Справа № 466/1320/15 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/165/16 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2, представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третьої особи приватного нотаріуса Львівського МНО Хомяка А.П. про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_4 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що заповіт ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2, укладений не з власної волі, та не відповідав волі ОСОБА_7, а тому такий заповіт згідно ч.2 ст. 1257 ЦК України слід визнати недійсним.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 червня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним заповіт від 25 серпня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Хомяком Антоном Петровичем зареєстрованим № 431; встановити, що волевиявлення ОСОБА_6 25 серпня 2011р., під час складання заповіту на користь ОСОБА_2 не було вільним та не відповідало її волі.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належними чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 130). Окрім того представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 був повідомлений про розгляд справи та зобов'язувався повідомити ОСОБА_4, що підтверджується розпискою (а.с. 128).

Позивач та його представник про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що згідно заповіту від 25 серпня 2011 року посвідченим приватним нотаріусом Хомяком А.П., ОСОБА_7 на випадок її смерті все своє майно, в тому числі належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_2. Даним заповітом вона скасувала раніше складений заповіт на ім'я ОСОБА_9, що був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Папайло Н.Є., 09 лютого 2007 року за реєстровим № 161.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7 померла 18 лютого 2013 року (а.с. 3)

Відповідно до п.п. 2,3 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до п. 1 глави 4 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 (далі - Інструкція № 296/5) дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, перевіряється нотаріусом на підставі наданих документів, передбачених статтею 43 Закону, що підтверджують його вік, а також на підставі переконаності нотаріуса в результаті проведеної розмови та роз'яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз'яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до ст.225 ч.1 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину, особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судову - психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово - психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст.212 ЦПК України.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4 районний суд виходив з того, що зібраними по справі доказами по справі не доведено підставності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до оглянутої в судовому засіданні Апеляційного суду Львівської області цивільної справи №466/3769/13-ц за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус ЛМНО Хомяк Антон Петрович, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25 березня 2014 року призначалась посмертна судово-психіатрична експертиза відносно ОСОБА_11 на предмет того, чи вона розуміла значення своїх дій та могла ними керувати під оформлення заповіту 25 серпня 2011 року та згідно акту судово-психіатричного експерта № 246 від 05.05.2014р. ОСОБА_11 хронічним захворюванням станом на 25 серпня 2011 року хронічним психічним захворюванням не страждала, виявляла психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Наявні у ОСОБА_11 психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності під час укладення заповіту 25 серпня 2011 року не досягли рівня хронічної хвороби чи недоумства, а тому не позбавляли її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с. 98-101)

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2014 року позовну заяву ОСОБА_9 залишено без розгляду. Дана ухвала сторонами по справі не оскаржувалась відповідно до вимог ЦПК України та набрала законної сили.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, вчинений дієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи в разі, якщо судом буде встановлено, що в момент вчинення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Вищенаведена правова позиція викладена також в Постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-131цс14, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Покликання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на те, що заповіт ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 не відповідав волі ОСОБА_7 не підтверджено належними доказами.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_4 не довів належними доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 червня 2015 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська