Справа № 645/6764/15-ц
Провадження № 2/645/225/16
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Ульяніч І.В.,
за участю секретаря - Тереховської І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_1» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
Позивач ТОВ «Дата ОСОБА_1» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 20.08.2008 року АБ «АвтоЗАЗбанк» (правонаступник ПАТ «НЕОС БАНК») та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 31/2008. Відповідно до умов кредитного договору, банк зобовязується надати позичальнику ОСОБА_3 кредит у сумі 555 500,00 грн., строком з 20.08.2008 року по 20.08.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом 21,0% річних, а позичальник - третя особа по справі, зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши позичальнику (третій особі), кредит у сумі 555 500,00 грн.
У порушення умов договору, третя особа ОСОБА_3, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 21.06.2015 року має прострочену заборгованість, а саме: за кредитом - 42 410,64 грн., за відсотками - 5 891,01 грн., пеня - 705,26 грн. З метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором, 20.08.2008 року АБ «АвтоЗАЗбанк» (правонаступник ПАТ «НЕОС БАНК») та ОСОБА_2 уклали іпотечний договір № 31/2008-ИП, відповідно до якого, остання передала Банку в іпотеку майно, а саме: квартиру житловою площею 74,00 кв. м., загальною площею 121,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 700 500,00 грн.
08.12.2014 року між ПАТ «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов»язків ПАТ «БАНК КІПРУ» та ТОВ «Дата ОСОБА_1» укладено договір факторингу № 2. Відповідно до п.п.2.1,2.2 Договору ПАТ «НЕОС БАНК» відступає ТОВ «Дата ОСОБА_1» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками.
Також, 08.12.2014 року між ПАТ «НЕОС БАНК» та ТОВ «Дата ОСОБА_1» укладено договір про передачу прав за іпотечним договором, відповідно до якого разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитним договорам від боржників, що здійснюються на підставі Договору факторингу № 2 від 08.12.2014 року одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені Договором.
На виконання умов кредитного договору та іпотечного договору, відповідачу та третій особі було направлено вимогу, а саме: повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, але вимога не виконана, тому позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру житловою площею 74 кв.м., загальною плошею 121,5 в.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на користь позивача, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні не нижчому за завичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб»єктом оціночної діяльності.
Представник позивача до судового засідання не з*явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, проти постановлення по справі заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з*явилась, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.
Третя особа у судове засідання не з*явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.
З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 20.08.2008 року АБ «АвтоЗАЗбанк» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 31/2008. Відповідно до умов кредитного договору, банк зобовязується надати позичальнику кредит у сумі 555 500,00 грн., строком з 20.08.2008 року по 20.08.2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом 21,0% річних, а позичальник зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором (а.с. 7-8).
З метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором, 20.08.2008 року АБ "АвтоЗАЗбанк» та ОСОБА_2 уклали іпотечний договір № 31/2008-ИП, відповідно до якого, остання передала Банку в іпотеку майно, а саме: квартиру житловою площею 74,00 кв. м., загальною площею 121,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної форми власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.06.2008 року (а.с. 18-20).
Відповідно до п. 2 договору іпотеки, ринкова вартість предмета іпотеки, за домовленістю сторін становить 700500 грн..
08.12.2014 року між ПАТ «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов»язків ПАТ «БАНК КІПРУ» та ТОВ «Дата ОСОБА_1» укладено договір факторингу № 2. Відповідно до п.п.2.1,2.2 Договору ПАТ «НЕОС БАНК» відступає ТОВ «Дата ОСОБА_1» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками.
08.12.2014 року між ПАТ «НЕОС БАНК» та ТОВ «Дата ОСОБА_1» укладено договір про передачу прав за іпотечним договором, відповідно до якого разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитним договорам від боржників, що здійснюються на підставі Договору факторингу № 2 від 08.12.2014 року одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені Договором.
Згідно копії Статуту ПАТ «НЕОС БАНК», вбачається, що ПАТ «НЕОС БАНК» є правонаступником ПАТ «БАНК КІПРУ», яке в свою чергу є правонаступником ВАТ «БАНК КІПРУ», яке в свою чергу є правонаступником АБ «АвтоЗАЗбанк».
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 514 ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням умов договору про надання споживчого кредиту позичальник, станом на 21.06.2015 року має прострочену заборгованість, а саме: за кредитом - 42 410,64 грн., за відсотками - 5 891,01 грн., пеня - 705,26 грн. та надає довідку про розрахунок заборгованості.(а.с.21)
Підтвердження отримання відповідачем та третьою особою зазначеної вимоги в матеріалах справи відсутне.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості зазначено, що заборгованість за кредитом в розмірі 42 410,64 грн. та за відсотками 5891,01 грн. є наявною на час укладання договору факторингу № 2.
Згідно графіку погашення кредиту, передбаченого договором, зазначено, що позичальник має сплачувати в місяць 4629,20 грн. до 20.08.2018 року, а враховуючи залишок заборгованості в сумі 49 000,91 грн., та термін дії договору до 20.08.2018 року, то на погляд суду, на даний час, простроченої заборгованості у позичальника не має та позивачем не було надано доказів саме простроченої заборгованості та не виконання умов договору.
Крім того, згідно п. 2 договору іпотеки від 20.08.2008 року, ринкова вартість предмета іпотеки, за домовленістю сторін становить 700500 грн. Навіть за наявності заборгованості в сумі 49 000,91 грн., сума заборгованості не співмірна вартості іпотечного майна.
За змістом ст. ст.33, 35 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Кодексу. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно ч. 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.
Згідно з п. 30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вимога про дострокове виконання кредитного договору навіть у разі належного його виконання, а якщо вимогу не буде задоволено право звернення стягнення на предмет застави /іпотеки може бути заявлено заставодержателем лише в чітко визначених законом або договором випадках.
Відповідно до п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.
Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК).
Відповідно п. 10 ст. 11 Закону "Про захист прав споживачів" якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту.
Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Таким чином, в судовому засіданні позивачем не було надано доказів наявності простроченої заборгованості за кредитом. Було встановлено, що наявною заборгованістю, термін сплати якої не настав, не завдано збитків позивачу, сума наявної заборгованості не співмірна вартості іпотечного майна, крім того, позивачем не було надано підтвердження отримання вимоги відповідачем, щодо усунення порушень кредитного договору.
З урахуванням суми зазначеної позивачем заборгованості, та фактично отриманих банком сум на виконання умов договору, а також строку виконання зобов'язання, суд приходить до висновку, що відповідачем та 3 особою не завдано збитків іпотекодержателю порушенням основного зобовязання та не змінює обсяг його прав.
Враховуючи вищенаведені обставини, виходячи з загальних засад цивільного законодавства, обов'язковими складовими якого є справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає, що в задоволенні заявленого позову слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_1» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя