Справа № 738/1421/16-ц
Провапдження № 4-с/745/2/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016 року Сосницький районний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді Смаль І.А., за участі секретаря Шуляр І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

До Сосницького районного суду Чернігівської області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ОСОБА_2. Скарга мотивована тим, що що Менським районним судом Чернігівської області був виданий виконавчий лист від 16 червня 2016 року згідно рішення Менського районного суду від 15 лютого 2016 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 25 травня 2016 року про стягнення з прокуратури Чернігівської області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 80000 грн. Даний виконавчий лист скаржником було направлено на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби у Чернігівській області для його виконання. Проте 04 липня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Стягувач не погоджується з такими діями державного виконавця, а тому для захисту свої прав звернувся до суду та просить скасувати постанову головного державного виконавця Данілевського О.М. про відмову у відкритті виконавчого провадження, зобов"язати державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист виданий Менським районним судом 16.06.2016 року, але зупинити його виконання до закінчення касаційного провадження по справі. .

Від заявника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 в судове засіданні не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду повідомлений належним чином.

До суду надійшли заперечення від старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 який не є учасником виконавчого провадження.

Представник заінтересованої особи прокуратури в Чернігівській області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі та письмові заперечення з яких вбачається, що рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 15.02.2016 зміненим рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 25.05.2016 у справі № 735/970/15-ц стягнуто на користь ОСОБА_1 з прокуратури Чернігівської області 80 тис. грн. моральної шкоди. Вказані судові рішення оскаржено прокуратурою області в касаційному порядку. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних спав від 01.07.2016 (справа № 6-17039ск16) виконання рішення суду апеляційної інстанції зупинено до закінчення касаційного провадження. Проте, незважаючи на постановлене судом касаційної інстанції рішення про зупинення виконання судового рішення про стягнення шкоди заявник звернувся до державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження. Згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Як вбачається з оскаржуваної постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 від 04.07.2016 в пакеті документів, що надійшли до відділу була відсутня заява стягувача про відкриття виконавчого провадження, чим допущено порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, рішення про стягнення коштів з державних органів або бюджетних установ виконується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Підтверджуючих документів про звернення до державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження скаржник не надав.

За таких обставин справу можливо розглянути без участі осіб, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з положеннями ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Як встановлено в судовому засіданні, скаржник надіслав до суду скаргу у визначений законодавством термін.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 надіслав до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області виконавчий лист Менського районного суду Чернігівської області від 16.06.2016 року про стягнення з прокуратури Чернігівської області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 80000 грн.

04.07.2016 року державним виконавцем на підставі статті 26 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про відмову у прийнятті до виконання вищезазначеного виконавчого листа, зокрема з підстав передбачених ч.2 ст.3 ЗУ "Про виконавче провадження".

Згідно ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції, що була чинною на момент виникнення спіних правовідносин, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Боржник по справі, відповідно до положень ЗУ "Про прокуратуру" є державним органом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 3 ЗУ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 1 січня 2013 року, передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Порядок виконання рішення суду про стягнення коштів з державного органу визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затверджений Постановою КМУ №845 від 03.08.2011 року (далі - Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

- заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового звязку, якщо зазначений рахунок відсутній;

- оригінал виконавчого документа;

- судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

- оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. Відповідно до п. 24 Порядку стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Таким чином, суд вважає дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 та винесену ним постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження такими, що відповідають вимогам закону, в звязку з цим вимоги викладені в скарзі задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 3 ЗУ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників" затвердженим Постановою КМУ №845 від 03.08.2011 року, ст.3,26 Закону України «Про виконавче провадження»( в редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), ст. ст. 383-388 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя: І.А.Смаль