Справа № 713/431/2012
У Х В А Л А

Іменем України

01 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої: Готри Т.Ю.,

суддів: Кожух О.А., Леско В.В.,

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 29 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Хустського районного суду від 29 липня 2015 року, яким у задоволенні його позову до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку - відмовлено.

У скарзі просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове, яким його позов задовольнити.

У судовому засіданні 04.12.2015 року позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнала, просила таку відхилити, а рішення суду залишити без змін.

В судове засідання, призначене на 01.03.2016 року, сторони не зявилися, хоча про місце і час розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка згідно з ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Способи захисту прав на земельні ділянки передбачені статтею 152 Земельного кодексу України, згідно якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди не дійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням 9 сесії 4 скликання Монастирецької сільської ради Хустського району Закарпатської області від 17 жовтня 2003 року передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_2, мешканцю с.Монастирець-Поточок,181, земельну ділянку площею 0,0721 га. в ур.»Полянки», ділянка №13, і надано йому дозвіл на індивідуальне будівництво.

На підставі зазначеного рішення відповідачу ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЗК №057930, від 03 травня 2007 року, площею 0,0721 га, розташовану в с.Монастирець, ур.»Полянки», Хустського району Закарпатської області, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №:01:07:0711:00002.

Позивач ОСОБА_1 оспорює виданий ОСОБА_2 державний акт на право власності на землю з тих підстав, що вказану земельну ділянку під №13 рішенням 9 сесії 4 скликання Монастирецької сільської ради Хустського району Закарпатської області було надано не відповідачу, а йому, що рішення про передачу відповідачу у приватну власність земельної ділянки містить виправлення у даті його видачі по року, воно заповнене рукою і видане 11 грудня 2004 року, а тому є недійсним, у звязку з чим просив визнати недійсним виданий відповідачу вказаний державний акт.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно виходив із того, що виданий відповідачу державний акт не порушує земельних прав позивача.

Такий висновок узгоджується з матеріалами цивільної справи та оглянутим в суді апеляційної інстанції протоколом засідання 9 сесії 4 скликання Монастирецької сільської ради Хустського району Закарпатської області від 17 жовтня 2003 року та рішення 9 сесії 4 скликання Монастирецької сільської ради Хустського району Закарпатської області від 17 жовтня 2003 року «Про виділення земельних ділянок та надання дозволу на індивідуальне житлове будівництво», яким надано дозвіл та передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво громадянам села згідно додатку №1, що додається, а саме списку громадян села, яким надані земельні ділянки та дозвіл на індивідуальне житлове будівництво в урочище «Полянки», в якому під №13 зазначено ОСОБА_2, с.Монастирець-П-181, площа 0,0721 га., ділянка №13, а під №14 у списку зазначено ОСОБА_1, с.Монастирець-О-59, площа 0,07 га, ділянка №14. Копії зазначених документів містяться в матеріалах цивільної справи ( а.с.8-17 т.2).

Таким чином, вище наведеними доказами спростовуються доводи позивача про те, що спірна земельна ділянка під №13 була надана не відповідачу ОСОБА_2, а йому, ОСОБА_1, як і доводи про те, що рішення 9-ї сесії 4 скликання Монастирецької сільської ради Хустського району від 17 жовтня 2003 року про передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_2 є недійсним, оскільки містить виправлення у даті його видачі по року, воно заповнене рукою і видане 11 грудня 2004 року, оскільки в матеріалах цивільної справи міститься лише витяг з рішення, а не рішення Монастирецької сільської ради, на підставі якого відповідачу видано державний акт.

Оскільки підставою для видачі відповідачу ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку є рішення 9-ї сесії 4 скликання Монастирецької сільської ради Хустського району від 17 жовтня 2003 року про передачу безкоштовно у приватну власність земельну ділянку ОСОБА_2, - яке позивачем не оспорюється і є дійсним, тому відсутні передбачені законом підстави для визнання недійсним виданого відповідачу державного акту на право власності на землю.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.308 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга позивача відхиленню, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 29 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :