"22" січня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючої судді Гончарука В.П.
з секретарем Красновою І.В,,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість станом на 30.10.2015 року розмірі 463 308,00 грн.
Свої вимоги мотивував тим, що 29.05.2008 року з відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 490073274, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 463 308,00 грн. В забезпечення зобов'язань позичальника позивач уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір поруки № 490073274-П. Позивач свої зобов'язання по даному кредитному договору виконав в повному обсязі. Відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконали, у зв'язку з чим станом на 30.10.2015 року виникла заборгованість, яка складає: прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 313 818,73 грн., прострочену заборгованість за відсотками у розмірі 149 489,27 грн., а всього 463 308,00 грн.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідача до суду просив розглянути справу в заочному порядку.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.
За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
08.08.2014 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 490073274, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 463 308,00 грн.
Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У зв"язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 30.10.2015 року виникла заборгованість, яка складає: прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 313 818,73 грн., прострочену заборгованість за відсотками у розмірі 149 489,27 грн., а всього 463 308,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.
Суд приймає до уваги вищевказаний розрахунок заборгованості, оскільки в спростування заявлених вимог з боку відповідачів не надано будь-яких доказів, в тому числі фінансових документів на підтвердження сплати кредиту та проведених розрахунків, які б відповідачі вважали вірними і на доведеність пояснень про відсутність заборгованості та невідповідності ціни позову фактичним обставинам.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
З метою забезпечення зобов'язань позичальника по кредитному договору між банком та відповідачем ОСОБА_2, 29 травня 2008 року був укладений договір поруки № 490073274-П (а.с. 4).
Виходячи з положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником
03 листопада 2015 року позивачем на адресу відповідачів була направлена вимога про досудове врегулювання спору, у зв'язку з не виконанням останніх своїх зобов'язань за кредитним договором № 490073274 від 29 травня 2008 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), тому у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошеві кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
За ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом або пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю.
Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь ПАТ «Альфа-Банк» підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі по 3 474 грн. 81 коп. з кожного.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 553, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 60, 88, 212-215, 218, 223, 224-228,233, 294 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя