У х в а л а

іменем україни

02 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» - Циганкової Ольги Володимирівни - на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Прваекс-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії від 14 червня 2007 року № 655-002/07Ф в розмірі 629 450, 19 доларів США.

На обґрунтування вимог банк посилався на те, що 14 червня 2007 року між сторонами у справі укладений договір № 655-002/07Ф про відкриття кредитної лінії, відповідно до умов якого ОСОБА_2 надано кредит у розмірі 350 000 доларів США строком користування до 14 червня 2012 року та сплатою відсотків за весь час фактичного користування коштами в розмірі 15 % річних. У подальшому в указаний кредитним договір внесені зміни щодо розміру відсоткової ставки.

Виконання зобов'язання за договором про відкриття кредитної лінії забезпечено порукою на підставі договору поруки від 08 червня 2007 року № 655-002/07Ф, укладеного з ОСОБА_4

Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованості, яка станом на 10 вересня 2014 року становить 629 450, 19 доларів.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 заявив про застосування позовної давності до позовних вимог банку та просив відмовити у позові саме з таких підстав (а. с. 79-83).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «Правекс-Банк» - Циганкова О.В. - порушує питання про скасування рішення судів першої та апеляційної інстанцій із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 14 червня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 655-002/07Ф, відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику кредитну лінію в іноземній валюті на загальну суму 350 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на строк до 14 червня 2012 року включно.

Для забезпечення виконання зобов'язань за генеральними кредитним договором від 14 червня 2007 року № 655-002/07Ф між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_4 укладений договір поруки.

20 червня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 укладений договір про внесення змін до кредитного договору № 655-002/07Ф від 14 червня 2007 року, яким встановлено, що з 20 червня 2008 року процентна ставка за кредитним договором становитиме 16 % річних.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору щодо своєчасної сплати ануїтетних платежів, 30 липня 2009 року АКБ «Правекс-Банк» на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 направлено вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитом, відсотками та штрафних санкціях та попереджено, що у разі не сплати заборгованості, банк змушений буде звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У вересні 2009 року АКБ «Правекс-Банк» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_4 та просив суд солідарно стягнути з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором на загальну суму 402 543 доларів США.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 червня 2013 року позовні вимоги ПАТ «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Правонаступником АКБ «Правекс-Банк» є ПАТ «Правекс-Банк».

У січні 2010 року ПАТ «Правекс-Банк» звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2012 року позовні вимоги ПАТ «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

Звернуто стягнення на земельні ділянки площею 0,05 га та 0,10 га, що розташовані на території Садового товариства «Фонд-2» Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, кадастрові номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 відповідно, а також садовий будинок НОМЕР_3 загальною площею 285,3 кв. м разом з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: «Фонд-2» садівничий кооператив», Гнідинська сільська рада, Бориспільський район, Київська область.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 22 серпня 2012 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2012 року в частині задоволення позову ПАТ «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки змінено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 409 807 доларів США, що станом на 28 грудня 2009 року за курсом Національного банку України становить 3 280 095 грн 23 коп., звернуто стягнення на майно, що належить ОСОБА_2: земельну ділянку площею 0,05 га (для садівництва) кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області в Садівничому товаристві «Фонд-2»; земельну ділянку площею 0,10 га (для садівництва) кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області в Садівничому товаристві «Фонд-2»; садовий будинок НОМЕР_3 загальною площею 285,3 кв. м разом з надвірними будівлями та спорудами, що розташований на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області в Садівничому товаристві «Фонд-2», шляхом реалізації на прилюдних торгах за початковою ціною не нижче визначеною суб'єктом оціночної діяльності згідно договору іпотеки від 18 червня 2007 року № 655-002/07Ф в сумі 2 777 500 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

29 жовтня 2012 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання вказаного рішення суду.

08 липня 2013 року начальником Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області було затверджено акт № 3495881/7 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, а саме: земельної ділянки площею 0,05 га (для садівництва) кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області в Садівничому товаристві «Фонд-2»; земельної ділянки площею 0,10 га (для садівництва) кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області в Садівничому товаристві «Фонд-2»; садового будинку НОМЕР_3 загальною площею 285,3 кв. м разом з надвірними будівлями та спорудами, що розташований на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області в Садівничому товаристві «Фонд-2», за ціною 1 390 000 грн.

У зв'язку з недостатністю коштів, що надійшли від реалізації заставного майна, для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставне майно, 12 серпня 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ПАТ «Правекс-Банк».

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № 655-002/07Ф від 14 червня 2007 року ПАТ «Правекс-Банк» отримані від реалізації на прилюдних торгах земельних ділянок та садового будинку грошові кошти в сумі 1 390 000 грн. 04 вересня 2014 року було конвертовано в долари США та зараховано в наступному порядку: 57 021,69 доларів США на погашення тіла кредиту, 25 038,39 доларів США на погашення відсотків та 2 748,47 доларів США на погашення пені, нарахованої за несплату відсотків.

18 вересня 2014 року ПАТ «Правекс-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_4 та просило суд солідарно стягнути з відповідачів на користь банку заборгованість з кредитним договором на загальну суму 629 450,19 доларів США, в тому числі: 292 978,32 доларів США - заборгованість за кредитом; 188 963,56 доларів США - пеня за прострочення сплати за кредитом; 96 605,05 доларів США - прострочені відсотки за користуванням кредитом; 50 903,28 доларів США пеня за несвоєчасне погашення процентів.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Правекс-Банк» до ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Сторони встановили строк дії договору до 14 червня 2012 року, згідно з графіком зменшення ліміту кредитування, установленого в п. 1.1 цього договору.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з 01 січня 2009 року, у той час як 30 липня 2009 року банком направлено ОСОБА_2 вимогу про дострокове повернення кредиту (т. 1, а. с. 111, 112), а з позовом про повернення кредиту банк звернувся 18 вересня 2014 року, включивши до позовних вимог всю заборговану суму.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно із п. 7.1.6 кредитного договору, банк має права при настання подій, указаних в п. п. 4.3, 9.4, 9.7 цього договору, достроково стягнути заборгованість у повному об'ємі за рахунок заставлено майна або звернути стягнення на грошові кошти і майно, належне божнику.

Пунктом 7.1.11 кредитного договору передбачено, що в разі невиконання боржником вимог п. 6.1.9 цього договору, банк має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, процентами, пенею і штрафів в повному об'ємі.

У справі, яка переглядається, банк скористався своїм право на дострокове повернення кредиту у липні 2009 року, пред'явивши вимогу боржнику протягом 30-ти днів з моменту її отримання сплатити банку загальну суму заборгованості, у зв'язку з чим змінив строки виконання грошового зобов'язання до 30 серпня 2009 року, тому з визначеної дати необхідно обчислювати позовну давність.

У зв'язку з наведеним, висновок судів про початок перебігу позовної давності з 30 серпня 2009 року - з визначеної банком датиповернення кредиту у повному розмірі та наявності підстав для застосування позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованості за цим договором ґрунтується на правильному застосуванні наведених норм матеріального права.

Отже, доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» - Циганкової Ольги Володимирівни -відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.О. Кузнєцов