Дата документу 01.03.2016
Справа № 334/59/16-ц
Провадження № 2/334/1137/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Добрєва М.В., при секретарі Франчук Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначає, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 20.03.2006 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що ознайомлен з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку» що підтверджується підписом у заяві.

Згідно п. 3.2., п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Відповідач свої зобовязання по зазначеному договору належним чином не виконував, у звязку з чим за кредитним договором, станом на 21.12.2015 року, існує заборгованість - 11351.20 грн., яка складається з наступного:

-1614,65 грн. - заборгованість за кредитом;

-8719,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

- 516,72 грн. - штраф (процентна складова).

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, вказуючи, що відповідно до укладеного з Банком 20.03.2006 року кредитного договору він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36% на рік.

Проте, вважає, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та незаконні, оскільки термін дії картки закінчився у квітні 2008 року, таким чином саме з цієї дати починається перебіг строку позовної давності.

З цих підстав просить суд відмовити позивачу у задоволені позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н від 20.03.2006 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Факт отримання кредиту та використання кредитної картки, а також неповне виконання зобовязань за кредитним договором відповідачем не оспорюється.

Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 21.12.2015 року обсяг невиконаних зобовязань відповідача складає 11351,20 грн.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до положень ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Між тим, суду не надалося можливим встановити строк дії картки, т.я. у заяві про надання кредиту відсутня повна дата дії картки.

Згідно наданої Банком виписки по картковому рахунку, останнє надходження коштів платника ОСОБА_2 на карту для поповнення карткового рахунку було проведено 01.08.2006 року. У подальшому будь-яке використання картки не здійснювалося, погашення ні шляхом внесення коштів на карту клієнтом, ні шляхом списання Банком коштів з інших карт, не здійснювалося.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

ОСОБА_2 подав заяву про застосування позовної давності. Заяву про поновлення строку банк не подавав.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Згідно з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Банк у порядку позовного провадження звернувся до суду лише 05.01.2016 року, тобто поза межами встановленого ст. 257 ЦК України строку.

Останнє погашення кредиту було здійснено 01.08.2006 року, а отже, про порушення свого права банку стало відомо після невнесення чергового платежу, тобто у вересні 2006 року, а отже, з цього часу і почався перебіг строку давності, який на момент подачі позову до суду також сплив.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у відповідності до ч.4 ст. 267 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано

Суддя: Добрєв М. В.