Справа № 761/1289/16-ц
Провадження №2/761/3285/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м.Києві про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача - ОСОБА_2, який за життя залишив заповіт на користь ОСОБА_1, заповівши останньому квартиру АДРЕСА_1. Між тим, при зверненні до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач отримав відмову у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. З урахуванням викладеного, посилаючись на вимоги ст.ст.328, 1223 ЦК України позивач просив суд задовольнити викладені в позові вимоги, визнавши за ними право власності вказану квартиру.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, але надав суду письмові пояснення на позовну заяву, де просив суд вирішити справу на підставі наявних доказів та у відповідності до вимог законодавства.

Третя особа в судове засідання не з»явилася, хоча про дату і час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні письмові докази і спадкову справу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_2 про що в Книзі реєстрації смерті зроблено відповідний актовий запис №22573 від 15.12.2010 року, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 6), який є батьком позивача ОСОБА_1

За життя спадкодавець ОСОБА_2 склав заповіт від 17 листопада 2009 року на користь позивача, в якому заповів позивачу нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7).

Судом встановлено, що вказана квартира належала померлому та була зареєстрована за ним на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори (а.с. 9), що також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковаму реєстрі за №16235359 від 08.09.2008 року та довідкою БТІ від 24.11.2015р. (а.с. 9-10).

Згідно ст.1281 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України).

Відповідно до ст. 66 Закону України "Про нотаріат" на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Згідно ч. 1 ст. 68 Закону України "Про нотаріат" нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Як встановлено судом, 24.12.2010 року державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори на підставі заяви позивача ОСОБА_1 було відкрито спадкову справу №1250/2010 щодо майна ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Між тим, позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року батька ОСОБА_2, у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документа на квартиру на ім'я померлого (а.с 8).

Враховуючи п. 216 Інструкції про порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5, відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавляє нотаріуса можливості видати спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За умовами ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що судом достовірно встановлено, померлий ОСОБА_2 був власником квартири АДРЕСА_1, тому відповідно до ст. 392 ЦК України позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом повинен успадкувати після смерті свого батька належне йому нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, загальною площею - 45,60 кв.м., житловою площею - 30,10 кв.м.

З огляду на викладені обставини, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1223, 1268, 1281, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст. 66, 68 Закону України "Про нотаріат", Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р.№20/5(зі змінами та доповненнями), ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 208, 212-215, 218, Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м.Києві про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею - 45,60 кв.м., житловою площею - 30,10 кв.м. в порядку спадкування за заповітом від 17.11.2009 року після смерті його батька - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: