НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/5145/15
№ 2/183/262/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Юрєвої Т.І.,

секретаря Гончарової С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Орендно- -виробниче сільськогосподарське підприємство «Присамарє» про стягнення невиплаченої орендної плати та заподіяної моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що з 2008 року йому, згідно Державного акту серія ЯЕ №978279, належить земельна ділянка площею 4.050 га, кадастровий № -01-027-0464, з цільовим призначенням для ведення товарного сільського господарського виробництва, розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. З вини відповідача він був позбавлений можливості здійснювати володіння и користування цим майном. У 2008 році відповідач самовільно зайняв належну йому земельну ділянку, знищив межові знаки та до 2012 року використовував її для своєї господарської діяльності. Він неодноразове звертався із заявами та скаргами до органів державного управління, правоохоронних органів, органів місцевого самоврядування за захистом його порушених прав, але безрезультатно. У 2012 році відповідач безпідставно передав право користування його земельною ділянкою фермерському господарству «Малишко». Ці факті підтверджені рішенням Дніпропетровського апеляційного суду від 02.12.2014 року по справі за його позовом до Фермерського господарства «Малишко» про витребування майна з чужого незаконного володіння, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди. При розгляді вказаної справи, відповідач повідомив суд, що він у 2008 році уклав договір оренді земельної ділянки на один рік, але цей договір не зберігся. Крім того, відповідач повідомив суд, що за оренду землі він отримав орендну плату з 2008 року по 2011 рік. Однак вказаної орендної плати він не отримував, 12 грудня 2014 року він направив на адресу відповідача претензію з прохання видати йому в натуральному виразі, але ця претензія залишилась без відповіді, та задоволення. У відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю , відшкодування заподіяних збитків, припинення дії , яка порушує його право, відшкодування моральної шкоди. Заподіяну йому відповідачем моральну шкоду він оцінює у 10 000 грн. Позивач просить поновити строк звернення до суду щодо стягнення невиплаченої орендної плати, оскільки про порушення його прав відповідачем він дізнався з рішення Дніпропетровського апеляційного суду від 02.12.2014 року. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь невиплачену орендну плату за 2008, 2009, 2010 і 2011 роки в натуральному виразі, а саме:

-зерна озимої пшениці 1967 кг.;

-зерна ячменю 1400 кг.;

-зерна кукурудзи 1133 кг.;

-насіння соняшнику 420 кг.;

-соломи - 1000 кг.

Також стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов і надав суду пояснення, аналогічні вищевказаному.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, підтримав свої пояснення по даній справі. які він надавав раніше, та письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що ТОВ «Орендно-виробниче сільськогосподарське підприємство «Присамарє» має первинні документи, що підтверджують виплату орендної плати (в натуральному вигляді) за користування земельною ділянкою кадастровий номер якої -01-027-046, що належить ОСОБА_1 Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність складає 3 роки, так як взаємовідносини з ОСОБА_1 у них закінчились в 2011 році, протягом 3 років він не звертався до суду. ОСОБА_1 не міг не знати, що відповідач використовує його земельну ділянку, оскільки особисто отримував орендну плату. Керівництво підприємства неодноразове зверталось, в усній формі до ОСОБА_1 про підписання договору оренди земельної ділянки, останній не виявив бажання скласти договір. Земельна ділянка, що належить ОСОБА_1 з 2012 року не знаходилась у користуванні відповідача. Судом було призначено за клопотанням Позивача почеркознавчу експертизу, яка не була проведена з вини позивача, який був зобовязаний сплатити за її проведення, але не сплатив, тому не було спростовано, що підписи в документах про отримання орендної плати в натуральному виразі належать ОСОБА_1, а тому у позові слід відмовити.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чі інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За змістом ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності при вирішенні спору про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність її заподіяння, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, наявність вини останнього в її заподіянні.

Встановлено, що згідно Державного акту серія ЯЕ №978279, земельна ділянка площею 4.050 га, кадастровий № -01-027-0464, з цільовим призначенням для ведення товарного сільського господарського виробництва, розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області належить на праві приватної власності ОСОБА_1

Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування, та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до п.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній , господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішення Дніпропетровського апеляційного суду від 02 грудня 2014 року за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Малишко» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Малишко» про витребування майна х чужого незаконного володіння, відшкодування збитків та моральної шкоди, встановлено, що, як видно із повідомлення ТОВ «Орендно-виробниче сільськогосподарське підприємство « Присамарє» від 13 листопада 2013 року, договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_1 складався у 2008 році. Але не зберігся. За оренду земельної ділянки № 464, що належить ОСОБА_1, яка знаходиться на полі № 27 кадастровий номер -01-027-0464, останній отримував орендну плату в натуральному виразі, податок на доходи фізичних осіб сплачувався до бюджету в повному обсязі за всі роки. ОСОБА_1 отримував орендну плату відповідно: у 2008 році: пшениця 500 кг., ячмінь - 500 кг., кукурудза 100 кг., соняшник 100 кг., на загальну суму 1058,82 грн., у 2009 році: пшениця 600 кг., ячмінь - 400 кг., кукурудза 100 кг., соняшник 100 кг., на загальну суму 1058 , 82 грн., у 2010 році: пшениця 467 кг., кукурудза 633 кг., соняшник 100 кг., на загальну суму 1510, 56 грн., у 2011 році: пшениця 400 кг., ячмінь - 500 кг., кукурудза 300 кг., солома - 1000 кг., соняшник 120 кг., на загальну суму 1510,56 грн.

В судовому засіданні досліджені оригінали документів, якими зазначені вищевказані виплати, в яких вказано про отримання орендної плати у натуральному виразі ОСОБА_1, про що є відповідний підпис ОСОБА_1

ОСОБА_1, оглянувши вказані документи, показав, що підпис не його.

Судом було призначено за клопотанням Позивача почеркознавчу експертизу, яка не була проведена з вини позивача, який був зобовязаний сплатити за її проведення, але не сплатив, тому не було спростовано, що підписи в документах про отримання орендної плати в натуральному виразі належать ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Ст. 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Позивач відмовився від проведення експертизи, незважаючи на те, що йому було розяснено положення вищевказаних норм закону.

Інших доказів в підтвердження того, що позивач не отримував орендну плату за належне йому земельну ділянку за 2008 2011 роки суду не надано.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність складає 3 роки.

Взаємовідносини з ОСОБА_1 з ТОВ «Орендно-виробниче сільськогосподарське підприємство « Присамарє» закінчились в 2011 році, протягом 3 років він не звертався до суду з заявленими вимогами, відповідач надав заяву, в якої він просить застосувати строк позовної давності.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Останні взаємовідносини між сторони зазначені у 2011 році.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

ОСОБА_1 не міг не знати, що відповідач використовує його земельну ділянку, оскільки особисто отримував орендну плату.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі. Є підставою для відмови у позові.

Пояснення ОСОБА_1, що він розшукував відповідача з 2009 року, але не зміг встановити його до 2014 року, суд не приймає до уваги, тому, що звернення позивача до органів місцевої влади, органів контролю за використання землі, правоохоронних органів, були починаючі з 2013 році, це також зазначено у рішенні Дніпропетровського апеляційного суду від 02.12.2014 року.

Оцінюючі зібрані докази, суд вважає, що у позовних вимогах ОСОБА_1 до ТОВ «Орендно-виробниче сільськогосподарське підприємство «Присамарє» слід відмовити, в звязку зі спливом строку позовної давності.

Враховуючі відсутність вини відповідача щодо заподіяння моральної шкоди, суд вважає, що підстав для відшкодування моральної шкоди не має.

Згідно зі ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підстав для відшкодування судових витрат не має.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 16 ,256,262,267 ч.3,386 ЦК України, 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 213, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ТОВ «Орендно-виробниче сільськогосподарське підприємство «Присамарє» про стягнення невиплаченої орендної плати та заподіяної моральної шкоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його оголошення, а особами, які не були присутні при оголошенні рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.І. Юр'єва