Ухвала

іменем україни

21 березня 2016року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Фаловська І.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 25 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Самбірського міжміського бюро технічної інвентиразації, Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа - ОСОБА_3, про визнання недійсним свідоцтва на право власності на нерухоме майно та визнання недійсним рішення,

в с т а н о в и в:

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 25 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами встановлено, що власником житлового будинку по АДРЕСА_1 з 07 серпня 1989 року є ОСОБА_4

Свідоцтво на право особистої власності на вказаний жилий будинок оформлено 07 серпня 1989 року Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації на ОСОБА_4

Підставою для видачі 07 серпня 1989 року Самбірським міжміським бюро технічної інвентиразації Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок на ім'я ОСОБА_4 було рішення виконавчого комітету Городоцької районної ради народних депутатів Львівської області № 204 від 15 червня 1989 року.

Вказане рішення виконкому № 204 від 15 червня 1989 року не змінювалось і не відмінялось.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 05 лютого 2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку встановлено, що спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки з 1989 року належав одноособово ОСОБА_4, який після його смерті успадкувала дружина ОСОБА_5, а у листопаді 2009 року остання подарувала цей будинок дочці ОСОБА_3 Цим рішенням також встановлено, що ОСОБА_2 в період з 1986 року по 1995 рік був зареєстрований АДРЕСА_2

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2013 року рішення місцевого суду від 05 лютого 2013 року залишено без змін.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23 грудня 2003 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 05 квітня 2004 року, відмовлено у позові ОСОБА_2 до Городоцької районної державної адміністрації, Градівської сільської ради, Самбірського міжміського бюро технічної інвентиразації, третя особа - ОСОБА_3, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок по АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_3

Вказаним рішенням суду першої інстанції від 23 грудня 2003 року встановлено, що ОСОБА_2 в період з 1986 року по 1995 рік в даному населеному пункті не проживав, не був прописаний в спірному будинку і не був головою даного господарства.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовних вимог.

Таким чином, місцевий суд всебічно та повно встановив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Оскаржувані судові рішення є законними, обґрунтованими та справедливими.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до Самбірського міжміського бюро технічної інвентиразації, Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа - ОСОБА_3, про визнання недійсним свідоцтва на право власності на нерухоме майно та визнання недійсним рішення, за касаційною скаргою на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 25 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ І.М.Фаловська