УХВАЛА іменем україни
24 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Мартинюка В.І.,

за участю позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві, третя особа - інспектор ДПС ВСП ДПС ДАІ ГУ МВС України в м. Києві НестеренкоЄвгеній Володимирович, про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди,

за касаційною скаргою ВаравиРомана Сергійовича, який діє від імені відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, який після уточнення обґрунтовувала тим, що внаслідок неправомірних дій службових осіб державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві пошкоджено належний її на праві власності транспортний засіб - автомобіль «Хюндай Акцент», а їй завдано майнових збитків та моральної шкоди. Просила стягнути за рахунок державного бюджету на її користь майнову шкоду у розмірі 40 773 грн 31 коп. та моральну шкоду у розмірі 500 000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 рокупозовні вимоги задоволено частково, стягнуто за рахунок державного бюджету на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 40 773,31 грн та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн, а всього стягнуто 45 773,31 грн. Вирішено питання про стягнення судового збору. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 рокузалишено без змін.

У касаційній скарзі представник відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві - Варава Р.С. - просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачкою надано достатньо доказів на підтвердження своїх доводів про те, що внаслідок незаконних дій службових осіб органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень її майно пошкоджено, а їй завдано майнової та моральної шкоди.

Проте повністю погодитись з такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що згідно з судовим наказом Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2011 року із ОСОБА_3 на користь ДП «ЕКОС» АТ ХК «Київміськбуд» стягнута заборгованість за комунальні послуги та користування житлом за період з листопада 2010 року по серпень 2011 року в сумі 1 755 грн 69 коп., індекс інфляції - 03 грн 51 коп., 3 % річних - 52 грн 67 коп., а всього стягнуто 1 811 грн 87 коп (а. с. 10).

Згідно із заявою представника ДП «ЕКОС» - Федусової К.О., вказаний судовий наказ 05 грудня 2011 року було подано до виконання і постановою від 08 грудня 2011 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження (а. с.2, 3 виконавчого провадження).

18 квітня 2012 року до Деснянського РУЮ у м. Києві представником позивача (боржника за судовим наказом) - ОСОБА_4 - подано заяву про зупинення виконавчого провадження у зв'язку з наміром оскаржити вищевказаний судовий наказ (а. с. 52, зворотна сторона, т.1).

Згідно з ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2012 року, судовий наказ Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2011 року скасовано (а. с. 55, т. 1).

У ході здійснення заходів примусового виконання з виконавчогопровадження, 04 березня 2013 року державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Варавою Р.С. винесено постанову про розшук та арешт майна боржника (а. с. 12 виконавчого провадження).

10 квітня 2013 року ОСОБА_3 подала заяву про негайне скасування постанови про розшук майна боржника та повідомила ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві про скасування судового наказу та додала копію вищевказаної ухвали суду (а. с. 18, 19-20 виконавчого провадження).

19 квітня 2013 року № 534/2 ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві направив запит до суду про надання належним чином посвідченої копії ухвали про скасування судового наказу (а. с. 134, т.1).

Як вбачається з журналу реєстрації вхідної кореспонденції Деснянського районного суду, зазначену заяву ВДВС до суду було подано лише 30 квітня 2013 року (а. с. 29 виконавчого провадження) і 17 травня 2013 року копія ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2012 року надійшла до ВДВС (а. с. 137-138, т. 1).

Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Варави Р.С. від 17 травня 2013 року, виконавче провадження з примусового виконання судового наказу було закінчено, припинено арешт майна боржника та знято з розшуку автомобіль «Хюндай акцент», державний номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 140, т. 1).

19 травня 2013 року згідно з актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, складеним інспектором ДПС ВСП ДПС ДАІ ГУ МВС України в м. Києві Нестеренко Є.В., відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», постанови Державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Варави Р.С. про розшук майна боржника від 04 березня 2013 року було здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу позивача - автомобіля «Хюндай акцент»,державний номерний знак НОМЕР_1, для подальшої доставки на спеціальний майданчик чи стоянку за адресою: м. Київ, вул. Бальзака, 16 (а. с. 60, т. 1).

24 травня 2013 року від Полку ДПС ДАІ ГУ МВС України в м. Києві на адресу ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві надійшов лист-повідомлення про затримання належного позивачу транспортного засобу та з вимогою його отримання відділом у встановленому законом порядку в найкоротший термін (а. с. 34 виконавчого провадження).

Згідно з актом автомобіль «Хюндай акцент», державний номерний знак НОМЕР_1, був оглянутий та повернутий ОСОБА_3 лише 16 березня 2014 року (а. с. 6-7).

Згідно з нарядом-замовленням від 19 березня 2014 року № БА-0004345 в автомобілі встановлені пошкодження, що попередньо становило 4 803,81 грн. вартості матеріалів та ремонтних робіт (а. с. 5, т.1).

29 березня 2014 року між позивачкою та ТОВ «Богдан АВТО» було укладено договір-замовлення, відповідно до якого складено попередній наряд - замовлення на виконання ремонтних робіт і загальна вартість цих робіт з урахуванням матеріалів склала 25 988,26 грн (а. с. 20-21, т. 1).

Згідно з рахунком-фактурою від 29 березня 2014 року вартість 4-х шин для транспортного засобу склала 3 120 грн (а. с. 22, т. 1).

30 жовтня 2014 року ТОВ «Богдан АВТО» було здійснено діагностування транспортного засобу та складено рахунок-фактуру на загальну суму 966,34 грн (а. с. 63, т. 2).

Згідно з рахунком-фактурою ТОВ «Богдан АВТО» вартість зберігання належного позивачу автомобіля «Хюндай акцент» на території сервісного центру склала 10 658,72 грн (а. с. 62, т. 2).

Відповідно до постанови Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 19 грудня 2013 року №180/13 про перевірку матеріалів виконавчого провадження дії Державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Варави Р.С. при примусовому виконанні судового наказу Деснянського районного суду м. Києва від 23 вересня 2011 року № 2н-2628 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ДП «Екос» коштів у розмірі 1 811,87 грн визнано такими, що вчинені в порушення вимог ст. ст. 11, 30 Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 48, т. 1).

При розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень ст. 56 Конституції України, ст. 11 Закону «Про державну виконавчу службу», ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження», а також з положень ст. ст. 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Як роз'яснено у п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону України «Про виконавче провадження», а також з положень статей 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Так, за правилами ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу Українивідшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

Її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Вирішуючи спір по суті, суди зазначених положень закону не врахували та ухвалили рішення про стягнення за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 майнової шкоди у розмірі 40 773 грн 31 коп. та моральної шкоди в розмірі 5 000 грн, при цьому не зазначили, ким та яким чином таке стягнення має проводитись, не притягнутий до участі у справі належний відповідач.

Отже, суд на порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України на зазначене вище уваги не звернув, не з'ясував фактичних обставин справи щодо заявлених позовних вимог; не встановив, діями чи бездіяльністю яких органів чи їх посадових осіб завдано позивачу шкоду; чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин з урахуванням підстави пред'явленого позову; хто є належними відповідачами щодо цих вимог та не залучив їх до розгляду справи, що має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ВаравиРомана Сергійовича, який діє від імені відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві, задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк