АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2282/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2947/16Головуючий у 1-й інстанції Гудков С.В. Доповідач ап. інст. Акопян В. І.
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Акопян В.І.,

суддів: Гальонкіна С.А., Лобова О.А.

при секретарі Маладиці Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача - Акопян В.І.,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на видачу йому довідки щодо заробітної плати без врахування підзаконних актів 1986 року, просив стягнути з відповідача ПАТ"Укртрансгаз" філії "Виробничого ремонтно-технічного підприємства" "Укргазенергосервіс" завдану матеріальну шкоду в розмірі 19642,80 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн., а також просив зобов`язати відповідача видати йому довідку про заробітну плату встановленого зразку з урахуванням нормативних документів 1986 року.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права, прохає рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом . Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Із матеріалів справи вбачається та було встановлено судом першої інстанції, що позивач в період із 16 червня 1986 року по 05 вересня 1986 року брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та після виконання робіт на ЧАЕС повернувся на попереднє місце роботи до Виробничого ремонтно-технічного підприємства "Укргазенергоремонт".

З 18.12.2009 року позивач отримав ІІ групу інвалідності, йому була призначена пенсія як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на пільгових умовах. Після встановлення групи інвалідності і для обрахування пенсії ОСОБА_1 звернувся до підприємства за отриманням довідки встановленого зразка про заробітну плату за роботу в 30 км. зоні ЧАЕС у 1986 році. Після отримання вказаної довідки останньому стало відомо про неврахування підзаконних актів 1986 року при нарахуванні заробітної плати на той час.

Згідно архівної довідки позивач з 16.06.1986 року(згідно наказу №12) по 05.09.1986 року (згідно наказу № 91) значився у відповідності до письмового розпорядження командира в/ч № 06407 від 25 липня 1986 року військовослужбовцем військової частини № 03304 виконуючим особливо важливі та небезпечні для життя роботи у І-й та ІІ-й особо небезпечних зонах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вказана служба проходила: у червні місяці 1986 року ІІ зоні - 3 дні та ІІІ зоні - 12 дні; у липні 1986 року ІІ зоні 30 дні, ІІІ-й зоні 1 день; у серпні 1986 року І зона 15 дні, 0 зона 16 дні.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 місцевий суд вказав, що оплата праці позивачу ОСОБА_1 за роботу з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідачем була здійснена вірно, згідно діючого на той час законодавства, в повному обсязі, а позовна вимога щодо стягнення моральної шкоди є необґрунтованою, непідтвердженою та безпідставною.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги стосовно необхідності збільшення тарифної ставки на 100%, колегія суддів виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати одержаної в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків (п. 1 Порядку).

Пунктом 7 вказаного Порядку передбачено, що призваним на військові збори військовозобов`язаним, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, пенсії призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, І - 3).

Отже призначення пенсії та її розмір ставиться у залежність від заробітної плати, яка фактично отримана працівником у період роботи у зоні відчуження.

Абзацом першим пункту першого постанови ЦК КПРС № 524-156 від 07 травня 1986 року та постанови Ради Міністрів України № 168-5 від 08 травня 1986 року установлено надати право керівникам підприємств і організацій проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за підвищеними до 100 % тарифними ставками (відрядними розцінками) та посадовими окладами.

Однак, відповідно до розпорядження СМ УСССР № 199-рс від 27 квітня 1988 року абзац перший пункту першого постанови ЦК КПРС № 524-156 від 07 травня 1986 року втратив силу.

В той же час, розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17 травня 1986 року були встановлені зони небезпеки, де оплата праці робітників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кіометрової зони ЧАЕС, розподілена на III, II, I зону небезпеки, проводиться відповідно в 5-, 4- 3- кратному розмірі тарифних ставок.

Постановою Ради міністрів Української РСР та Української республіканської Ради професійних спілок «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища» № 207-7 від 10 червня 1986 року установлено, що оплата праці робітників, зайнятих на роботах в третій, другій, першій зони небезпеки, проводиться відповідно в 4-, 3- ,2- кратному розмірі, понад розмір середньомісячної заробітної плати, виходячи із тарифної ставки (окладу), установленого за основним місцем роботи.

Крім того, підвищена в кратних розмірах оплата праці не утворювала нових тарифних ставок (посадових окладів), це була доплата за особливі умови праці (роз`яснення Держкомпраці СРСР, Міністерства енергетики і електрифікації СРСР і ЦК профспілки робітників електростанцій і електротехнічної промисловості від 26 травня 1986 року, Тимчасовий порядок оплати праці працівників підприємств, організацій і установ Міненерго СРСР, які приймали участь в роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на роботі по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1-3 зонах відчуження.

За роботу в зоні відчуження ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата з урахуванням коефіцієнта кратності 3,03 та нарахована оплата за роботу в надурочний час, вихідні та святкові, що підтверджується довідкою № 1762/05 від 13.06.2016 року, виданої ПАТ "Укртрансгаз" (а.с.10)

Крім того, щодо позовних вимог про зобов`язання ПАТ "Укртрансгаз" про збільшення заробітної плати на розмір премії, який складає 60 % тарифної ставки, але не більше 400крб., колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 установлено робітникам підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС граничний розмір премій до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць.

Листом Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-12 роз`яснено, що відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу працівника в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання.

Таким чином, якщо до призову на військові збори премія працівнику нараховувалась систематично, за період виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження, премія також повинна була бути нарахована в тих же розмірах, як і працівникам підприємства, які не приймали участь в ліквідації аварії на ЧАЕС, тобто у відповідності з діючим положенням про преміювання. Якщо в зазначене положення своєчасно внесені зміни у відповідності з підпунктом 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 щодо підвищення граничного розміру премій до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць, премія призваному на військові збори за період виконання робіт у зоні ЧАЕС повинна була бути нарахована в зазначених розмірах.

За місцем роботи позивача в 1986 році діяло Положення про преміювання працівників «Виробничого ремонтно-технічного підприємства «Укргазенергоремонт», яке на час розгляду справи не збереглося (а.с.53).

Згідно довідки про заробітну плату позивача йому до призову на військові збори в квітні - травні 1986 року буда нарахована та виплачена премія(а.с.11-12,16).

В матеріалах справи є копія наказу по підприємству № 382 від 28.08. 1986 року про виплату премій із фонду матеріального заохочення робітникам та службовцям за липень 1986 року та копія наказу №440 від 2 жовтня 1986 року про виплату премії за серпень 1986року(а.с.54-55)

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач безпідставно не нарахував та не виплатив ОСОБА_1 премію за липень та серпень 1986 року та не включив її до довідки про заробітну плату ,яка необхідна позивачу для нарахування пенсії.

Колегія суддів критично відноситься до пояснень представника відповідача про те, що в Положенні про преміювання підприємства передбачалось нарахування премій лише працюючим особам на підприємстві, крім тих хто тимчасово не працював на підприємстві( позивач рахувався у відрядженні), тому премія йому не повинна бути нарахована, оскільки Положення про преміювання підприємства на даний час не збереглося, таке пояснення представника відповідача лише його припущення, в наказах № 382 та № 440 за 1986 рік вказано преміювати всіх робітників та службовців без обмежень.

Крім того, Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 207-7 від 10. 06. 1986 року передбачено збереження премії за призваними на військові збори по ліквідацію наслідків аварії на ЧАЕС.

Рішення місцевого суду в частині відмови у позові про стягнення премії за липень та серпень 1986 року і про відмову включити премії до довідки про заробітну плату підлягає скасуванню та ухвалення рішення про часткове задоволення позову.

Нарахування працівнику премії за час роботи на підприємстві виходить за межі повноважень суду, тому колегія суддів вважає за необхідне ухвалити рішення про часткове задоволення позову в цій частині: зобов`язати відповідача ПАТ «Укртрансгаз» нарахувати ОСОБА_1 премію за липень та серпень 1986 року та виплатити її, зобов`язати надати позивачу довідку. Про заробітну плату, в якій вказати нараховану премію.

Місцевий суд підставно відмовив ОСОБА_1 в стягненні моральної шкоди за безпідставністю, оскільки на нас виникнення правовідносин між сторонами трудове законодавство не передбачало стягнення моральної шкоди, Кодекс законів про працю був доповнений статтею 237-1 24 грудня 1999 року.

Решта рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.3.4 ст.309,ст.316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 жовтня 2016 року про відмову ОСОБА_1 в стягненні премії за липень та серпень 1986 року і зобов`язання видати довідку про заробітну плату з урахуванням премій за липень та серпень 1986 року скасувати.

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за липень та серпень 1986 року відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 та наказів № 382 від 28.08.1986 року та № 440 від 02.10.1986 року.

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» видати ОСОБА_1 довідку відповідного зразку про заробітну плату з урахуванням премій.

В решті рішення Лубенського місьрайонного суду від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.І. Акопян

Судді: С.А.Гальонкін

О.А.Лобов

З оригіналом згідно

Суддя В.І.Акопян