АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/1443/16 Доповідач: Піддубний Р.М.
Категорія: «спори про право власності»
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Гуцал Л.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря: Новокщонової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначала, що на підставі виданого 28 грудня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 свідоцтва вона є власником 1/2 частини квартири № 13 «А» в будинку № 5 по провулку Театральному в м. Харкові. Інша 1/2 частина вказаної квартири належить ОСОБА_1 Посилаючись на те, що відповідачка створює перешкоди у користуванні вказаним нерухомим майном, з урахуванням уточнених у жовтні 2015 році позовних вимог, ОСОБА_2 просила відновити її порушене право користування ? частиною квартири № 13 «А» в будинку № 5 по провулку Театральному в м. Харкові шляхом її вселення та зобов'язати ОСОБА_1 надати їй дублікат ключів від вхідних дверей вказаної квартири.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2015 року позов задоволено. Поновлено порушене право ОСОБА_2 на ? частину квартири № 13 «А», розташованої у житловому будинку по пров. Театральному, 5 в м. Харкові, шляхом вселення позивачки до зазначеної частини квартири та зобовязано ОСОБА_1 передати їй дублікат ключів від даної квартири. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 974,40 грн.

08 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2015 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявленого ОСОБА_2 позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право користування належною ОСОБА_2 частиною житлового приміщення є порушеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку шляхом примусового вселення позивачки до квартири та покладення на відповідачку обовязку надати дублікати ключів для безперешкодного доступу до квартири.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі виданого 28 грудня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 свідоцтва ОСОБА_2 є власником 1/2 частини квартири № 13 «А» в будинку № 5 по провулку Театральному в м. Харкові.

Інша 1/2 частина вказаної квартири належить ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч. 1 ст. 358 ЦК України).

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Статтею 155 ЖК України закріплені гарантії прав громадян, які мають у власності жилий будинок, квартиру, згідно яких жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Невизначеність порядку користування житловим приміщенням між його співвласниками не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про вселення одного із співвласників в це жиле приміщення.

Як убачається із матеріалів справи, 07 серпня 2015 року ОСОБА_2 зверталася до дільничного інспектора міліції Київського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області з приводу усунення перешкод у користуванні належною їй частиною житлового приміщенням. В ході розгляду матеріалів дільничним інспектором неодноразово здійснювався вихід за адресою: АДРЕСА_1 «А», однак двері квартири ніхто не відчинив, у звязку з чим ОСОБА_2 не має можливості потрапити до вказаної квартири.

Встановивши, що право користування належною позивачці на праві спільної часткової власності квартирою порушене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для захисту порушеного права шляхом примусового вселення ОСОБА_2 до квартири.

Разом з тим, не можна погодитись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зобовязання ОСОБА_1 передати дублікати ключів від квартири, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 79 Закону України «Про виконавче провадження » примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, а також у забезпеченні проживання (перебування) в ньому, а тому вказані питання мають вирішуватися державним виконавцем під час примусового виконання судового рішення про вселення.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобовязання ОСОБА_4 передати позивачці дублікати ключів від квартири - скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволення позову. Також підлягає зменшенню розміру судового збору, що підлягає стягненню зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 до 487 грн. 20 коп.

Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір в сумі 267 грн. 96 коп., сплачений останньою за подачу апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2015 року змінити.

В частині задоволення позовних вимог про зобовязання ОСОБА_4 передати дублікати ключів від квартири рішення скасувати, у задоволенні позову ОСОБА_2 в цій частині відмовити.

Зменшити розмір судового збору, що підлягає стягненню зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 до 487 грн. 20 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 сплачений останньою за подачу апеляційної скарги судовий збір в сумі 267 грн. 96 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді