Справа № 201/586/16-ц
Провадження № 2/201/993/2016р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

18.01.2016р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь позивача на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2015р. до 1 500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2народження, трирічного віку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2015р. при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину та дружину з відповідача стягнуто аліменти на утримання позивачки до досягнення їх спільної дитини трьох років. Обгрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на момент прийняття рішення ОСОБА_2 перебував у важкому матеріальному становищі, а тому було прийнято рішення про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно. На момент звернення з цією позовною заявою суттєво змінилося матеріальне становище як платника, так і одержувача аліментів. Так, позивачка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, її існування повністю залежить від аліментів, які сплачує відповідач. Малолітній син знаходиться на утриманні позивачки та проживає разом з нею в квартирі АДРЕСА_1 У зв'язку з недостатністю коштів на момент звернення до суду у позивачки утворилася велика заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг та послуг, пов'язаних з утриманням будинку та прибудинкової території. Крім того, після народження спільної з відповідачем дитини стан здоров'я позивачки значно погіршився. У зв'язку з падінням рівня імунітету остання постійно хворіє та потребує медичного лікування. Ускладнення, які виникли після пологів, потребують стаціонарного лікування, яке, як зазначає ОСОБА_1, вона не може собі дозволити через недостатність коштів. Серед основних потреб є погіршення зору. Для лікування зазначених ускладнень позивачці необхідно провести повне обстеження з подальшою лазерною корекцією зору. Відповідач після народження дитини з позивачкою не проживає. Кошти у розмірі 500 грн., які він сплачує за рішенням суду є єдиним джерелом її існування. На ці кошти вона не може дозволити собі навіть обстеження свого організму, не кажучи вже про його лікування У зв'язку з вищевикладеним позивачка і звернулася до суду з даним позовом.

08.04.2016р. представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5 (діє за договором про надання правової допомоги від 15.11.2015р. - а.с. № 21, 22) в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити посилаючись на обґрунтування, викладені в позові та докази, наявні в матеріалах справи (а.с. № 62-64).

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання від 08.04.2016р., в якому просив розглянути справу без його участі та без фіксування судового процесу технічними засобами. Проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що він щомісячно виплачує позивачці аліменти на утримання їх малолітнього сина - ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку та 500 грн. на утримання самої позивачки. Крім того, позивачка отримує допомогу, призначену їй державою при народженні дитини у розмірі 860 грн. щомісячно. Крім того, відповідач наголошував на тому, що він 01.04.2016р. був звільнений з ПАТ «КБ «ПриватБанк» за ч. 1 ст. 36 КЗпП України та станом на сьогодні є безробітним. Просив врахувати і те, що він має триваючі кредитні зобов'язання, які потребують щомісячної сплати грошових коштів в рахунок погашення отриманої позики та стійку систему штрафних санкцій за прострочення виконання боржником умов кредитного договору. А, отже, як зазначає відповідач, наразі він сам перебуває в скрутному матеріальному становищі, а тому не має можливості виплачувати позивачу кошти у розмірі 1 500 грн., які позивачка просить суд щомісячно стягувати з нього на її користь (а.с. № 68).

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин на підставі ст. 169, ч. 2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін (або їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

25.10.2013р. позивачка уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану РС ДМУЮ, актовий запис № 1549, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданому 25.10.2013р. (а.с. № 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3, батьком якого ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданому 23.12.2014р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану РС ДМУЮ (а.с. № 10).

Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Положеннями ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

15.03.2015р. рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 201/1373/15-ц було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання дружини та присуджено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходів) боржника щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 до досягнення їх малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, а саме з 02.02.2015р. (а.с. № 11 - 12).

На підставі вказаного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 201/1373/15-ц від 15.03.2015р. позивачці було видано виконавчий лист для пред'явлення останнього до виконання (а.с. № 16).

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

На підтвердження заявлених позовних вимог ОСОБА_1 було надано суду квитанції про наявну заборгованість з оплати житлово - комунальних послуг та чисельні довідки з медичних закладів про наявні у неї захворювання та рекомендації щодо їх лікування (а.с. № 30 - 35, 49 - 52, 65-67).

Згідно довідки, виданої 17.02.2016р. ПАТ «КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 має заборгованість за укладеним між нею та банком кредитним договором у розмірі 15987 грн.28коп. (а.с. № 53).

Відповідно до довідки № 325/10-43-08 від 10.02.2016р., виданою УПСЗН Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_1 отримує щомісячну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. (а.с. № 54).

Згідно довідки, виданої 11.03.2016р. ПАТ «КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 за період з 01.09.2015р. по 29.02.2016р. було сплачено на користь позивачки аліменти у розмірі 18158грн. 66коп. (а.с. № 57).

Окрім того, судом було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01.04.2016р. ОСОБА_2 був звільнений з ПАТ «КБ «ПриватБанк» за ч. 1 ст. 36 КЗпП України та станом на сьогодні є безробітним, що підтверджується копією трудової книжки відповідача, яка наявна в матеріалах справи (а.с. № 58 - 59).

Відповідач також має триваючі кредитні зобов'язання, які потребують щомісячної сплати грошових коштів в рахунок погашення отриманої позики за кредитним договором, крім того, несе витрати по найму жита в оренду (а.с. № 70, 71).

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Вирішуючи позовні вимоги про можливість збільшення розміру аліментів, що сплачуються відповідачем на утримання його дружини до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку, судом було враховано не тільки потреби позивачки, а й майновий стан відповідача та його можливість виплачувати аліменти у розмірі 1500 грн.

Поза увагою суду не може залишитися той факт, що тривалий час, а саме до 01.04.2016р. (день звільнення відповідача з роботи) позивачка окрім 500грн. на своє утримання, отримувала з відповідача за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2015р. ще й аліменти на утримання малолітнього сина до його повноліття у розмірі 1/4 частини заробітної плати відповідача, яка до дня його звільнення в середньому складала 12 255 грн. 64коп. на місяць (а.с. № 11-12, 16, 69).

З урахуваннням того, що відповідач є безробітним, не має постійного доходу та, навпаки, має чисельні зобов'язання, зокрема, але не виключно, перед позивачкою, суд не вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки, проте роз'яснює ОСОБА_1, що вона буде не позбавлена можливості у відповідності до вимог ч. 1 ст. 192 СК України при зміні в подальшому матеріального, сімейного стану сторін або стану їх здоров'я повторно звернутися до суду з відповідним позовом.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд вважає за необхідне відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи, що в задоволені позовних вимог відмовлено, а також те, що позивачка при зверненні до суду з даним позовом була звільнена за законом від сплати судового збору, судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 180, 182, 192 Сімейного Кодексу України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. № 3, ст. ст. 8, 10, 11, 57 - 60, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212 - 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: Н.В. Ткаченко