У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Буцяка З.І.

секретар судового засідання: Коробчук А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення компенсації за порушення авторського права на твір образотворчого мистецтва,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення компенсації за порушення авторського права на твір образотворчого мистецтва задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, установлених на час ухвалення рішення по справі, що складає 13 780,00 грн.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, установлених на час ухвалення рішення по справі, що складає 41 340,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В поданій на рішення апеляційній скарзі в частині стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 компенсації за порушення виключних майнових авторських прав , ОСОБА_1 вказує на його незаконність, оскільки суд не врахував, що він не здійснює друк та продаж товарів із зображенням картин позивача.

Судом не враховано, що ні платіжне доручення, ні видаткова накладна не містять інформації про продаж обкладинок для паспорта саме із спірним зображенням, сторонами таких доказів також не надано. Зазначає, що видаткова накладна від 23 вересня 2014 року містить дані про призначення платежу «обкладинки для паспорта», тому не може бути достатнім доказом продажу саме контрафактної продукції.

Суд не врахував, що електронна адреса та інтернет магазин «КІТЕ» не належать фізичній особі підприємцю ОСОБА_1, а електронна переписка щодо замовлення та купівлі-продажу обкладинок відбувалася між відповідачем 1 та ОСОБА_4, яка не є його працівником.

Вказує, що ОСОБА_3, залучив свого контрагента у якості співвідповідача по справі для уникнення сплати грошової компенсації позивачу.

Просить рішення в оскаржуваній частині скасувати.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

В частині стягнення компенсації за порушення виключних майнових авторських прав з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції не оскаржене, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції правильно виходив з того, що у відповідача не було законного права на використання зображень творів образотворчого мистецтва, а саме малюнків, автором яких являється позивачка, оскільки між сторонами не укладався договір про передачу прав на використання цих малюнків.

На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповідні мотиви та докази з якими погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до абз. 2 п. 44 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04 червня 2010 року «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача.

Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону N 3792-XII при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що позивач у 2009 році створила збірку творів образотворчого мистецтва (картин) «Каталог робіт художниці ОСОБА_2 за 2009 рік». Авторське право на зазначену збірку підтверджується свідоцтвом № 54868 про реєстрацію авторського права від 20 травня 2014 року (а. с. 8).

Обкладинки для паспорта із примірником твору образотворчого мистецтва позивача реалізовувались в магазині ТЦ «ЕКО» в м. Рівне у відділі, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3, одну з яких 30 січня 2015 року було придбано представником позивача (а.с. 9).

Доводи апеляційної скарги про те, що саме спірні обкладинки не придбавалися фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 для подальшого продажу в своєму магазині спростовуються наявними в матеріалах справи платіжним дорученням №179 від 22 вересня 2014 року, видатковою накладною №1-00000017 від 23 вересня 2014 року та копією бланка-заявина якому відмічені товари, замовленні відповідачем 1, серед яких є спірні обкладинки (а. с. 42-57).

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що електронна адреса та інтернет магазин «КІТЕ» не належать фізичній особі підприємцю ОСОБА_1, а електронна переписка щодо замовлення та купівлі-продажу обкладинок відбувалася між відповідачем 1 та ОСОБА_4, яка не є його працівником не спростовують факт продажу вказаних обкладинок апелянтом фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3

За змістом ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких доказів проте, що відповідач здійснював продаж товарів із зображеннями творів образотворчого мистецтва, а саме малюнків, автором яких являється позивачка на підставі письмового договору про передачу прав на використання малюнків, ОСОБА_1 суду не надав і судом їх не здобуто.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді :