АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1553/16 Справа № 183/5837/15 Головуючий у 1 й інстанції - Майна Г. Є. Доповідач - Черненкова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Петешенкової М.Ю., Пономарь З.М.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, третя особа: Міністерство оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права на приватизацію та зобов'язання вчинення дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

07 вересня 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду із зазначеним позовом за яким просили суд, з урахуванням уточнень, визнати право на приватизацію ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 квартири за адресою: АДРЕСА_1; визнати протиправним та скасувати рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3201 від 22 липня 2015 року щодо відмови в передачі квартири, яку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, займають на підставі ордеру № 60 від 13 квітня 1999 року на території відкритого військового містечка, за адресою: АДРЕСА_1 зобов'язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, прийняти рішення про передачу в приватну власність, оформивши належним чином свідоцтво на право власності згідно з ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" та згідно процедури, передбаченої "Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", затвердженим МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що вони проживають та зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ордеру № 60 від 13 квітня 1999 року. 07 липня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до органу приватизації Гвардійської КЕЧ району Дніпропетровської області із заявою про передачу в приватну власність квартири, яку він займає разом із сім'єю. Після чого, відповідачем, як органом приватизації, прийнято рішення № 3201 від 22 липня 2015 року, яким відмовлено в передачі в приватну власність вищезазначеної квартири, на підставі того, що смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області (військове містечко № 3) включене до переліку закритих військових містечок, в яких приватизація заборонена. В зв'язку з чим просили суду задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року ухвалено: позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4- задовольнити частково; скасувати рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3201 від 22 липня 2015 року про відмову ОСОБА_2 в приватизації квартири АДРЕСА_1 визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 право на приватизацію квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі у власність квартири, яка використовується ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на умовах найму на території військового містечка за адресою: АДРЕСА_1, згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року; в задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити; стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на користь позивачів судові витрати в сумі 974 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська просять рішення суду скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно ордеру № 60 від 13 квітня 1999 року, виданого Міністерством оборони України Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району, ОСОБА_2 та членам його родини надане право на вселення в квартиру, за адресою: АДРЕСА_1. 28 березня 2002 року між ОСОБА_2 та відповідачем укладено типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав у безстрокове користування окрему трикімнатну квартиру, житловою площею 46,94 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 з правом приватизації найманого житла, відповідно до законодавства. Згідно довідки про склад сім'ї наймача квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення № 469, виданої 06 липня 2015 року Будинкоуправлінням № 2 Гвардійської Квартирно-експлуатаційної частини району, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані, постійно мешкають та мають право на приватизацію житла: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Вищезазначене житлове приміщення належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному оперативному управлінні Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська. 07 липня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з заявою про передачу йому та членам його сім`ї квартири у приватну власність у відповідності до Закону № 2482-ХІІ. Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська прийнято рішення № 3201 від 22 липня 2015 року, яким відмовлено ОСОБА_2 в приватизації вищезазначеної квартири. Підставою відмови в приватизації спірного житла в рішенні зазначено те, що згідно листа начальника Генерального штабу ЗСУ ОСОБА_5 № 14492/С від 19 серпня 2013 року разом із затвердженим переліком закритих військових містечок, входить військове містечко № 3 смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, на території якого знаходиться житловий будинок АДРЕСА_1 Той факт, що зазначене містечко є закритим, також підтверджується листом Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ від 11 вересня 2013 року № 303/4/15/1183. Окрім того в листі начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ ОСОБА_6 від 28 липня 2014 року № 303/4/17/418 зазначено той факт, що з метою захисту інтересів Міністерства оборони України, запропоновано залишити військові містечка № 3 смт. Черкаське та № 4 смт. Гвардійське в Переліку закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд; розпочати роботу з органами місцевого самоврядування щодо відселення із закритих військових містечок військовослужбовців, звільнених в запас або у відставку; питання приватизації житла та передачі житлових будинків до комунальної власності територіальних громад розглянути після закінчення АТО та затвердженої комплексної програми розвитку і реформування Збройних сил.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що у відповідності до наданих матеріалів, будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі БУ № 2 Гвардійської КЕЧ району, яке є структурним підрозділом КЕВ м. Дніпропетровська. Закон № 2482-ХІІ передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України. Таким чином, суд прийшов до висновку, що правовідносини, які виникли в зв'язку з приватизацією житла, відмови уповноваженого органу в проведенні приватизації, виникають з житлових правовідносин та повинні розглядатися судом в порядку цивільного судочинства. 03 вересня 2010 року начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України ОСОБА_7 затверджений останній чинний (він базується на Наказі Міністра оборони СРСР №75 від 22 лютого 1977 року) "Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд", та селище міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не були включені до цього переліку. На підтвердження того, що смт. Черкаське не наданий статус закритого військового містечка свідчить і Наказ Міністра оборони № 569 від 15 вересня 2011 року "Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад" з затвердженими переліками військового майна. Згідно Наказу Міністра оборони України № 569 "Про безоплатну передачу військового майна у приватну власність до територіальних громад", безоплатно передається у комунальну власність територіальним громадам смт. Черкаське і смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, зазначений Наказ є обов'язковим для виконання КЕВ м. Дніпропетровська та Черкаською і Гвардійською селищними радами. Законодавством України не визначене юридичне поняття "закрите військове містечко", в зв'язку з чим, суд прийшов до висновку, що смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не має статусу закритого військового містечка. Судом першої інстанції також встановлено, що позивачі зареєстровані в спірному житловому приміщенні, участі у приватизації державного житлового фонду не брали, що підтверджується відповідною довідкою Будинкоуправління № 2 про склад сім'ї, внаслідок чого органи приватизації, згідно з п. 10 ст. 8 Закону № 2482-ХІІ, не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом. Оскільки судом встановлене право позивачів на одержання спірної квартири у приватну власність, а відповідачем оспорюється зазначене право, позовні вимоги в частині визнання права позивачів на приватизацію квартири є обґрунтованими та підлягає задоволенню. Також підлягають задоволенню позовні вимоги в частині скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3201 від 22 липня 2015 року, якими ОСОБА_2 відмовлено у передачі в приватну власність, в зв'язку з тим, що зазначене рішення суперечить наведеним вище нормам законодавства України та порушує права позивачів на отримання житла у власність. Позовні вимоги в частині зобов'язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, як органу приватизації, прийняти рішення про передачу в приватну власність, оформивши належним чином свідоцтво на право власності згідно з ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" та згідно процедури, передбаченої "Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян" затвердженого МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року., підлягають задоволенню лише в частині зобов'язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, як органу приватизації, вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі у власність квартири, яка використовується ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на умовах найму на території військового містечка за адресою АДРЕСА_1, згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 1999 року. До наведеного висновку суд прийшов внаслідок того, що суд не має повноважень покладення на орган приватизації зобов'язання передати зазначену квартиру у власність, оскільки, зазначений обов'язок органу приватизації встановлений нормами Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" і в разі, якщо зазначений орган зволікає з винесенням відповідного рішення або вчиненням інших дії, суд має право зобов'язати розглянути заяву про передачу житла в приватну власність, вчинити певні дії, та в разі необґрунтованої відмови, скасувати рішення органу приватизації, зобов'язати вчинити певні дії. Так, оскільки суд прийшов до висновку про скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про відмову в задоволенні заяви позивача про передачу квартири у власність, зазначений орган приватизації фактично повинен повторно розглянути заяву позивача. З огляду на викладене вище, суд зважав на те, що матеріали справи містять достатні докази на підтвердження перебування на балансі відповідача спірного майна, а тому - про наявність повноважень КЕВ м. Дніпропетровська вирішувати питання про приватизацію житлового фонду.

Колегія суддів, переглядаючи справу в апеляційному порядку, вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, правильно встановив спірні правовідносини сторін і дав належну оцінку доказам у справі, однак висновок суду першої інстанції про скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3201 від 22 липня 2015 року є неправильним з огляду на наступне.

Спірні правовідносини виникли у сторін щодо визнання права на приватизацію та визнання протиправним та скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3201 від 22 липня 2015 року.

У відповідності до Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська зазначений відділ здійснює безпосередньо квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. Квартирно-експлуатаційне забезпечення - це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об'єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном.

Згідно п. 3.2.4 Положення на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська покладений обов'язок та повноваження щодо утримання житлового фонду.

У відповідності до ст. 1 Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі Закон № 2482-ХІІ), державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені в Законі № 2482-ХІІ.

Зазначеним Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п. 2 ст. 2 цього Закону.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2482-ХІІ не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків - пам'яток садове - паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири (будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з Положенням "Про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України", затвердженим Наказом Міністра оборони України № 215 від 21 квітня 2011 року та Наказом Міністра Оборони України № 448 від 03 липня 2013 року визначення "закрите військове містечко" та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок виключені.

Згідно Наказу Міністра оборони України № 569 "Про безоплатну передачу військового майна у приватну власність до територіальних громад", безоплатно передається у комунальну власність територіальним громадам смт Черкаське і смт Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, зазначений Наказ є обов'язковим для виконання КЕВ м. Дніпропетровська та Черкаською і Гвардійською селищними радами.

Статтею 3 Закону № 2482-ХІІ передбачено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Згідно з п. 5 ст. 5 вищевказаного Закону, кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз.

Відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 1999 року затверджене "Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації.

Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян" затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року, встановлюють порядок передачі квартир в приватну власність.

Так, зокрема, наймач та члени його сім'ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов'язаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво.

Зазначена процедура передбачена ст. 8 Закону № 2482-ХІІ, відповідно до якої приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Колегія суддів встановила та це підтверджується матеріалами справи, що згідно ордеру № 60 від 13 квітня 1999 року, виданого Міністерством оборони України Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району, ОСОБА_2 та членам його родини надане право на вселення в квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Позивачі зареєстровані в спірному житловому приміщенні, участі у приватизації державного житлового фонду не брали, що підтверджується відповідною довідкою Будинкоуправління № 2 про склад сім'ї (а.с 27 зворот), внаслідок чого органи приватизації, згідно з п. 10 ст. 8 Закону № 2482-ХІІ, не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом.

Колегія суддів, аналізуючи докази у справі дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлений статус відкритого військового містечка, в зв'язку з чим громадяни мають право на приватизацію майна, як такі, що раніше не використали цього права.

Проте колегія суддів не може повністю погодитись з висновком суду першої інстанції в частині задоволеного позову про скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3201 від 22 липня 2015 року.

Згідно до вимог статті 15 ЦК України, ч.1 - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; ч.2 - кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог статті 16 ЦК України, ч1 - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; ч.2 - способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом; ч.3 - суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Разом з тим згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України, - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно статті 4 ЦПК України, ч.1 - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

З наведених підстав скасування вказаного рішення КЕВ в судовому порядку не передбачено діючим законодавством, як спосіб захисту прав.

Задовольняючи позов в цій частині щодо скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3201 від 22 липня 2015 року, яким ОСОБА_2 відмовлено у передачі в приватну власність зазначеної квартири, суд першої інстанції виходив з того, що зазначене рішення суперечить наведеним вище нормам законодавства України та порушує права позивачів на отримання житла у власність. Отже суд дійшов висновку, що вказане рішення є незаконним.

Оскільки такі позовні вимоги про визнання незаконним рішення суду зі сторони позивача заявлено і в задоволенні їх не відмовлено, то колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни рішення в частині скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3201 від 22 липня 2015 року, на задоволення позову в частині визнання незаконним рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3201 від 22 липня 2015 року.

Доводи апелянта про те, що вони не є суб'єктом владних повноважень, оскільки на них покладено лише суто механічну функцію по підготовці документів на приватизацію, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, до обов'язків квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська відносилася не тільки підготовка документів на приватизацію, але і видача свідоцтв про право власності на нерухоме майно згідно з розпорядженням начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська Міністерства оборони України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, стосуються переоцінки доказів у справі, що не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі ст. 88 ЦПК України ч.5, - якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що зміна рішення суду не впливає на розподіл судових витрат проведений судом першої інстанції, то відсутні підстави для нового розподілу судових витрат по справі.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.316, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська - задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року - змінити в частині задоволеного позову про скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3201 від 22 липня 2015 року.

Визнати незаконним рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3201 від 22 липня 2015 року.

В іншій частині рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь