Справа № 158/1521/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Пономарьова О.М.
Провадження № 22-ц/773/263/16 Категорія: 48 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Подолюка В.А., Шевчук Л.Я.,

секретар Вергун Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання нерухомого майна об'єктами особистої приватної власності за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_4 та апеляційною скаргою третьої особи ОСОБА_2 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 04.10.2012 року. Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині вимог про визнання особистої приватної власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, за тією ж адресою.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вказують, що частково не погоджуються з рішенням суду через невідповідність висновків суду обставинам справи. Просять скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особистої приватної власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. В решті рішення залишити без змін.

З апеляційною скаргою звернулась третя особа ОСОБА_2, яка вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, прийнятим внаслідок неповного з'ясування обставин справи, надання невірної оцінки поданим доказам, з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання житлового будинку та надвірних і господарсько-побутових будівель і споруд, земельної ділянки особистою приватною власністю ОСОБА_1 та прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Сторони, третя особа, представник позивача ОСОБА_4, представник позивача та третьої особи ОСОБА_5, представник відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Представник позивача та третьої особи ОСОБА_5 звернулась з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв'язку з її участю, як представника, в іншій справі в місцевому суді. Представник відповідача ОСОБА_6 подала заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з зайнятістю. Колегія суддів вважає, що представники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не з'явились в судове засідання без поважних причин, сторони та представник позивача ОСОБА_4 не повідомили суд про причини своєї неявки в судове засідання, а тому розгляд справи слід проводити за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без здійснення фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного запису

Апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 25 жовтня 2008 року сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ківерцівського районного суду від 04.03.2010 року розірваний.

04 жовтня 2012 року на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ківерцівського нотаріального округу Волинської області Кульбицькою І.В., зареєстрованого за № 962, ОСОБА_3 купила житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 29.10.2012р. ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу №962 від 04.10.2012р. є власником житлового будинку в смт.Олика по вул.Полуботка,3 Ківерцівського району, форма власності - приватна, частка 1/1. З витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.01.2015р. встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності володіє земельною ділянкою в смт.Олика по вул.Полуботка,3 Ківерцівського району, площа 0,0907 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, дата державної реєстрації - 24.10.2014р. Це ж підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 13.01.2015р., виданим реєстраційною службою Ківерцівського районного управління юстиції. Відповідно до рішення Олицької селищної ради Ківерцівського району від 17.12.2014року ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку шляхом безоплатної передачі земельної ділянки у власність.

Вирішуючи спір про визнання особистою приватною власністю ОСОБА_1 житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянку, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. Рішення в частині встановлення факту проживання однією сім'єю не оскаржується, на предмет правильності та законності апеляційним судом не перевіряється.

Згідно ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Статтями 68, 70 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не доведено, що спірний житловий будинок придбаний ним за належні йому особисто кошти, не може вважатись спільною сумісною власністю подружжя, а є його особистою приватною власністю.

Із матеріалів справи встановлено, що договір купівлі - продажу житлового будинку укладений між продавцем ОСОБА_8 та покупцем ОСОБА_3 Позивач ОСОБА_1 дав згоду на укладення цього договору, що підтверджується нотаріально засвідченою заявою від 04.10.12р. за реєстраційним №960. Згідно даної заяви ОСОБА_1 дав згоду ОСОБА_3 на придбання за договором купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1, погоджується з діями дружини, які відповідають інтересам сім'ї, повністю згідний та не має заперечень проти оформлення договору купівлі-продажу зазначеного вище нерухомого майна, йому відомі умови договору купівлі-продажу, в т.ч. сума договору, ознайомлений зі змістом ст.368 ЦК України щодо права спільної сумісної власності та ст.ст. 60-65 Сімейного Кодексу України щодо підстав набуття права спільної сумісної власності подружжя та права на розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Доводи апеляційної скарги позивача, про те, що заява про згоду на укладення відповідачем договору була ним підписана в період загострення хвороби і під впливом скрутного життєвого становища, не знайшли свого підтвердження. З медичних довідок вбачається, що позивач хворів до укладення договору, продовжує хворіти і на даний час, постійно проходить амбулаторне лікування.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг про те, що кошти на придбання спірного житлового будинку були подаровані ОСОБА_1 третьою особою ОСОБА_2

Статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відповідно до ч.5 ст.719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

В судовому засіданні не встановлено факту укладення між позивачем та третьою особою ОСОБА_2 договору дарування 32000грн. Розписка ОСОБА_1 від 03.10.2012 року не відповідає формі договору дарування валютних цінностей. З виписки по банківському рахунку ОСОБА_1 встановлено, що на його рахунок протягом 2011-2014 року надходили кошти від сестри ОСОБА_2, проте в значно менших сумах - від 297грн. до 992грн. і кошти в сумі 32000грн. не перераховувались з карткового рахунку ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_1 У апеляційній скарзі ОСОБА_2, зазначає, що між нею та позивачем ОСОБА_1 фактично було укладено договір позики, але не надає будь-яких доказів на підтвердження цього. У розписці, на яку посилається третя особа, не зазначено про отримання ОСОБА_1 коштів в борг від сестри ОСОБА_2 Будь-яких прав третьої особи ОСОБА_9 відповідачем не було порушено.

Згідно рішення Олицької селищної ради Ківерцівського району Волинської області від 17 грудня 2014р. №29/7 відповідачу ОСОБА_3 передана безоплатно у власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в розмірі 0,0907га. Оскільки ОСОБА_3 набула права власності на земельну ділянку внаслідок її приватизації, тому дана ділянка не може бути визнана особистою приватною власністю позивача ОСОБА_1

Таким чином, відсутні правові підстави визнавати спірний житловий будинок разом з земельною ділянкою особистою приватною власністю ОСОБА_1 і суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_4 та третьої особи ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: