У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_5, про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_5, про визнання поруки припиненою.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 31 травня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_5 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 187 800,00 доларів США зі сплатою 13 % річних на строк до 05 травня 2017 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 31 травня 2007 року між позивачем та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений договір поруки, згідно з яким він зобов'язався відповідати солідарно перед банком за виконання позичальником зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії.

У червні 2015 року йому стало відомо, що 01 липня 2008 року між банком та ОСОБА_5 була укладена додаткова угода № 1 до договору відновлювальної кредитної лінії від 31 травня 2007 року, згідно з яким з 01 липня 2008 року здійснюється додаткове нарахування комісії за використаний ліміт кредитної лінії у розмірі 1 % річних щомісячно, на що він своєї згоди не надавав та що призвело до збільшення його відповідальності як поручителя за договором відновлювальної кредитної лінії від 31 травня 2007 року.

Позивач вважає, що у зв'язку з тим, що він згоди на зміну зобов'язання не надавав, тому порука припинилась.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2015 року позов задоволено. Визнано договір поруки від 31 травня 2007 року, укладений між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 припиненим з 01 липня 2008 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ПАТ «Укрсоцбанк», не погоджуючись з даними судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та)вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

Судом першої інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 31 травня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого банк надав ОСОБА_5 кредит у розмірі 187 800,00 доларів США зі сплатою 13 % річних на строк до 05 травня 2017 року.

Пунктом 1.1.1 вказаного договору сторони визначили, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами «траншами», із сплатою 13% річних за кредитом та комісій в розмірі та порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, що містяться у додатку № 1 до цього договору.

Пунктом 1 додатку №1 до договору відновлювальної кредитної лінії від 31 травня 2007 року сторони перебачили, що за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку позичальник сплачує банку одноразово тариф у розмір 5000 грн до підписання кредитного договору.

Пунктом 2 додатку №1 до договору відновлювальної кредитної лінії від 31 травня 2007 року сторони передбачили, що за оформлення додаткової угоди до кредитного договору або договору забезпечення за ініціативою клієнта позичальник сплачує банку 0,2 % (мах 500 грн.) до підписання додаткової угоди.

На забезпечення виконання забезпечень за вказаним договором 31 травня 2007 року АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 уклали договір поруки, за умовами якого ОСОБА_4 зобов'язався відповідати перед банком солідарно за виконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії від 31 травня 2007 року, в тому числі - повернення суми кредиту сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірах та у випадках, передбачених договором.

Пунктом 6.2 договору поруки сторони визначили, що усі додатки, зміни та доповнення до цього договору мають бути вчинені у письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками сторін, з обов'язковим посиланням на цей договір і є невід'ємною складовою частиною цього договору.

01 липня 2008 року АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 уклали додаткову угоду №1, якою доповнили додаток №1 до договору відновлювальної кредитної лінії від 31 травня 2007 року пунктом 3, згідно з яким встановили комісію за використаний ліміт кредитної лінії у розмірі 1% річних, яка нараховується щомісячно починаючи з 01 липня 2008 року в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі на залишок заборгованості за формулою: (фактична заборгованість) х 1% х ( кількість днів у періоді) 360 х 100.

Доказів того, що ПАТ «Укрсоцбанк» належним чином інформував ОСОБА_4 про укладення додаткової угоди до договору відновлювальної кредитної лінії від 31 травня 2007 року, укладеного між АКБ СР «Укрсоцбанк» та позичальником ОСОБА_5, а поручитель ОСОБА_4 надав банку своєю згоду на внесення змін до цього договору, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідно до вимог ч.1 ст. 559 ЦК України наявні підстави для визнання договору поруки припиненим, оскільки ОСОБА_4 не надавав згоди на зміну умов договору відновлювальної кредитної лінії щодо встановлення з 01 липня 2008 року додаткової комісії за використаний ліміт кредитної лінії у розмірі 1 % річних, що призвело до збільшення обсягу його відповідальності за договором відновлювальної кредитної лінії.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду, належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова