АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1713/16 Справа № 195/645/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

за участю секретаря Гулієва М.І.о.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»Третя особа ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и л а:

У травні ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом і просила визнати неправомірними дії ПАТ «Альфа-Банк» та такими, що порушують її права, як споживача, щодо нарахування штрафних санкцій в сумі 650 грн. за прострочку платежу у грудні 2014 року, за договором № 630012395 по картковому рахунку № 7330, зобов*язати банк здійснити перерахунок та повернути на вказаний рахунок списану з поточних платежів суму штрафу. (а.с.2)

Заочним рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року позов задоволено. Визнано неправомірним та таким, що порушує права споживача, нарахування здійснені ПАТ «Альфа-Банк» штрафних санкцій у розмірі 650 грн. за прострочку позивачкою платежу у грудні 2014 року за договором № 630012395 по картковому рахунку № 7330. Відповідач зобов'язаний здійснити відповідний перерахунок та повернути на картковий рахунок списану з поточних платежів суму штрафу за прострочку платежу, здійсненого ОСОБА_2 через ПАТ КБ «Приватбанк» 01 грудня 2014 року. Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою цього ж суду від 24 листопада 2015 року, заява ПАТ «Альфа-Банк» про перегляд заочного рішення залишена без задоволення. ( а.с.122)

В апеляційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк» просить заочне рішення скасувати і в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 липня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір № 630012395, на ім*я позивачки відкрито картковий рахунок № 7330 та оформлено картку.

01 грудня 2014 року через ПАТ КБ «Приватбанк» у м. Марганці Дніпропетровської області ОСОБА_2 здійснено платіж на ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві на суму 1200 грн. на розрахунковий рахунок № 7330, МФО 300346, ЄДРПОУ отримувача 23494714, що підтверджується квитанцією 0.0.322073297.2 від 01.12.2014 року. ( а.с.8)

Факт здійснення позивачкою даного платежу, який було проведено та грошові кошти були зараховані за призначенням підтверджується також письмовим повідомленням ПАТ КБ «ПриватБанк» від 09.01.2015 р. № 2056140. (а.с.9)

З письмового повідомлення ПАТ «Альфа-Банк» від 20.02.2015 року № 16986-23.1-б/б, на ім'я позивачки, вбачається, що 04 грудня 2014 року кошти у сумі 1200 грн. були повернуті до КБ ПАТ «Приватбанк» у зв'язку з невірно вказаними реквізитами.

Грошові кошти ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 повернув у березні 2015 року та знову був проведений платіж на суму 1200 грн., що підтверджується випискою по рахунку кредитної картки Debit Gold MasterCard за період з 29.07.2013 по 23.03.2015. У зв'язку з чим відповідачем було додатково нараховано позивачці відсотки за користування кредитними коштами та штрафні санкції у розмірі 650 грн. за несвоєчасно зроблений платіж.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив права позивачки, як споживача, оскільки платіж за 01.12.2014 року не був своєчасно зарахований та безпідставно повернутий, що в даному випадку має місце прострочення кредитора, а тому нарахування та списання коштів з чергових платежів по договору на погашення визначених банком сум штрафу у розмірі 650 грн. є неправомірним.

Зазначений висновок суду підтверджений належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну оцінку відповідно до норм ЦПК України та є таким, що відповідає нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно частини 1 стаття 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою ст. 613 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги твердження відповідача щодо його права відмовити позивачці у зарахуванні коштів та їх поверненні, оскільки останньою помилково було вказано розрахунковий рахунок отримувача - свій № 7330, коли мав бути вказаний транзитний рахунок № 2924701, а в графі «призначення платежу» ОСОБА_2 мала вказувати свій р/р № 7330.

Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджується наданими позивачкою доказами, що спростовують зазначені доводи відповідача, а саме: копіями квитанцій № 0.0.339104834.1 від 19 січня 2015 року, № 0.0.351074102.1 від 18 лютого 2015 року про здійснення нею чергових платежів, за тими ж реквізитами, що й від 01 грудня 2014 року, також через ПАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ «Альфа-банк» у м. Києві на розрахунковий рахунок № 7330, МФО 300346, ЄДРПОУ отримувача 23494714, на суму по 500 грн., і які своєчасно відповідачем були зараховані на погашення кредиту.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на пункти 4.1.4, 5.2.3.1, 6.1.6 та 7.14.2.2 публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, за якими банк має право відмовити клієнту користувачу у здійсненні операції в системі, у випадку неповного (невірного) зазначення реквізитів операції, зокрема - номера рахунку отримувача та призначення платежу, є безпідставними та такими, що спростовуються вищевикладеними обставинами справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні даного спору, суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував права та обов'язки сторін, правильно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні. А отже апеляційна скарга не задовольняється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» відхилити.

Заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: