Єдиний унікальний номер: 448/112/16-ц
Провадження № 2/448/93/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23.02.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого - судді Борисенко В.В.,

при секретарі - Рушеляк Г.С.,

розглянувши при попередньому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Завязанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_2 та Мостиське районне управління юстиції Львівської області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

08.02.2016 року представник позивачки звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 15.07.2002 року померла мати позивачки ОСОБА_3, яка постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що за вказаною адресою розташований житловий будинок з господарськими спорудами, який належав ОСОБА_3

Стверджує, що за життя, а саме 15.09.2001 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачці, яка на час відкриття спадщини постійно проживала разом з матірю за вищевказаною адресою, а після її смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, в тому числі зазначеним вище житловим будинком та приналежними господарськими спорудами (здійснювала догляд за будинком, проводила у ньому поточні ремонти, впорядковувала город та обробляла земельну ділянку за вказаною адресою), а тому відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК України в редакції 1963 року позивачка вважаться такою, що прийняла спадщину. Спадкоємців до обовязкової частки у даній спадщині немає. Однак, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на належний спадкодавцю житловий будинок з господарськими спорудами, вона не може належним чином оформити свої спадкові права у нотаріуса, а тому змушена звертатися до суду із даним позовом.

З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами №5-а по вул.Центральній в с.Топільниця Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 15.07.2002року.

В попереднє судове засідання представник позивачки - ОСОБА_4 не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Завязанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області у попереднє судове засідання не зявився, а подав заяву, в якій позов визнає та просить суд розглянути справу без його участі.

Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу ОСОБА_2 у попереднє судове засідання не зявилася, проте подала до суду Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №43041317 від 23.02.2016року, з якої вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 в нотаріальній конторі не заводилася.

Представник третьої особи - Мостиського районного управління юстиції Львівської області у попереднє судове засідання не зявився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від них не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.130, 174 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 р.) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому, враховуючи, що спірні правовідносини виникли до набрання цим кодексом чинності, суд вважає, що при розгляді даної справи слід керуватися положеннями ЦК УРСР (в редакції 1963р.).

Судом встановлено, що 15.07.2002 року відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_3.

До складу даної спадщини входить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №5-а по вул.Центральна в с.Топільниця Мостиського району Львівської області, проте таке належним чином за спадкодавцем ОСОБА_3 не оформлено, правовстановлюючі документи на дане нерухоме майно відсутні.

Як вбачається із матеріалів справи, за життя, а саме 15.09.2001 року спадкодавець ОСОБА_3 склала заповіт, яким усе своє майно заповіла дочці ОСОБА_1 (позивачці у справі), яка на час відкриття спадщини проживала разом із матірю (спадкодавцем) в с.Топільниця, по вул.Центральна, 5-а, Мостиського району Львівської області (без реєстрації) та після її смерті продовжувала проживати за вказаною адресою, доглядати за господарством, здійснювати у будинку поточні ремонти тощо, тобто у відповідності до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини.

Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 та претендують на таку, не має.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №43041317 від 23.02.2016року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався, тобто інших спадкоємців, які б претендували на спадщину після смерті ОСОБА_3, крім позивачки ОСОБА_1, - немає.

Разом з тим, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно позивачка не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, у звязку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_3; копією свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_5; копією свідоцтва про одруження між ОСОБА_6 та ОСОБА_5; копією заповіту ОСОБА_3 від 15.09.2001року; копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №5-а по вул.Центральній в с.Топільниця Мостиського району Львівської області; довідкою КП «Мостиське РБТІ» №2140 від 29.01.2016 року; довідками, виданими виконавчим комітетом Завязанцівської сільської ради №181 від 27.01.2016року та №400 від 11.02.2016року; листом приватного нотаріуса ОСОБА_2 Вих №418/01-16 від 22.12.2015року; Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №43041317 від 23.02.2016року.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У відповідності до ст. 534 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно вимог ст.548 ЦК УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом положень ст.ст.560, 561 цього кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на наведене, оскільки судом безспірно встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 (мати позивачки) на час своєї смерті була власником житлового будинку з господарськими спорудами №5-а по вул. Центральна в с.Топільниця Мостиського району Львівської області, а позивачка є спадкоємцем за заповітом усього її майна та прийняла спадщину, беручи до уваги те, що спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині та претендують на таку, немає, суд приходить до висновку, що право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивачки, а тому є всі підстави для задоволення позову та визнання за ОСОБА_1 права власності на спірне спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 14, 57-60, 130, 174, 197, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №5-а по вул.Центральна в с.Топільниця Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 15.07.2002 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Борисенко

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя В.В.Борисенко