Справа № 487/1892/16-ц
Провадження № 2/487/1345/16
РІШЕННЯ

Іменем України

28.12.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Андрощука В.В., при секретарі Плетенчук О.О., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про стягнення суми боргу за договором позики, уточнивши який, просив стягнути з відповідачів у рівних частинах 1500000 грн. та судовий збір у розмірі 6890 грн.

У заяві позивач зазначив, що 09.06.2012 року, він уклав з ОСОБА_3 договір позики, про що було складено розписку, за яким передав йому 60 000 доларів США, на повернення боргу за лікування сина його дружини ОСОБА_6, який хворів на онкологічне захворювання та неодноразово проходив лікування, як в Україні так і в медичних закладах Ізраїлю.

Зазначені кошти, згідно договору, ОСОБА_3 зобовязався повернути у строк до 31.12.2014 року, однак зобовязання не виконав. 03.03.2015 року, вони з ОСОБА_3 уклали договір, за яким внесли зміни до договору позики від 09.06.2012 року, узгодивши суму боргового зобовязання у розмірі 1500000 грн., та термін його виконання у строк до 31.12.2015 року.

До теперішнього часу ОСОБА_3 умов договору позики не виконав. З врахуванням викладеного, посилаючись на положення ст..ст.1046,1049 ЦК України, ст. ст. 61,65,73 СК України просив позов задовольнити, стягнувши суму боргу у рівних частинах з відповідачів, які на час укладення ОСОБА_3 договору, перебували у шлюбі, та отримані кошти витратили на спільні потреби сімї.

У судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, підтвердили фактичні обставини, викладені у заяві.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник позовні вимоги визнали у повному обсязі. ОСОБА_3 підтвердив факт укладення ним договору позики, за викладених ОСОБА_1 обставин.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що ОСОБА_6 категорично спростовує факт отримання ОСОБА_3 у борг грошових коштів у розмірі 60000 доларів США на погашення боргів за лікування її старшого сина, померлого у 2011 році. Оскільки лікування дитини проводилося за рахунок її особистих коштів та благодійної допомоги. Значних боргів, після смерті сина їх сімя не мала. Крім цього, зазначив, що письмової згоди, на укладення вказаного договору, у відповідності до приписів ст..65 ч.3 СК України ОСОБА_6 не давала.

З урахуванням викладеного, у задоволені позову просив відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Так судом встановлено, що 09.06.2012 року, ОСОБА_3, діючи в інтересах сімї, уклав з ОСОБА_1 договір позики, за яким взяв у останнього у борг 60000 доларів США, які зобовязався повернути у строк до 31.12.2014 року. Про що ОСОБА_3 власноручно написав розписку.

Також беззаперечно встановлено, що на час укладання вищевказаного договору позики відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі.

В подальшому, 03.03.2015 року, позивач та ОСОБА_3 уклали договір, про внесення змін до договору позики від 09.06.2012 року, за яким суму боргового зобовязання у розмірі 1500000 грн., та термін його виконання у строк до 31.12.2015 року. Вказаний договір також було оформлено розпискою відповідача ОСОБА_3

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За ст. 1047 ЦК України для договору позики на зазначену суму передбачена обовязкова письмова форма. Підтвердженням укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника, яка посвідчує факт передачі йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем), у строк та порядку передбаченими договором.

На теперішній час умови договору відповідачем не виконано, про що свідчить оригінал розписок, наданий ОСОБА_1 суду.

Статтею 60 СК України визначен о, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Майном як особливим обєктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки (частина перша статті 190 ЦК України.

Відповідно до ст.61 ч.3 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 ст.65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то цивільні права та обовязки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Суд дослідивши у сукупності надані сторонами докази, вважає доведеною обставину, укладання ОСОБА_3 вказаного договору в інтересах сімї, оскільки зазначені кошти було витрачено на погашення боргів по лікуванню сина відповідачки ОСОБА_6 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який хворів на онкологічне захворювання гострий мієлоїдний лейкоз. Та в період з березня 2008 року по 25.11.2011 року (день смерті), неодноразово проходив курси лікування у національних медичних закладах а також клініці Ізраїлю «Теля Шумер». Згідно, наданим суду медичним довідкам, квитанціям та розрахункам на лікування дитини загалом було витрачено більше 400000 доларів США. Безпосередньо оплатою лікування ОСОБА_7 займався ОСОБА_3

Будь-яких доказів на спростування вказаної обставини, ОСОБА_6 та її представником не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6,10,11,60,79,88,209-212,215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_6 в рівних частинах на користь ОСОБА_1 1500000 грн.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст.294-296 ЦПК України.

Суддя: В.В. Андрощук