Ухвала

іменем україни

09 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Дьоміної О.О.,Маляренка А.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про виплату страхового відшкодування, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ІншурансГруп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»), обґрунтовуючи вимоги тим, що 25 квітня 2013 року між ним та відповідачем було укладено комплексний договір добровільного страхування транспортного засобу (Каско), водія та пасажирів від нещасних випадків (НВ) № 06.02-40/К0033557, забезпечений транспортний засіб - належний позивачу автомобіль «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1. 21 квітня 2014 року невстановлені особи незаконно заволоділи вищевказаним автомобілем, чим завдали йому майнової шкоди на приблизну суму 35 000 грн, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0004078. 22 квітня 2014 року він звернувся із заявою № 10245 про настання страхової події, проте листом відповідача від 12 вересня 2014 року йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, та повідомлено, що для такої виплати йому додатково слід подати завірені копії постанов органів Міністерства внутрішніх справ про порушення та зупинення або закриття кримінальної справи. 23 січня 2015 року він знову звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, яка залишена без відповіді. Посилаючись на те, що термін виконання зобов'язання відповідача перед позивачем почався у травні 2014 року та д цього часу не виконаний, позивач з урахуванням уточнень остаточно просив стягнути на його користь з відповідача страхове відшкодування з індексом інфляції у розмірі 41 030 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_4 суму страхового відшкодування у розмірі 39 374 грн 93 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року змінено шляхом зменшення суми страхового відшкодування, що підлягає стягненню з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» на користь ОСОБА_4 з 39 374 грн 93 коп. до 38 650 грн 50 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій й ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги висновків суду не спростовують.

Судами встановлено, що 25 квітня 2013 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» та ОСОБА_4 було укладено комплексний договір добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасного випадку № К0022557.

Предметом вказаного договору є страхування майнових інтересів ОСОБА_4, що не суперечать закону, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем «Daewoo Lanos», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, на строк з 26 квітня 2013 року по 25 квітня 2014 року.

Відповідно до умов договору сторони погодили перелік страхових випадків, за умови настання яких у страховика виникає обов'язок здійснити страхову виплату, до яких, зокрема, віднесли незаконне заволодіння транспортним засобом, визначили суму страхового відшкодування з урахуванням зносу та безумовну франшизу у розмірі 10 % страхової суми.

21 квітня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою про те, що 21 квітня 2014 року біля 02 год. 30 хв. по АДРЕСА_1 невстановлені особи із застосуванням насильства незаконно заволоділи автомобілем «DaewooLanos», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4

Повідомлення про факт незаконного заволодіння (викрадення) транспортного засобу внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 квітня 2014 року за № 0004078.

22 квітня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до страховика із заявою про настання події, пов'язаної з викраденням застрахованого транспортного засобу, а відповідальний працівник відповідача на підставі акта прийому-передачі прийняв від позивача один комплект ключів, пульт сигналізації викраденого автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 9-12).

Листом від 12 вересня 2014 року страхова компанія відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, з посиланням на відсутність додаткових документів, необхідних для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, зокрема постанови про порушення, зупинення або закриття кримінальної справи.

Відповідно до довідки Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 15 грудня 2014 року № 46/13-3768 ОСОБА_4 повідомлено про те, що із набранням чинності нового КПК України слідчий не порушує кримінальну справу, а вносить відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проводить розслідування у кримінальному провадженні. Виходячи із чого, надати постанову про порушення, зупинення або закриття кримінальної справи неможливо. На даний час розслідування у кримінальному провадженні № 0004078 триває.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Задовольняючи позов суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 страхового відшкодування, оскільки останнім було подано заяву про настання події та пакет документів, передбачених умовами договору. Крім того, позивач звертався до відповідача з вимогою виплатити страхове відшкодування, проте, відповідач кошти позивачу не виплатив, у зв'язку з чим суд правильно стягнув на його користь передбачену договором пеню за прострочення виконання зобов'язання.

Апеляційний суд погодився із такими висновками суду першої інстанції, при цьому дійшов правильного висновку про зміну розміру стягуваної на користь ОСОБА_4 суми коштів шляхом його зменшення, оскільки місцевий суд помилково вийшов за межі заявлених позовних вимог та стягнув з відповідача 3 % річних, про що позивач у позовній заяві вимог не заявляв.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до вимог ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Наведені в касаційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, спростовуються матеріалами справи та були предметом дослідження судів попередніх інстанцій.

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції й суду першої інстанції у незміненій апеляційним судом його частині, та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.К. Парінова

О.О.Дьоміна

А.В. Маляренко