У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

20 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

Леванчука А.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом акціонерної компанії «Харківобленерго» до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою її представником ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року акціонерна компанія «Харківобленерго» (далі - АК «Харківобленерго») звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 15 жовтня 2013 року та 29 жовтня 2013 року під час проведення обстеження повітряної лінії 35кВ ТЕЦ №3-ХПИ виявлено порушення користування охоронною зоною, а саме в межах опор №№ 29-30 під проводами зведено нежитлову будівлю (кафе), власником якої є ОСОБА_3 Представниками підприємства складені акти обстеження електричної мережі №№ 55, 57, згідно яких відповідачу запропоновано протягом десяти робочих днів, дотримуючись п.п. 9, 10 Правил охорони електричних мереж, демонтувати будівлю (кафе) за межі охоронної зони повітряної лінії, проте відповідач землі охоронних зон не звільнила.

Після уточнення позовних вимог позивач просив суд зобов'язати відповідача відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивача, а саме: звільнити охоронну зону повітряної лінії 35 кВ ТЕЦ №3-ХПИ шляхом знесення будівлі (кафе), що знаходиться в охоронній зоні повітряної лінії 35 кВ ТЕЦ №3-ХПИ у межах опор АДРЕСА_1

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 5 грудня 2014 року в задоволенні позову АК «Харківобленерго» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2015 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 5 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів АК «Харківобленерго», і звільнити охоронну зону повітряної лінії 35 кВ ТЕЦ №3-ХПИ шляхом знесення будівлі (кафе), що знаходиться в охоронній зоні цієї повітряної у межах опор АДРЕСА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2015 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних і допустимих доказів унеможливлення експлуатації повітряної лінії та належного її технічного обслуговування внаслідок дій відповідача.

Скасовуючи рішення суд першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції, встановивши, що нежитлова будівля літ. «Н-1»-кафе по АДРЕСА_1 знаходиться в охоронній зоні ЛЕП, у якій заборонено розташування будь-яких будівель та споруд, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам, що ним встановлені, і ґрунтуються на законі.

Судами встановлено, що високовольтна повітряна лінія електропередач 35 кВ ТЕЦ № 3-ХПИ, яка належить позивачу і проходить по АДРЕСА_1 побудована з додержанням Правил улаштування електроустановок, затверджених Главтехуправлінням Міненерго СРСР, і в 1946 році введена в експлуатацію.

У 2004 році АК «Харківобленерго» здійснила реконструкцію повітряної лінії, яку узгодила з уповноваженими органами, про що свідчить акт № 33-дн від 12 травня 2004 року, і у подальшому за актом приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 29 грудня 2005 року повітряна лінія електропередач прийнята в експлуатацію.

Відповідно до ст. 76 ЗК України землями енергетичної системи визнаються землі, надані під електрогенеруючі об'єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об'єкти транспортування електроенергії до користувача. Землі енергетичної системи можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередачі встановлюються охоронні зони.

Охоронні зони створюються уздовж ліній зв'язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об'єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об'єкти. Правовий режим земель охоронних зон визначається законодавством України (ст. 112 ЗК України).

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що в охоронних зонах електричних мереж, а також інших особливо важливих об'єктів електроенергетики діють обмеження, передбачені законодавством України щодо використання земель.

Відповідно до ч. 2 п. 4 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 1997 року № 209, у межах охоронних зон землі у їх власників та користувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами. Підприємства, установи, організації та громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування земельні ділянки, де знаходяться об'єкти електричних мереж, зобов'язані вживати належних заходів до збереження зазначених об'єктів.

Згідно з п. 5 зазначених Правил охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередачі у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на відстань 10 метрів для повітряних ліній напругою 10 кВ.

Пунктом 8 Правил охорони електричних мереж у охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанції, розподільних пунктів і пристроїв забороняється виконувати будь-які дії, що можуть порушити нормальну роботу електричних мереж, спричинити її пошкодження або нещасні випадки, а саме будувати житлові, громадські та дачні будинки, тощо.

Нежитлова будівля літ. «Н-1»-кафе по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 14 травня 2009 року, зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 3 червня 2009 року. Право власності на вказану нежитлову будівлю належало дарувальнику - ОСОБА_5 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2008 року про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно. Право власності чи право користування земельною ділянкою за вказаною адресою в Державному реєстрі земель не зареєстровано.

Апеляційний суд, встановивши, що нежитлова будівля літ. «Н-1» кафе по АДРЕСА_1 знаходиться в охоронній зоні ЛЕП, що підтверджується актами обстеження електричної мережі, дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки діючим законодавством заборонено будувати споруди будь-якого призначення уздовж лінії електропередач.

Посилання відповідача на те, що право власності на нежитлову будівлю виникло раніше ніж підприємство перенесло лінію електропередач, внаслідок якого кафе потрапило у охоронну зону, безпідставні, оскільки належних і допустимих доказів на підтвердження таких обставин відповідач не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК Українисуд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом апеляційної інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, оскільки висновків апеляційного суду не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова С.О.Карпенко А.О.Леванчук Г.І.Мостова