У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Штелик С.П., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області, прокуратури Дніпропетровської області, територіального управління Державної судової адміністрації у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного взяття під варту за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 26 березня 2015 року слідчим відділом УСБ України у Дніпропетровській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000076 за ч.1 ст.2583 КК України за фактом того, що ніби-то він із використанням засобів мобільного зв'язку передавав представнику терористичної організації «Донецька Народна Республіка» інформацію щодо переміщення підрозділів, місць дислокації та особового складу Збройних сил України, сприяючи діяльності вказаної терористичної організації. За вказаним фактом 26 березня 2015 року його було затримано в порядку ст.208 КПК України та 27 березня 2015 року повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.2583 КК України. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2015 року задоволено клопотання слідчого і у відношенні нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2015 року вказана ухвала судді слідчого скасована, у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено, а його звільнено з-під варти у залі суду. Вказував, що у зв'язку із незаконним взяттям і тримання під вартою йому завдано моральної шкоди в розмірі 250 тис. грн, яку просив стягнути із Державного казначейства України на його користь.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 25 листопада 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), врахувавши положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та ст. ст. 1167, 1176 ЦК України, дійшли правильного висновку про відсутність передбачених законом підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки порядок відшкодування шкоди за рахунок держави передбачений у конкретно визначених законом випадках, які у даній справі не встановлені.

Доводи касаційної скарги про те, що факт незаконного взяття і тримання під вартою ОСОБА_4 із 26 березня 2015 року по 06 квітня 2015 року встановлено ухвалою апеляційного суду Донецької області від 06 квітня 2015 року, були предметом дослідження та перевірки судами і не знайшли свого підтвердження.

Так, за змістом ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» під незаконним взяттям і триманням під вартою слід розуміти застосування такого запобіжного заходу у непередбачених законом випадках, зокрема неуповноваженим органом, або якщо злочин, у скоєнні якого підозрюється особа, не передбачає обрання такого запобіжного заходу.

В той же час в ухвалі апеляційного суду Донецької області від 06 квітня 2015 року, якою скасована ухвала судді слідчого і відмовлено у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4, йдеться про недостатню обґрунтованість ухвали судді слідчого про взяття під варту, але не встановлено факт незаконного взяття під варту, як помилково вважає представник ОСОБА_4

Ураховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Журавель
С.П. Штелик В.А. Черненко