Справа № 444/2525/15 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б. Провадження № 22-ц/783/1844/16 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В. Категорія: 50
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Приколоти Т.І., Тропак О.,

секретаря - Івановій О.О.,

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 2 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про право на утримання від чоловіка та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и л а :

оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_4, задоволено частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 кошти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 03.11.2015р. до досягнення дитиною ОСОБА_5 трьохрічного віку, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 включно.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайне виконання.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Позов ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Відповідачці за зустрічним позовом ОСОБА_4, залишено її теперішнє прізвище «ОСОБА_4».

Рішення суду в частині стягнення коштів та судових витрат оскаржив ОСОБА_2, просить рішення в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити. Зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Посилається на те, що суд необґрунтовано відмовив у клопотанні про призначення судової експертиз для визначення батьківства дитини. Зазначає, що позивачка не надала достатніх доказів, які б свідчили, що він є батьком дитини, а також, що вона потребує допомоги по утриманню, і що він має можливість її надавати. В судовому засіданні не досліджено його матеріальний стан. Крім того посилається на те, що вони уклали шлюб 31.12.2013 р. і ОСОБА_4 з квітня 2014 р. пішла з дому. Вважає, що він записаний батьком дитини лише тому, що перебував із позивачкою у шлюбі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підтримання скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу безпідставною і тому її слід відхилити, а рішення залишити без змін.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Судом вірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31.12.2013 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Під час шлюбу у них народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

Статтею 133 СК України передбачено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір»ю, а чоловік - батьком дитини.

Відтак твердження апелянта про те, що позивачка не надала достатніх доказів, які б свідчили, що він є батьком дитини, є невірними та не узгоджуються із вимогами ст. 122 СК України.

Судом також встановлено, що позивачка на своєму утриманні має малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, отримує державну допомогу по догляду за дитиною у розмірі 850 грн., що не є достатньою для прожиткового мінімуму на одну особу. Відповідач працює вантажником ТзОВ «Ніко-Захід».

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачка потребує матеріальної допомоги, відповідач є фізично здоровим, працює, а отже може надавати кошти на утримання позивачки.

Отже, висновок суду про наявність підстав для стягнення коштів на утримання позивачки у розмірі по 200 грн. щомісячно є правильним та відповідає нормам матеріального права.

Твердження апелянта про те, що судом необґрунтовано відмовив у клопотанні про призначення судової експертизи для визначення батьківства дитини, є невірними, оскільки суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні цього клопотання, дійшов правильного висновку, що предметом позовних вимог є стягнення аліментів та розірвання шлюбу, а не оспорювання батьківства, а тому підстав для призначення експертизи ДНК у даній справі у суду не було.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 про розірвання шлюбу апелянтом не оскаржується, а відтак судовою колегією на предмет законності та обгрунтованості не перевіряється.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, судом правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норми процесуального права, і тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 2 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: