Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/619/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

02.03.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Бубличенко В.П. Сукач Т.О.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягуваних аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 6 січня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про припинення стягуваних аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Зазначала, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірвано 20 серпня 2012 року, та від якого вони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу син став проживати біля відповідача і за рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2013 року вона повинна була сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

26 липня 2015 року син перейшов на постійне проживання до неї і в даний час ходить до школи, постійно проживає біля неї, що підтверджується довідками із селищної ради, знаходиться на її повному утриманні, а відповідач ніякої матеріальної допомоги в будь-якому вигляді добровільно не надає, однак продовжує отримувати аліменти на утримання сина.

Тому і просила суд ухвалити рішення, яким припинити стягнення із неї аліментів на користь відповідача на утримання сина і стягнути із ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 6 січня 2016 року провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягуваних аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 закрито у зв»язку з тим, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме: рішення цього ж суду від 13 листопада 2013 року, яким за заявою ОСОБА_3 у порядку перегляду за нововиявленими обставинами скасовано рішення цього ж суду від 20 серпня 2012 року та ухвалено нове, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.30, 31, 46,47).

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 6 січня 2016 року позов про припинення стягуваних аліментів задоволено в повному обсязі. Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, присуджених рішенням цього ж суду від 18 грудня 2013 року, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову через невідповідність висновків суду обставинам справи та недоведеність обставин, які суд вважав встановленими.

У письмових запереченнях проти доводів апеляційної скарги позивач посилалась, зокрема, на те, що відповідач фактично визнає той факт, що син з ним не проживає, однак необґрунтовано отримує аліменти. До того ж наданим відповідачем до суду актом обстеження умов проживання дитини від 28 грудня 2015 року за адресою: вул.Кірова,39 (яка помилково не була зазначена у акті), підтверджено безпосереднє перебування сина у складі її сім»ї та на її утриманні, надавши відповідну довідку виконкому Новоархангельської селищної ради № 146 від 18 лютого 2016 року про склад сім»ї.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з»явилися, відповідач просив розглядати справу без його участі, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК).

З аналізу положень статей 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів.

Судом першої інстанції встановлено і матеріалами справи підтверджується, що відповідно до рішення цього ж суду від 18 грудня 2013 року, починаючи із 18 листопада 2013 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7).

Згідно довідки відділу ДВС Новоархангельського райуправління юстиції від 5 січня 2016 року виконавчий лист, виданий на підставі вищезазначеного рішення суду, перебуває на виконанні (а.с.24,25).

Встановлено, що згідно довідок Новоархангельської селищної ради № 4383 та № 4382 від 18 листопада 2015 року та №9 від 6 січня 2016 року малолітній син ОСОБА_4 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, але з 26 липня 2015 року фактично проживає з матір»ю (пров.Малий,11 смт. Новоархангельськ) та перебуває у складі сім»ї ОСОБА_5, знаходячись на її утриманні (а.с.8,9, 42).

До суду апеляційної інстанції позивач надала довідку виконкому Новоархангельської селищної ради № 146 від 18 лютого 2016 року про те, що дійсно до складу її сім»ї входять та проживають з нею сини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, без реєстрації по вул. Кірова, 39, в смт. Новоархангельськ (а.с.70-74).

В той же час, заперечуючи проти позову, відповідач подав акт обстеження умов проживання від 28 грудня 2015 року, складений членами комісії із трьох осіб, в тому числі і службою у справах дітей Новоархангельської РДА, згідно якого підтверджено, що у складі сім»ї ОСОБА_2 перебуває, в тому числі і син ОСОБА_4, що в свою чергу підтверджує безпосереднє перебування дитини на утриманні матері (а.с.40).

Інших доказів на спростування відповідач не надав і матеріали справи не містять.

Таким чином, позивач довела обставини проживання з нею та знаходження на її утриманні сина, а відповідач відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України це не спростував, не надавши доказів проживання сина з ним та у зв»язку з цим наявності права на отримання аліментів.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, дав правильну оцінку наданим доказам, в тому числі і письмовим, і відповідно до ст.ст. 179-181 СК України дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки син ОСОБА_4 проживає разом із матір»ю, перебуває на її утриманні, тому є підстави для припинення стягнення аліментів із позивача на утримання сина.

Тому не грунтуються на законі та є безпідставними доводи скарги, які не є істотними та не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції, вони були предметом розгляду в судовому засіданні і їм дана належна оцінка. Надані сторонами докази оцінені судом відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України.

Інші доводи скарги також не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. В межах доводів апеляційної скарги підстав для скасування або зміни правильного по суті рішення суду не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відхилити, а рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 6 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: