АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/941/16 Головуючий 1 інст. - Ференчук О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : Шевченко Н.Ф.,

Черкасова В.В.,

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства заводу «Електроважмаш» про стягнення заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою строків її виплати та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ДП заводу "Електроважмаш, в якому просив зобов'язати відповідача перерахувати його заробітну плату на підставі чинного законодавства за період з 2013 року по час звернення до суду, стягнути суму заборгованості по заробітній платі, яка відповідно до його розрахунку складає 66437,53 грн., нарахувати та сплатити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати з період з березня 2013 року, яка відповідно до його розрахунку складає 45792,89 гри., та моральну шкоду за порушення трудових прав в розмірі 50000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що перебуває з відповідачем у трудових відносинах з 15 серпня 2011 року. За період з березня 2013 року по листопад 2014 року йому не було нараховано та сплачено заробітну плату, не проведені утримання соціального внеску та податку з доходів. Він неодноразово звертався до керівництва заводу щодо видачі довідки про розмір оплати праці, але йому було відмовлено. Крім того, тривала невиплата йому заробітної плати призвела до втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагала від нього додаткових зусиль для організації свого життя через відсутність коштів для нормального існування. Тому він був вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ДП завод "Електроважмаш" на користь ОСОБА_3 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Зобов'язано ДП завод "Електроважмаш" нарахувати та виплатити ОСОБА_3 компенсацію втрати частини заробітної плати (середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з невиконанням судового рішення за період з 30 вересня 2013 року по 21 квітня 2014 року) у зв'язку з затримкою строків її виплати в день фактичного розрахунку по заборгованості відповідно до індексів інфляції, що будуть діяти на той час. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за їх безпідставністю.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

ДП завод "Електроважмаш" рішення суду не оскаржив, тому колегією суддів рішення суду переглядається тільки в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо перерахунку та нарахування заробітної плати.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, відповідно до ст.303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу та стягуючи нараховану, але не виплачену заробітну плату виходив з того, що було порушено право позивача на своєчасне отримання заробітної плати; відмовляючи в обчисленні та виплаті середнього заробітку за весь час затримки в розрахунку суд виходив з того, що позивач не вказав в позові час затримки заробітної плати, не привів розрахунок середнього заробітку за весь період затримки розрахунку та в позові не міститься вимоги про стягнення середнього заробітку.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 знаходився у трудових відносинах з ДП заводом "Електроважмаш" з 5 серпня 2011 року по 2 вересня 2015 року ( а.с. 34).

Відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.09.2013року його було поновлено на посаді майстра стрижневої дільниці цеху № 111 сталевого литва та термообробки ДП заводу "Електроважмаш" та було стягнуто на його користь середню заробітну плату за весь час вимушего прогулу з 26 лютого 2013 року по 18 вересня 2013року в сумі 18565,40 грн. 1000 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди, 229 грн. 40 коп. судового збору. Рішення в частині поновлення на посаді допущено до негайного виконання ( (а.с. 45-47).

Судовим розглядом встановлено, що апеляційною інстанцією одночасно розглядалась справа за позовом ОСОБА_3 до ДП „Електроважмаш" про стягнення заробітної плати яка підлягає виплаті за період з 19.09.2013 року по 18.11.2014 року, на суму 44431,80 грн. без урахування компенсації, та стягнення відшкодування моральної шкоди завданої порушенням трудових прав позивача, стосовно навмисного невиконання і перешкоджання поновленню на роботі, в сумі 20000грн.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16 лютого 2016 року було стягнуто з ДП завода "Енерготяжмаш" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушего прогулу з 19 вересня 2013 року по 21 квітня 2014 року у сумі 25071,62 грн. без врахування податків та інших обов'язкових платежів.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, рішенням, яке набрало законної сили встановлено середній заробіток за час вимушего прогулу з 19 вересня 2013 року по 21 квітня 2014 року у сумі 25071,62 грн. Постановами старшого державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 06.10.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчих листів № 643/9318/13-ц від 03.09.2014року про поновлення ОСОБА_3 на посаді майстра стрижневої дільниці цеху №111 сталевого литва та термообробки ДП заводу «Електроважмаш», стягнення з ДП завод «Електроважмаш» на його користь 18565 грн. 40 коп. середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу з 26 лютого 2013 року по 18 вересня 2013 рік, 1000 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди, 229 грн. 40 коп. судового збору.

Відповідачем до суду апеляційної інстанції надано докази виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 18.06.2015р. в повному обсязі в сумі 13266,34грн, що підтверджено платіжним дорученням №16731 від 31.07.2015р.

Окрім того, на виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 16.02.2016р. відповідачем сплачено на користь ОСОБА_3 25071,62грн. відповідно платіжного доручення №19882 від 22.03.2016 року на розрахунковий рахунок ВДВС Орджонікідзевського району м.Харкова.

З підстав наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою строків її виплати та відмовляє в задоволенні цих позовних вимог на підставі п.3 ч.2 ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, 309, 313, ст.314, 315,317 ЦПК України, судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року в частині стягнення заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою строків її виплати скасувати та у задоволенні позову в цій частині відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді - В.В. Черкасов

Н.Ф. Шевченко