Справа № 2/593/368/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2016 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Крамаря В. М.

при секретарі Осадці М. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бережанах цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Бережанської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Бережанської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

В наступному позовні вимоги уточнила подавши позовну заяву разом з ОСОБА_2, ОСОБА_3.

В позовній заяві зазначили, що 04 вересня 1985 року приймальною комісією згідно з актом про закінченням будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння було прийнято подане до здачі будинковолодіння ОСОБА_4, яке знаходиться на вул. Браїлка, 4 в Бережанському районі місті Бережани. Однак свідоцтво про право власності на вказане будинковолодіння ОСОБА_4 не отримав. ОСОБА_4 збудував це будинковолодіння під час перебування в шлюбі з ОСОБА_1 01 вересня 2012 року ОСОБА_4 помер у місті Бережани, спадщину після його смерті прийняли позивачі, так як проживали разом із спадкодавцем на час смерті останнього. Після цього вони звернулися за оформленням своїх прав на будинковолодіння, однак оформити їх виявилося неможливим і їм було відмовлено в цьому, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на будинковолодіння на імя спадкодавця. Отримати такий документ після смерті спадкодавця в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла, та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить визнати за нею право власності на ? частку будинковолодіння № 4 по вул. Браїлка, в м. Бережани, як на частку в спільній сумісній власності подружжя та на 1/6 частку будинковолодіння № 4 по вул. Браїлка, в м. Бережани, в порядку спадкування за законом, що належала ОСОБА_4, який помер 01 вересня 2012 року в місті Бережани Тернопільської області.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить визнати за ним право власності на 1/6 частку будинковолодіння № 4 по вул. Браїлка, в м. Бережани, в порядку спадкування за законом, що належала ОСОБА_4, який помер 01 вересня 2012 року в місті Бережани Тернопільської області.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить визнати за ним право власності на 1/6 частку будинковолодіння № 4 по вул. Браїлка, в м. Бережани, в порядку спадкування за законом, що належала ОСОБА_4, який помер 01 вересня 2012 року в місті Бережани Тернопільської області.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява в якій міська рада позов визнає, просить розглядати справу у відсутності її представника.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається з акту про закінчення будівництва і ввід в експлуатацію індивідуального будинковолодіння, 04 вересня 1985 року приймальною комісією було прийнято подане до здачі будинковолодіння ОСОБА_4, яке знаходиться на вул. Браїлка, 4 в Бережанському районі місті Бережани.

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що спірне будинковолодіння було побудовано у 1985 році, а тому правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно, визначається законодавством, яке діяло у 1985 році.

Ч.3 ст. 105 Цивільного кодексу Української РСР (18.07.1963 року) встановлено, що господарські і побутові будівлі та споруди, зведені громадянином без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту, чи з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів зносяться громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок.

З акта про закінчення будівництва і ввід в експлуатацію індивідуального будинковолодіння від 04 вересня 1985 року вбачається, що будівництво проведено з дозволу Бережанської міської ради, згідно з договором із забудовником, з дотриманням норм і правил.

Виходячи з вказаного, станом на 04 вересня 1985 року ОСОБА_4 набув право власності на будинковолодіння № 4 по вул. Браїлка в місті Бережани.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 22 Кодексу законів про шлюб та сімю України (20.06.1969 року) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Ч.1 ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виходячи з вказаного, оскільки право власності на будинковолодіння № 4 по вул. Браїлка в м. Бережани Плескун ОСОБА_5 набув під час шлюбу з позивачем ОСОБА_1, вказане будинковлодіння належало ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, а тому остання має право на виділ їй ? частки будинковолодіння.

Ч.1 ст. 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1М має право на виділ ? частки будинковолодіння № 4 по вул. Браїлка в м. Бережани, то внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на ? частку будинковолодіння № 4 по вул. Браїлка в м. Бережани.

Згідно з ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Зважаючи на те, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли троє спадкоємців за законом І черги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, то кожному з них належить 1/3 частки належної спадкодавцеві частки будинковолодіння, тобто 1/6 будинковолодіння № 4 по вул. Браїлка в м. Бережани .

Відповідно до ст. 1268 ЦК України ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями і спадщина належить їм з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 325, 328, 368, 370, 384, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. 22, 28 КЗпШС України, ст. 60 СК України, ст. ст. 10, 57, 60, 61, 174, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку будинковолодіння № 4 по вул. Браїлка в м. Бережани, внаслідок виділу частки із спільної сумісної власності на будинковолодіння № 4 по вул. Браїлка в м. Бережани та на 1/6 частку будинковолодіння № 4 по вул. Браїлка в м. Бережани, в порядку спадкування за законом, що належала ОСОБА_4, який помер 01 вересня 2012 року в місті Бережани Тернопільської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку будинковолодіння № 4 по вул. Браїлка в м. Бережани, що належала ОСОБА_4, який помер 01 вересня 2012 року в місті Бережани Тернопільської області.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку будинковолодіння № 4 по вул. Браїлка в м. Бережани, що належала ОСОБА_4, який помер 01 вересня 2012 року в місті Бережани Тернопільської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків на його апеляційне оскарження.

СУДДЯ: