ОСОБА_4 на ј частину вказаного автомобіля з дня отримання грошової компенсації від

ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Визнано за ОСОБА_5 право власності на ј частину автомобіля марки Volkswagen Transport, 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, з дня сплати грошової компенсації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/4 частину вказаного автомобіля з дня сплати грошової компенсації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 17 вересня

2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що сторони у справі успадкували і є співвласниками 1/2 частини квартири, автомобіля та гаража, що у свою чергу свідчить про можливість виділу у натурі позивачам частки із спільного майна шляхом виділення їм конкретного майна (автомобіля, гаража, чи 1/2 частини квартири) та за наявності підстав сплати компенсації за перевищення частки у праві власності.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

Установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів

ОСОБА_7 Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли: Ѕ частини квартири АДРЕСА_1; гаражу АДРЕСА_2, та автомобіля марки VOLKSWAGEN Transport, державний номерний знак НОМЕР_1.

Спадкоємцями померлого за законом є сторони у справі, які успадкували майно в рівних частинах.

Зокрема ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 успадкували кожний: по 1/8 частині спірної квартири, а також по 1/4 частині гаража в автогаражному кооперативі «Олімпієць» та по 1/4 частині автомобіля VOLKSWAGEN Transport, державний номерний знак НОМЕР_1.

Сторони у встановленому законом порядку оформили спадщину у Вишневій міській державній нотаріальній конторі Києво-Святошинського району Київської області, отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом.

Вирішуючи спір, апеляційний суд посилався на те, що за змістом

ст. ст. 364, 1278 ЦК України, які регулюють поділ спільного майна, в тому числі спадщини, при виділі частки в натурі має враховуватись увесь обсяг спадщини, а також можливість виділення в натурі спадкоємцям окремого майна, зокрема, автомобіля, гаража чи Ѕ частини квартири, зі сплатою компенсації за перевищення частки (якщо таке буде встановлено), а не шляхом виділення всього майна одним спадкоємцям із стягненням із них компенсації на користь інших спадкоємців.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

З обставин справи вбачається, що позивачами заявлено позов про поділ спадкового майна, посилаючись на згоду компенсації від співвласників.

При вирішенні справ про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, крім вказаної спеціальної норми суду слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства (ст. 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників.

Обмежуючи право позивачів на грошову компенсацію вартості частки спадкового майна, якою фактично володіють та користуються лише відповідачі, і виходячи при цьому з інтересів останніх (їх скрутного матеріального становища), суд не перевірив можливості сплати відповідачами такої компенсації і не враховував, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-4ц 14 від 19 лютого 2014 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Згідно із правовстановлюючими документами ОСОБА_5 має право на 6/8 частин спірної квартири, вона була співвласником майна разом із спадкодавцем, відтак відповідно до ч. 2 ст. 1279 ЦК України має переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їй у натурі цього майна, у межах її частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення.

Відмова в позові про поділ спадкового майна, фактично залишила невирішеним спір, який виник між спадкоємцями.

Викладене свідчить, що при вирішені спору апеляційним судом неповно встановлено фактичні обставин справи, не дано юридичної оцінки наданим сторонам доказами, відповідно до них не визначено правовідносини, що виникли між сторонами, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого апеляційним судом рішення з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська