У х в а л а

іменем україни

09 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості із заробітної плати у виді невиплаченої надбавки за роботу в гірському населеному пункті, за касаційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 12 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості із заробітної плати у виді невиплаченої надбавки за роботу в гірському населеному пункті, посилаючись на те, що вони працювали у відповідача в Міжігірському відділенні № 2 ПАТ КБ «ПриватБанк» у періоди, а саме: ОСОБА_2 з 01 листопада 2005 року по 21 жовтня 2010 року, а ОСОБА_3 з 13 серпня 2003 року по 24 грудня 2014 року та їх заробітна плата складалася з посадових окладів і доплат у вигляді премій, тощо.

У вказаний період їх роботи відповідач порушував трудове законодавство і не виплачував позивачам підвищення посадового окладу на 25 % як працівникам, які працюють і проживають у гірській місцевості з часу одержання ними посвідчень громадянина, які працюють і проживають у гірській місцевості з часу одержання ними посвідчень громадянина, який працює і проживає на території гірського населеного пункту (ОСОБА_3 з 14 грудня 2010 року, ОСОБА_2 з 15 березня 2007 року).

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 заборгованість із заробітної плати у виді надбавки за роботу в гірському населеному пункті за період роботи з 15 березня 2007 року по 21 жовтня 2010 року в сумі 6 702,87 грн з відрахуванням із зазначеної суми обов'язкових податкових і страхових платежів.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 заборгованість із заробітної плати у виді ненарахованого і невиплаченого підвищення посадового окладу на 25 % за роботу в гірському населеному пункті за період роботи з січня 2008 року по грудень 2011 рік та із вересня 2013 року по грудень 2014 року в сумі 13 973,50 грн.

У решті позову відмовлено.

Рішення суду в межах середньомісячного заробітку, який передував звільненню ОСОБА_2 в сумі 2 182,54 грн і ОСОБА_4 у сумі 2 440,37 грн підлягало негайному виконанню.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 12 листопада 2015 року рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20 серпня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про статус гірських населених пунктів» (далі - Закон) статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

Положення про посвідчення громадянина, який проживає, працює (навчається) на території гірського населеного пункту, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1996 року № 345, визначає, що посвідчення є документом, який підтверджує, що громадянину (громадянці) надано статус особи, яка проживає, працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, на підставі якого надаються пільги, встановлені ст. ст. 3, 6 Закону.

Таким чином, статус особи, яка проживає, працює (навчається) на території гірського населеного пункту, громадянин набуває з моменту отримання відповідного посвідчення.

Встановивши, що позивачі мають статус осіб, які проживають і працюють на території населеного пункту, якому надано статус гірського, суд першої інстанції вважав, що вони мають право на підвищення встановлених посадових окладів на 25 % відповідно до положень п. 1 Постанови.

Пільги громадянам, яким надано статус осіб, які проживають і працюють (навчаються) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, визначені у ст. 6 Закону.

Зокрема, у ч. 1 ст. 6 Закону йдеться, що умови оплати праці осіб, які працюють у гірських районах, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За змістом п. 1 Постанови на підприємствах, в установах, організаціях та військових частинах, розташованих на території населених пунктів, яким надано статус гірських, тарифні ставки і посадові оклади працівників, визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішенням Кабінету Міністрів України або за його дорученням, підвищуються на 25 відсотків.

У разі коли підприємство, установа, організація розташовані за межами населеного пункту, якому надано статус гірського, але мають філії, представництва, відділення, інші відокремлені підрозділи і робочі місця в населених пунктах, що мають статус гірських, тарифні ставки та посадові оклади працівників, які постійно в них працюють, також підлягають підвищенню на 25 відсотків.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ч. 1 ст. 94 КЗпП України).

Мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може здійснюватися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). До мінімальної заробітної плати не включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати (ч. ч. 1, 2 ст. 95 КЗпП України).

Відповідно до ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Статтею 4 Закону України «Про оплату праці» визначені джерела коштів на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, та госпрозрахункових підприємств.

Госпрозрахункові підприємства відповідно до ст. 15 Закону України «Про оплату праці» самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами, встановлюють умови та розміри оплати праці працівників.

Забезпечення оплати праці працівників, які працюють на підприємствах, розташованих в гірських населених пунктах, вказані підприємства здійснюють за рахунок доходів від своєї діяльності.

Таким чином, оплата праці працівників госпрозрахункових підприємств (організацій), що розташовані на території населених пунктів, яким надано статус гірських, повинна визначатись з урахуванням зазначених норм матеріального права, а положення п. 1 Постанови слід розглядати як загальний підхід до обчислення підвищення тарифних ставок та посадових окладів працівників, які працюють на таких підприємствах, а не визначення кола осіб, які претендують на таку виплату.

При цьому слід враховувати, що відповідно до п. 1 Постанови на 25 відсотків підвищуються тарифні ставки і посадові оклади працівників, які визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішенням Кабінету Міністрів України або за його дорученням.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 лютого 2013 року у справі № 6-151цс12.

Отже суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовиних вимог.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити, рішення апеляційного суду Закарпатської області від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

А.В.Маляренка