Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костів Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», звертаючись з позовом до суду, просить стягнуло солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором №K2V4GF00260001 від 27 травня 2005 року на загальну суму 32761 доларів США 40 центів, що за національним курсом НБУ станом на 31 липня 2015 року становить 707973,85 грн., яка включає: заборгованість за кредитом - 30298 доларів США 18 центів; заборгованість за процентами за користування кредитом - 2027 доларів США 33 центи, заборгованість по комісії за користування кредитом -338 доларів 04 центів; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 997 доларів США 85 центів, а також судові витрати по сплаті судового збору, мотивуючи тим, що відповідачами порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його використання, що є предметом позовних вимог. (а.с. 1-2 том 1)

На підставі протокольної ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 24 липня 2015 року здійснено заміну неналежного відповідача ОСОБА_5 на належного відповідача ОСОБА_4. (а.с.3 том 2)

Представник позивача Мельник В.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, пояснив, що 27 травня 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № K2V4GF00260001 за умовами якого, банк надав Позичальнику кредит в сумі 46010 доларів США 00 центів, на придбання житла, з процентною ставкою за користування кредитними коштами 1% на місяць, та кінцевим строком повернення кредиту до 26 травня 2025 року. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 27 травня 2005 року між ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки №б/н, за умовами якого поручитель зобов'язувався відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. В якості додаткового забезпечення виконання договірних зобов'язань за кредитним договором, 27 травня 2005 року між ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки №б/н, на умовах передбачених договором. Крім того, 27 травня 2005 року між ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_4 був укладений Договір поруки №б/н. Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання позичальнику кредитних коштів у відповідності до умов кредитного договору, в свою чергу відповідач ОСОБА_1 систематично порушувала та належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за Кредитним договором №K2V4GF00260001 від 27 травня 2005 року, яка станом на 31 липня 2015 року складає 32761 доларів США 40 центів, що за курсом НБУ станом на 31 липня 2015 року становить 707973,85 грн., яка включає: заборгованість за кредитом - 30298 доларів США 18 центів; заборгованість за процентами за користування кредитом - 2027 доларів США 33 центи, заборгованість по комісії за користування кредитом -338 доларів 04 центи; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 997 доларів США 85 центів, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також відшкодувати за рахунок відповідачів витрати по сплаті судового збору, що є предметом позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, з підстав викладених в письмових запереченнях на позов, які в письмовому вигляді приєднано до матеріалів справи (а.с. 85-88 том 1, а.с. 24-26 том 2), пояснила, що дійсно 27 травня 2005 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №K2V4GF00260001, за умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти на придбання майна на загальну суму 46010,00 доларів США, процентна ставка за користування кредитними коштами складає 1,00% на місяць, на строк до 26 травня 2025 року. Обґрунтовуючи підстави дострокового виконання договірних зобов'язань, позивач посилається на порушення позичальником умов укладеного договору та несплати чергового платежу згідно графіку погашення заборгованості, однак з часу отримання кредитних коштів відповідач належним чином виконувала кредитні зобов'язання, на даний час у зв'язку з важким матеріальним становищем не має змоги сплачувати щомісячні платежі в розмірі передбаченому договором. Представник відповідача підтвердила, що у позичальника ОСОБА_1 наявна прострочена заборгованість по кредитному договору, в той же час, вона продовжує сплачувати щомісячні платежі, які банк спрямовує на погашення відсотків та пені. Наголосила на тому, що відповідач ОСОБА_1 не відмовляється від виконання договірних зобов'язань, з метою врегулювання питання щодо погашення суми простроченої заборгованості, в досудовому порядку, зверталась до співробітників банку з заявами про реструктуризацію боргу, однак не отримала відповіді на свої звернення. Вважає, що на даний час відсутні підстави для пред'явлення вимоги про дострокове виконання договірних зобов'язань позичальником ОСОБА_1, у зв'язку з чим просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, яка підтверджується даними Адресного бюро міста Києва, про причини неявки відповідачі суд не повідомили, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористались.

Заслухавши пояснення представників позивача Мельник В.А., представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_7, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 27 травня 2005 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір за №K2V4GF00260001, відповідно до умов даного договору Банк надав позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівкою через касу, на строк з 27 травня 2005 року по 27 травня 2025 року, включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії, на наступні цілі: придбання житла у сумі 38700,00 доларів США, а також в розмірі 3870,00доларів США на оплату страхових платежів по особистому страхуванню, в порядку, передбаченому п.п. 2.1.3, 1.1 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,3 % від суми виданого кредиту щомісячно в Період сплати плюс 0,5 % від суми виданого кредиту першочергово в момент надання кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п. 3.11 Договору. Періодом сплати вважати період з 25 по 30 число кожного місяця.

Відповідно до положень п. 3.2 Кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,68 % на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Пунктом 4.1 Кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 Кредитного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні (або сумі в валюті кредиту, еквівалентної 1 грн. за курсом НБУ на день сплати) за кожен день прострочки.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України)

Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України)

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як встановлено судом, укладаючи Кредитний договір № K2V4GF00260001 від 27 травня 2005 року, сторони діяли вільно, на власний розсуд вибираючи контрагента та визначаючи його умови, погодили, що з його укладенням вони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Визначення поняття «зобов'язання» міститься у ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), тому в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника.

Таким чином, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Позивач стверджує, що протягом дії договору, відповідачем ОСОБА_1 (Позичальник), порушено договірні зобов'язання в частині проведення щомісячної оплати по тілу кредиту та відсотків, нарахованих за користування кредитом, у відповідності до графіку платежів, у зв'язку з чим станом на 31 липня 2015 року утворилася заборгованість по кредитному договору на загальну суму 32761 доларів США 40 центів, що за національним курсом НБУ станом на 31 липня 2015 року становить 707973,85 грн.

Правовими наслідками пред'явлення вимоги банку про повне дострокове погашення зобов'язання за кредитом є наступні: 1) дана вимога змінює строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором; 2) моментом виконання основного зобов'язання за кредитним договором стає дата, вказана в вимозі банку про повне дострокове погашення зобов'язання за кредитним договором; 3) з цього моменту банк втрачає право на нарахування відсотків за кредитним договором; 4) з цього моменту починається перебіг строку позовної давності; 5) з цього моменту починається відлік шестимісячного строку, в межах якого банк вправі пред'явити вимогу до поручителя шляхом подання позову; 6) право на стягнення пені та інших видів відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання зберігається до часу повного погашення боргу.

Як убачається з матеріалів справи, 12 серпня 2015 року (№30.1.0.0/2-684) ПАТ КБ «Приватбанк» на адресу позичальника ОСОБА_1 направило повідомлення, яка в копіях надіслані для відома поручителям ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_8, зі змісту якого убачається, що позичальник ОСОБА_1 має прострочену заборгованість в розмірі 3174,68 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 721, 57 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 1975,65 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 338,04 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 139, 42 доларів США., та повідомлялось про необхідність погасити наявну прострочену заборгованість протягом п'яти днів з дня її одержання. (а.с. 14,15,16,17)

Відповідно до умов пункт 2.3.3 Договору кредиту, передбачено, що при виникненні кожної з наступних подій:

- відмови Позичальника в оформленні (переоформленні) якого-небудь із договорів, договорів іпотеки, поруки, договорів страхування, згідно п. 2.2. 7 даного Договору,

- порушення Позичальником зобов'язань, передбачених умовами даного Договору, у т.ч. при порушенні цільового використання коштів;

- порушення Іпотекодавцями зобов'язань по договорах іпотеки, укладеним для забезпечення виконання зобов'язань за даним Договором, у т.ч. при порушенні порядку заміни предмета іпотеки;

- порушення судом справи про визнання Позичальника недієздатним або обмежено дієздатним або кримінальної справи відносно Позичальника або Іпотекодавця;

- неможливості звернення стягнення на майно, заставлене з метою забезпечення виконання зобов'язань за цим Договором, з будь-якої причини (у т.ч. втрати, знищення, ушкодження або недосяжності предмета іпотеки для Банку з будь-яких причин);

- встановлення невідповідності дійсності відомостей, які містяться в даному Договорі, Договорі іпотеки або інших документів, представлених Позичальником або Іпотекодавцем;

- пред'явлення третіми особами вимог до забезпечення й/або порушення іпотекодавцем (-ями) зобов'язань по договорах, укладених з метою забезпечення виконання зобов'язань за даним Договором;

- надання Позичальником або Іпотекодавцем предмета іпотеки іншій особі без письмової згода Банку;

- настання страхового випадку, передбаченого Договором страхування майна, або Договором особистого страхування;

- винесення постанови органів внутрішніх справ про знаходження Позичальника в розшуку більше 180 днів, Банк, на власний розсуд, має право: а) розірвати договір у судовому порядку. При цьому, в останній день дії договору Позичальник зобов'язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов'язання за договором; або: б) згідно ст. 651 Цивільного кодексу України здійснити одностороннє розірваних договору з надсиланням Позичальникові відповідного повідомлення. У зазначену в повідомленні дату договір вважається розірваним. При цьому, в останній день дії Договору Позичальник зобов'язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов'язання за договором, Одностороння відмова від договору не звільняє Позичальника від відповідальності за порушення зобов'язань.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі №1-26/2011 року «за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_9 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг)», встановлено, що в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року №1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитор надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Згідно п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту.

Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Відповідно до умов Кредитного договору за № K2V4GF00260001 від 27 травня 2005 року, який укладено між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, сторони погодили дату остаточного повернення кредиту - 27 травня 2025 року.

Згідно відомостей, викладених в розрахунку заборгованості, який надано ПАТ КБ «Приватбанк» по Кредитному договору за № K2V4GF00260001 від 27 травня 2005 р., станом на 31 липня 2015 року у позичальника ОСОБА_1 існує заборгованість по кредиту, в розмірі складає суму 32 761,40 доларів США, з яких загальний залишок заборгованості за наданим кредитом 30298,18 доларів США, в тому числі залишок простроченої заборгованості за наданий кредитом складає 721,57 доларів США, загальний залишок заборгованості за процентами 2027,33 доларів США; залишок заборгованості за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом 1967,91 доларів США, заборгованість по комісії 338,04 доларів США, заборгованість за простроченою комісією 338,04 доларів США, та пені 97,85 доларів США. (а.с. 5-12)

В той же час згідно відомостей викладених в Повідомленні від 12 серпня 2015 року (№30.1.0.0/2-684) про сплату простроченої заборгованості її загальний розмір склав 3174,68 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 721, 57 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 1975,65 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 338,04 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 139, 42 доларів США, що не перевищує суму заборгованості по кредиту більш як на десять відсотків, а тому з урахуванням положень ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів", позивач має виключне право на звернення до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, за умов перевищення її загального розміру більш ніж на 10 % від суми наданих кредитних коштів.

Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 9 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Виходячи з викладеного, судом встановлено, що дійсно мало місце неналежне виконання відповідачем ОСОБА_1 договірних зобов'язань за кредитним договором, однак на час звернення з даними позовом до суду відповідач ОСОБА_2 продовжує виконувати умови кредитного договору та здійснює поточні платежі по кредитному договору, тому вимоги позивача про наявність підстав для дострокового стягнення грошових коштів по кредитному договору суд вважає передчасним за відсутні належних доказів, які підтверджують відмову відповідача ОСОБА_1 від виконання договірних зобов'язань.

Зважаючи на викладене та з урахуванням положень ч.10 ст.11 Закону України „Про захист прав споживачів", у позивача ПАТ КБ «Приватбанк» відсутні підстави вимагати від позичальника дострокового виконання основного зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту.

Виходячи з предмету позову, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просило стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором № K2V4GF00260001 від 27 травня 2008 року на загальну суму 32761 доларів США 40 центів, що за національним курсом НБУ станом на 31 липня 2015 року становить 707973,85 грн.

Як з'ясовано судом, в забезпечення виконання кредитних зобов'язань по кредитному договору №K2V4GF00260001 від 27 травня 2005 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір Поруки б/н, відповідно до якого Поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів відшкодування збитків (п.2Договору поруки). Також, умовами договору поруки передбачено, що за невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 3Договору поруки). (а.с. 22)

В якості додаткового забезпечення виконання кредитних зобов'язань, 27 травня 2005 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір Поруки б/н, за умовами до якого Поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів відшкодування збитків (п.2 Договору поруки). Також, умовами договору поруки передбачено, що за невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 3 Договору поруки). (а.с. 23)

Також, 27 травня 2005 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено договір Поруки б/н, на умовах передбачених договором. (а.с. 24)

Відповідно до п.2 Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмір,що і боржник,включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії,винагород,штрафів,пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Як передбачено до п.3 Договору поруки, поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений.

Згідно п.4 Договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Пунктом 5 Договору поруки, визначено, що у випадку невиконання боржником будь-якого зобов'язання,передбаченого п.1 договору,кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов'язання.

Відповідно до п.6 Договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання ,зазначені в письмовій вимозі кредитора,на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги,зазначеної в п.5 цього договору.

Відповідно до частини першої статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником.

Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 Цивільного кодексу України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

Як убачається з умов Договорів поруки, які окремо укладено між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» та поручителями ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, позичальник і поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобов'язань, Позичальником і Поручителем солідарно, так і кожним з них окремо (п.п.2,4 Договорів поруки).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, відповідно до частин першої та другої статті 554 Цивільного кодексу України, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У випадках укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобов'язання, між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.

Така правова позиція висловлена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі за № 6-185цс14 від 17 грудня 2014 року.

Згідно ч.1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Зміст вказаної норми вбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч. 3 ст. 554 ЦК України) та лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою.

Згідно з умовами вищевказаних Договорів поруки датованих 27 травня 2005 року, поручителі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взяли на себе відповідальність за виконання позичальником ОСОБА_1 зобов'язань за Кредитним договором №K2V4GF00260001від 27 травня 2008 року. Умови цих договорів передбачають їх дію до повного виконання основного зобов'язання, при цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою, оскільки відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, незалежно один від одного поручилися за одного і того ж боржника за різними договорами поруки, однак в даному випадку вони не стають солідарно зобов'язаними у відношенні один одного, хоча і приймають на себе солідарну з боржником відповідальність перед кредитором.

Таким чином, за відсутності доказів укладення між відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільного договору поруки, суд не убачає підстав для солідарної відповідальності та виконання зобов'язань відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як поручителів за Договорами поруки, які укладені в забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору № K2V4GF00260001від 27 травня 2005 року.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межа даного спору судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 543, 546, 554, 553, 612, 615, 625, 638, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», правовою позицією Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі за № 6-185цс14 від 17 грудня 2014 року, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 15, 16, 58, 60, 88, 208, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарг, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я