АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/4550/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/467/К/16 інстанції ОСОБА_1
Категорія № 24 (1) Доповідач Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Ляховської І.Є.,

суддів Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

із секретарем - Євтодій К.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 грудня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» (далі -ТОВ «УЮТ-2011») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просило суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу по оплаті за комунальні послуги за період з 03 липня 2014 року по 01 липня 2015 року у розмірі 1240,39 грн. та судові витрати по справі, посилаючись на те, що відповідач зареєстрована та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, та є споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються ТОВ «УЮТ-2011», однак оплату за отримані нею послуги не здійснює.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 грудня 2015 року позовні вимоги ТОВ «УЮТ-2011» задоволено, з ОСОБА_3 на користь ТОВ «УЮТ-2011» стягнуто заборгованість по оплаті за комунальні послуги в сумі 1240,39 грн. та 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення норм процесуального права. На її думку, судом не взято до уваги відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг між нею та позивачем, а також відсутність належних та допустимих доказів, які б підтвердили наявність надання та отримання житлово-комунальних послуг. Крім того, зазначила, що судом не надано належної оцінки доказам по справі, а саме: актам-претензіям мешканців будинку № 58 по вул. 23 Лютого в м. Кривий Ріг, які відмовився підписувати позивач, карткам фактичної собівартості виконаних робіт, на підставі яких було розраховано розмір заборгованості, згідно з якими послуги надавались не ТОВ «УЮТ-2011», а іншими організаціями. Також зазначає, що вказані картки не містять обєму виконаних робіт, періоду їх виконання, замовника робіт.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ТОВ «УЮТ-2011» здійснює функції з управління, виконання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території будинку № 58 по вул. 23 Лютого в м. Кривому Розі, в якому мешкає відповідач.

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1 та є власником житлового приміщення (а.с.3).

У зв'язку із несплатою житлово-комунальних послуг відповідачем ОСОБА_3 за період з 03 липня 2014 року по 01 липня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 1240,39 грн.

24 червня 2015 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу видано судовий наказ про стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованості в сумі 945грн.09коп., який за заявою боржника скасовано ухвалою суду від 28 липня року (а.с. 6), що надало позивачеві право на звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог ТОВ «УЮТ-2011», у звязку з чим стягнув з відповідача заборгованість в сумі 1240,39 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із фактичного надання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачу й обов'язку останньої сплачувати вартість отриманих послуг.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема, такі питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що на виконання зазначених вимог суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між сторонами виникли правовідносини фактичного користування житлово-комунальними послугами, які надаються позивачем відповідачу за адресою: АДРЕСА_1, й підлягають регулюванню нормами ст.151 ЖК України, які покладають на громадян, які мають в приватній власності жилий будинок, квартиру, обов'язок забезпечувати утримання свого житла, проводити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Відповідно до ст. 13 Закону України від 24 червня 2004 року «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Примірні переліки житлово-комунальніх послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Згідно з п. 2.3.7. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005р. № 76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.08/2005h/ за № 927/11207, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливової каналізації та витрати на виконання цих робіт здійснюються відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 1.4 «Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді», прийнятого відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р., затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005р. № 60 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.05.2005р. за № 541/10821, виконавець житлово-комунальних послуг визначається органами місцевого самоврядування, крім випадків, коли власник (власники) житлових будинків бажає (бажають) визначити виконавця житлово-комунальних послуг самостійно.

Із матеріалів справи убачається, що будинок № 58 по вул. 23 Лютого в м. Кривому Розі, де проживає відповідач, та прибудинкова територія знаходиться на обслуговуванні позивача ТОВ «УЮТ-2011».

Позивач надає послуги споживачам згідно тарифів, встановлених рішенням Криворізької міської ради №414 від 14 грудня 2011 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкової території для населення Тернівського району м. Кривого Рогу», приведених у відповідність до діючого законодавства з урахуванням економічно обґрунтованих витрат у звязку з набуттям чинності Постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01 червня року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» і затвердженого нею Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано виписку з особового рахунку № 37, відкритого на ім'я ОСОБА_3, із якої убачається, що за період з 03 липня 2014 року по 01 липня 2015 року відповідачем не здійснювалась оплата за надані житлово-комунальні послуги, що призвело до утворення заборгованості в сумі 1240,39 грн. (а.с. 4).

Заперечуючи проти позову, відповідач посилалась на відсутність договору із позивачем з цього питання як на підставу несплати нею вказаних послуг, а також на відсутність доказів надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, законності тарифів та розміру їх нарахування (а.с. 27-29).

Представник відповідача ОСОБА_2 підтримала в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 та пояснила, що суть спору полягає в тому, що у ОСОБА_3 встановлено автономне опалення, тому вона не визнає нарахування їй плати за централізоване опалення всього будинку, і тільки у випадку врегулювання цього спору відповідач згодна оплачувати житлово-комунальні послуги.

Встановивши під час розгляду справи в суді першої інстанції, що в період з 03 липня 2014 року по 01 липня 2015 року мешканцям будинку № 58 по вул. 23 Лютого в м. Кривому Розі, де проживає відповідач, надавалися послуги з утримання будинку та прибудинкової території, за які позивачем за затвердженими в установленому порядку тарифами нараховувалася плата, яка відповідачем не здійснювалась, що призвело до утворення заборгованості в сумі 1240,39 грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог ТОВ «Уют-2011» та стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в сумі 1240,39 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 не містять підстав для скасування рішення суду.

Порядок користування жилими приміщеннями, а також утримання житлових будинків незалежно від відомчої належності та форми власності визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 в редакції від 14.01.2009 року, відповідно до яких власники та наймачі квартир зобов'язані укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та інше.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у повному обсязі встановив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, дослідив надані сторонами докази, надав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комунальні послуги в сумі 1240,39 грн.

Посилання відповідача на відсутність договору на надання послуг є необґрунтованим, оскільки згідно із ч. 1 ст.. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають, зокрема, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Позивачем надавались послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а відповідачами вони споживалися. Такі дії свідчать про існування обовязку відповідачів здійснювати оплату таких послуг.

Статтями 20, 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обовязки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обовязком укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обовязком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обовязок, а не право сторін.

Сам факт відсутності укладеного договору не звільняє відповідача від обовязку оплачувати житлово-комунальні послуги, а лише позбавляє його можливості скористатися в повному обсязі правами споживача, передбачених Законом «Про захист прав споживачів», на отримання послуг вчасно та відповідної якості згідно з умовами укладеного договору.

Доводи відповідача стосовно відсутності в матеріалах справи доказів надання позивачем та отримання відповідачем житлово-комунальних послуг, за які нараховано заборгованість, спростовуються наявною у справі інформацією про витрати на утримання будинку № 58 по вул. 23 Лютого та прибудинкової території, нарядами-завданнями на виконання робіт, заявками та актами виконаних робіт (а.с. 65 97).

Доводи апеляційної скарги щодо неналежної якості та кількості наданих позивачем послуг не можуть бути взятими до уваги, оскільки предметом даного спору є лише наявність або відсутність заборгованості за житлово-комунальні послуги, а не їх якість та кількість.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності представником позивача позовних вимог є безпідставними та спростовуються випискою про стан особового рахунку № 37, відкритого на ім'я відповідача (а.с. 4).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять підстав для скасування рішення суду.

В порушення ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України належних та допустимих доказів, які б спростовували правильність розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги, законність тарифів та розміру нарахування послуг, свідчили б про ненадання послуг з утримання будинку та прибудинкової території в період з 03 липня 2014 року по 01 серпня 2015 року чи надання неякісних послуг, що давали б підстави для зменшення розміру нарахованих до сплати сум, відповідачі не надали ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій.

Що ж стосується акту виконаних робіт з надання таких послуг або будь-яких інших доказів, які б підтверджували реальність їх надання, то Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачено обов'язку виконавця таких послуг надавати зазначені документи споживачам з власної ініціативи.

Відповідно ж до п.2 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Крім того, ч.1 ст. 18 зазначеного Закону передбачено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Однак, в порушення ч.1 ст. 60 ЦПК України, відповідач не надала суду доказів на підтвердження факту її звернення до ТОВ «УЮТ-2011» за отриманням інформації про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Натомість, із наявних у справі матеріалів убачається, що відповідач та інші мешканці будинку звертались до позивача з приводу їх незгоди з визначенням ТОВ «УЮТ-2011» управителем житловим будинком, в якому вони мешкають, а також з приводу заміни електроламп на сходових клітинах та прибирання сміття з прибудинкової території (а.с. 35 36, 39 40), на що отримували відповіді із розясненнями щодо підстав призначення позивача управителем будинку, положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» про обовязковість оплати житлово-комунальних послуг, нагадування про відсутність такої оплати і наявність заборгованості (а.с. 42 49).

Що ж стосується заяви члена сімї відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про направлення в 3-денний строк уповноваженого представника для оформлення акту претензії у звязку з відсутність освітлення на сходових клітинах 2-го та 5-го поверхів, а також неякісного прибирання прибудинкової території, то позивачем складено і надіслано на адресу заявника акти від 04 березня 2015 року про задовільний стан прибудинкової території та освітлення підїзду (а.с. 34, 47, 48, 49).

Безпідставними вважає колегія суддів і доводи відповідача в апеляційній скарзі про недоведеність позивачем повноважень на нарахування послуг, оскільки будинок за адресою: м. Кривий Ріг, вул. 23 Лютого, буд. 58, знаходиться на обслуговуванні ТОВ «УЮТ-2011», яке у встановленому законом порядку визначено управителем житловим будинком й надає житлово-комунальні послуги його мешканцям.

Таким чином, на думку колегії суддів, рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду підтверджені належними та допустимими доказами.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_5