Справа № 464/7390/15 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/783/918/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Фейір К.О.

з участю: представника позивача - Саракун Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 16 листопада 2015 року у справі за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю ЖЕП «Стимул-Сихів», про демонтаж самочинно влаштованої комірки,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду з позовом, уточненим у листопаді 2015 року, до ОСОБА_3, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю ЖЕП «Стимул-Сихів», про демонтаж самочинно влаштованої комірки, в якому просила зобов'язати ОСОБА_3 демонтувати самочинно влаштовану комірку на площі коридору загального користування між І -ІІ поверхами будинку АДРЕСА_1 (згідно поверхового плану).

Свій позов обґрунтовувала тим, що відповідач ОСОБА_3, яка є власником квартири АДРЕСА_1 здійснила самочинне влаштування комірки на площі загального користування між 1 та 2 поверхами даного будинку. За дане порушення адміністративною комісією Сихівської районної адміністрації ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн. 17 червня 2015 року на засіданні міжвідомчої комісії Сихівської районної адміністрації було розглянуто звернення ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» про самочинне влаштування комірки на площі загального користування між 1 та 2 поверхами будинку АДРЕСА_1 та вирішено, що технічно неможливо експлуатувати комірку на площі загального користування між 1 та 2 поверхами вказаного будинку у м. Львові, оскільки її влаштовано самочинно без згоди мешканців будинку та дозволу органу місцевого самоврядування. 22 червня 2015 року головою Сихівської районнної адміністрації Львівської міської ради винесено розпорядження №287 «Про демонтаж самочинно влаштованої комірки на площі загального користування у будинку на АДРЕСА_1», яким зобов'язано ОСОБА_3 демонтувати комірку на площі загального користування між 1 та 2 поверхами вказаного будинку, влаштування якої виконано самочинно без згоди мешканців будинку та дозволу органу місцевого самоврядування.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 в добровільному порядку не демонтувала самочинно влаштовану комірку, що стверджується відповідним актом ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», позивач просив задовольнити його позов.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16 листопада 2015 року позов задоволено та зобов'язано ОСОБА_3 демонтувати самочинно влаштовану комірку на площі коридору загального користування між 1 та 2 поверхами будинку АДРЕСА_1 (згідно поверхового плану).

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 16 листопада 2015 року оскаржила відповідачка - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував, що комірка між 1 та 2 поверхами в під'їзді № 1 в буд. АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю усіх співвласників, а також те, що через відсутність припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил позивач не мав права звернення до суду з даним позовом.

Відповідач у справі ОСОБА_3 в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилась, хоча належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України була повідомлена про день і час судового засідання, поштове відправлення із повісткою, направлене відповідачці, повернуте відділення поштового зв'язку із відміткою «за закінченням терміну зберігання», тобто не вручене їй з незалежних від суду причин, заяви про зміну місця свого проживання або місцезнаходження відповідачка суду не подавала, тому відповідно до абз.5 ч.5 ст.74, ч.1 ст. 77 ЦПК України судова повістка вважається доставленою, а її неявка відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи представника позивача на заперечення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є власником трикімнатної квартири АДРЕСА_1 площею 42,10 кв.м., загальною площею 71,00 кв.м. (витяг про державну реєстрацію прав № 37503493 від 12.12.2012р.).

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку не створено, будинок перебуває у комунальній власності Львівської міської ради та на обслуговуванні ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів».

Відповідно до ч.2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно зі ст. 152 ЖК переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992р. № 572) передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку (п. 4).

Визначення термінів «переобладнання» і «перепланування» міститься в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій (затверджено наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005р. № 76; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005р. за № 927/11207). Цими Правилами також встановлено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства (1.4.1).

Відповідно до ч.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку.

Згідно рішення Конституційного суду України від 02.03.2004р. у справі № 4-рп/2004 допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які

визначають правовий режим власності.

Відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 без згоди власника будинку та згоди власників інших квартир будинку, без дозволу виконавчого органу місцевого самоврядування самочинно за рахунок площі спільного користування між 1-м та 2-м поверхом облаштувала комору, що підтверджується актом комісії ТзОВ «Стимул-Сихів» (а.с. 5).

Постановою Адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації м. Львова від 30 квітня 2015 року ОСОБА_3 притягнута до адміністративної відповідальності на підставі ст. 150 КУпАП (самовільне переобладнання та перепланування жилих будинків і жилих приміщень)у вигляді штрафу. Постанова є чинною.

Розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації № 287 від 22 червня 2015 року, прийнятого в межах компетенції на підставі Положення про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням Львівської міської ради № 7 від 06 січня 2012 року, враховуючи скаргу мешканців, зобов'язано власника квартири АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 демонтувати комірку на площі загального користування між 1-2 поверхами будинку на АДРЕСА_1 влаштування якої виконано самочинно без згоди мешканців будинку та органу місцевого самоврядування (а.с. 7).

Оскільки розпорядження відповідачем проігноровано, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що Сихівська районна адміністрація не мала повноважень на звернення в суд з позовом за відсутності припису інспекції архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, не заслуговують на увагу, оскільки повноваження Сихівської районної адміністрації щодо звернення до суду з позовом про демонтаж самочинного будівництва ґрунтуються на Законі України «Про місцеве самоврядування», передбачені пунктом 4.51 Положення про Сихівську районну адміністрацію та спрямовані на захист прав власників не тільки квартир, але й комунальної власності щодо якої здійснено самочинні дії.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно застосував норми матеріального права, зокрема не врахував положення Закону України № 417-VIII від 14 травня 2015 року «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» про те, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників і питання щодо згоди співвласників на облаштування спірної комірки повинно вирішуватись відповідно до норм Цивільного кодексу України, не заслуговують на увагу, оскільки правовідносини між сторонами виникли до прийняття закону № 417-VIII, який не має зворотної дії в часі, а при вирішенні спору суд першої інстанції правильно врахував положення Цивільного кодексу та вищезазначених законів, які регулюють право спільної сумісної власності на місця загального користування у багатоквартирному будинку та відсутність доказів, які б підтверджували одностайну згоду власників квартир на облаштування відповідачкою за рахунок місць загального користування , які входять у розрахунок оплати за обслуговування житла, окремої комірки для її індивідуального користування.

Враховуючи, що суд першої інстанції повно і правильно встановив фактичні обставини справи, застосував закон, який поширюється на зазначені правовідносини, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які є підставами для скасування рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 16 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк