Справа № 645/1212/16-ц
Провадження № 2-о/645/66/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого- судді- Сілантьєвої Е.Є.

при секретарі - Момот О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2, зацікавлена особа: Фрунзенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції про встановлення факту що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Донецьк, при житті зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2, місце смерті - АДРЕСА_3 січня 2016 року.

В обґрунтування заяви заявниця зазначила, що вона постійно проживала зі своїм чоловіком в АДРЕСА_3, 3. У 23.12.2014 року заявниця переїхала зі своїм чоловіком проживати до м. Харкова, в зв*язку з початком антитерористичної операції на тимчасово окупованій території України в м. Донецьку. В зв*язку з находженням нашого майна в м. Донецьку, заявниця разом з ОСОБА_3 періодично їздили до м. Донецька. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер та було видано КЗ Центр первинної медико - санітарної допомоги № 1 м. Донецька - лікарське свідоцтво про смерть № 44 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, причина смерті - хронічна серцева недостатність другого Б ступеня, Атеросклеротичний кардіосклероз. Похований був в м. Донецьку на цвинтарі. Також заявниця зазначила, що факт смерті чоловіка в органах РАЦС зареєстровано не було. Згідно Наказів Міністерства юстиції України №246/7 від 25.11.2014 року, «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької та Луганської областей» №247/5 від 25.11.2015 «Про затвердження Змін до деяких наказів Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації актів цивільного стану», свідоцтва про смерть, видані органом, який знаходиться на неконтрольованій території є недійсним. Використання їх в якості документів, що засвідчують факт смерті, є не можливим.

У судовому засіданні заявниця підтримала викладене в заяві та пояснила, що вона не має можливості отримати свідоцтво про смерть, оскільки Фрунзенським РАЦСом було відмовлено. Також пояснила, що її чоловік був взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та був зареєстрований та мешкав у АДРЕСА_1. Оскільки у м. Донецьк у подружжя залишився будинок, у січні ОСОБА_3 поїхав його продавати, але у нього стався серцевий напад та він помер. Його поховали у м. Донецьку. Таким чином, заявниця просила задовольнити заяву та встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Свідоцтво про смерть необхідно для отримання державної допомоги на поховання.

Представник заінтересованої особи - Фрунзенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ - Сєроштан О.В. в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася телефонограмою, в зв'язку з розглядом справи даної категорії відповідно до ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України невідкладно з моменту надходження заяви, своєчасно та належним чином. Телефонограмою повідомила, що про розгляд справи повідомлена, просила слухати справу за відсутності заінтересованої особи, рішення винести на розсуд суду.

Суд, з'ясувавши правову позицію заявника, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав заявника.

Як вбачається з копії паспорту серія НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 виданого Пролетарським відділом ЗАГС 16.02.1980 року - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 уклала шлюб з ОСОБА_3 та після реєстрації одруження їй присвоєно прізвище ОСОБА_3.

У ході судового розгляду встановлено, що 23.12.2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 взяті на облік, як особи, переміщені з тимчасової окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради, адреса переміщення: АДРЕСА_1.

Суд оглянувши вказані документи та вивчивши їх в судовому засіданні, вбачає підтвердженим факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є чоловіком та дружиною.

Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть № 44 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, виданого КЗ Центр первинної медико - санітарної допомоги № 1 м. Донецька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, причина смерті хронічна серцева недостатність другого Б ступеня, Атеросклеротичний кардіосклероз.

З матеріалів справи та відповіді Фрунзенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 15.03.2016 р. № 541/13-04-05 вбачається, що у державній реєстрації смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено. Фрунзенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану посилається на те, що підставою для державної реєстрації смерті на території України є медичне свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, або рішення суду про встановлення факту смерті. Також, роз'яснено про можливість звернення до суду з питання встановлення факту смерті.

Таким чином лікарське свідоцтво про смерть № 44 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, виданого КЗ Центр первинної медико - санітарної допомоги № 1 м. Донецька чоловіка заявника є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою.

Відомості про смерть особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Як вбачається зі змісту Наказу міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області, зокрема м. Донецьк Донецької області, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Донецьк Донецької області.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Судом встановлено, що смерть ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у встановленому законом порядку зареєстрована не була, оскільки м. Донецьк знаходиться на території проведення антитерористичної операції.

У відповідності до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті, відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК ( 1502-06 ).

На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених уст.21 ЦК ( 1502-06 ), на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили ії рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України.

У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується наданими письмовими доказами, з яких вбачається, що дійсно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Враховуючи, що факт смерті ОСОБА_3 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, і це необхідно для отримання свідоцтва про смерть заявнику, заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»ст. 256 ч.1 п.8, 257-1, ст.259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Донецьк, при житті зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2, місце смерті - АДРЕСА_2, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію рішення направити до Фрунзенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції для виконання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя: