АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/9602/2016 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Юрченко А.С.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Молоко», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеграл Альянс» про зобов'язання вчинити дії.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 та вважає, що ТОВ «Молоко» порушило його права як співвласника прибудинкової території будинку АДРЕСА_1, здійснивши самочинну прибудову до фасаду будинку без належних дозвільних документів.

Судом також установлено, що 08.10.2015 Вищим адміністративним судом України скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2015 та відмовлено у задоволенні позову про визнання протиправними дій Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо видачі сертифіката готовності до експлуатації об'єкта за адресою АДРЕСА_1 серії ІУ №61 від 25.03.2014 ТОВ «Молоко» та скасування сертифікату з тих підстав, що на момент прийняття об'єкта в експлуатацію 25.03.2013 дозвіл на ведення будівельних робіт був чинним.

Виходячи з недоведеності позовних вимог та враховуючи, що право власності на спірну прибудову не належить ТОВ «Молоко», суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник відповідача просила апеляційну скаргу відхилити і залишити без змін законне і обгрунтоване рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією багатоквартирного будинку шляхом зобов'язання відповідача привести приямки до фасаду будинку у первісний стан відповідно до технічної документації станом на 08.04.2003.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на порушення відповідачем його прав співвласника багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 у цьому будинку і зазначав що відповідач з порушенням вимог закону без відповідних дозволів і затвердженого проекту на земельній ділянці, що не була відведена йому для будівництва, а саме на прибудинковій території вказаного будинку, розпочав будівництво прибудови та облаштування приміщень першого поверху і підвалу під кафе.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо воно збудовано або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без документа на підтвердження права виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього (ч.2 статті 376 ЦК).

Відповідно до положень ст.376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Інші особи вправі звернутись до суду з таким вимогами у випадку порушення їх прав за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст.391 ЦК), а також власник земельної ділянки у разі, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (ч.4 ст.376 та ст.391 ЦК).

Правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується належними у матеріалах справи доказами, які не спростовані доводами апеляційної скарги або іншими доказами, що позовні вимоги ОСОБА_3 недоведені.

Так, обставини, на які посилається позивач в обгрунтування своїх вимог, не існують, адже постановою Вищого адміністративного суду України від 13.10.2015 скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.06.2014 про скасування дозволу ІУ 24 від 04.03.2014 Інспекції ДАБК України на виконання будівельних робіт із реставрації приміщень першого поверху і підвалу з пристосуванням під кафе у будинку АДРЕСА_1; постановою Вищого адміністративного суду України від 08.10.2015 відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій ДАБК України щодо видачі сертифікату готовності об'єкта за вказаною адресою до експлуатації та про його скасування (т1ас102-117).

Отже, належних і допустимих доказів на підтвердження доводів позивача про те, що відповідач розпочав будівництво без документа на підтвердження права виконувати будівельні роботи, матеріали справи не містять. Крім того, на момент розгляду справи судом, а саме з 23.11.2015, речові права на спірне нерухоме майно зареєстровано не за відповідачем, а за третьою особою (т1ас136-138).

Що стосується доводів позивача про те, що будівельні роботи виконуються на земельній ділянці, не відведеній для цієї мети, то вони не заслуговують на увагу, адже сам позивач зазначає, що відповідач здійснює прибудову до будинку на прибудинковій території, порядок використання якої відповідно до ст.42 ЗК України визначається співвласниками.

На інші обставини в обгрунтування своїх вимог ОСОБА_3 під час розгляду справи судом першої інстанції не посилався, у зв'язку з чим його додаткові пояснення в апеляційній інстанції відповідно до положень ст.303 ЦПК України не заслуговують на увагу.

За таких обставин підстав уважати здійснення відповідачем будівельних робіт за адресою АДРЕСА_1 самочинним будівництвом немає, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати порушеними права позивача, що підлягають захисту у передбаченому ст.ст.376,391 ЦК України порядку.

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог і заперечень, у відповідності до положень ст.212 ЦПК України дав належну оцінку доказам, наданим сторонами на підтвердження таких обставин, і, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обгрунтоване рішення. Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна