Справа № 539/62/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Даценка В. М.

при секретарі Ануфрієвій Н.М.,

народних засідателів Середенка В.І., Супруненка В.М.,

заявника - ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

прокурора Каленчука Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання безвісно відсутньою ОСОБА_3. В заяві вказав, що в 2007 році став власником частини житлового будинку по вул. Достоєвського, 8-А в м.Лубни, Полтавської області. Власницею 1/15 цього ж будинку являється ОСОБА_3, що підтверджується довідкою МБТІ № 568 від 21.03.2013 року. Наразі у позивача виникла необхідність визначення часток у спільній сумісній власності цього будинку та врегулювання питання права власності на будинок. Однак, всі намагання встановити місце перебування ОСОБА_3В, результату не дали. Так, відповідно до повідомлення начальника Голосіївського РУ ГУМВС України в м.Києві № 53/1311 від 03.03.2014 року будинку № 33-А по вул. Ломоносова 33/43 в м.Києві (остання відома адреса ОСОБА_3В.) не існує. Відповідно до повідомлення Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області № 1544 від 07.02.2014 року проводяться пошукові заходи спрямовані на встановлення ОСОБА_3, однак місце її перебування не встановлено. На запит заявника відділ адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м.Києві не надало жодної інформації про ОСОБА_3 Аналогічну відповідь надала міграційна служба Лубенського МВ УДМС в Полтавській області.

Заявник прохає суд визнати ОСОБА_3 безвісно відсутньою.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав.

Суд, заслухавши доводи заявниці, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/10 частини житлового будинку № 8а по вул. Достоєвського в м.Лубни Полтавської області відповідно до договору дарування від 05.07.2007 року /а.с.6-7/.

Власницею 1/15 цього ж будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 19.06.1970 року за № 2513 є ОСОБА_3

Заявник вказує на те, що у нього виникла необхідність визначення часток у спільній сумісній власності цього будинку та врегулювання питання права власності на будинок. Однак, всі намагання встановити місце перебування ОСОБА_3В, результату не дали.

При цьому надав:

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.06.1970 року за № 2513, в якому місцем проживання ОСОБА_3 вказано АДРЕСА_1 /а.с.10/.

- лист начальника Голосіївського РУ ГУМВС України в м.Києві від 03.03.2014 року № 53/13-11, яким повідомляється, що житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, не існує. Вжиті заходи щодо місця знаходження ОСОБА_3 результатів не принесли /а.с.11/.

- лист відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м.Києві № 17/52 від 28.02.2014 року, яким відмовлено у наданні інформації щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3В.з тих підстав, що ця інформація є конфіденційною.

- лист начальника Лубенського міського відділу УДМС України в Полтавській області від 15.02.2014 року №1094, яким відмовлено в наданні інформації стосовно місця проживання ОСОБА_3, з посиланням на норми ЗУ «Про захист персональних даних».

Згідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцем знаходження її майна.

Згідно ст. 247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Приблизний перелік правових наслідків (а отже і мети звернення) визнання особи безвісно відсутньою наведено в розясненні Міністерства юстиції України від 04.02.2011 р. зокрема:

- нотаріус за останнім місцем проживання такої особи встановлює над її майном опіку. Опікун управляє майном в інтересах особи, яка визнана безвісно відсутньою, в тому числі надає утримання особам, яких був зобов'язаний утримувати безвісно відсутній (стаття 44 ЦК);

- чоловік або дружина безвісно відсутнього одержують право розірвати шлюб у спрощеному порядку в органах державної реєстрації актів цивільного стану (пункт 1 ч. 1 ст. 107 СК);

- припиняються зобов'язання, нерозривно пов'язані з особою безвісно відсутнього (наприклад, участь у повному товаристві, представництво за довіреністю, договір доручення) (стаття 129, 248, 1008 ЦК).

В поданій заяві ОСОБА_1 не послався на жодну з перелічених або інших важливих обставин, для врегулювання яких законом передбачено попереднє вирішення питання про визнання особи безвісно відсутньою. Натомість, заявник послався на необхідність вирішення питання щодо поділу будинку.

Суд зазначає, що вказана мета не може бути підставою для вирішення питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Так, питання про поділ будинку вирішується шляхом подачі відповідного позову до суду. Під час розгляду такої справи суд вирішує питання щодо виклику відповідача до суду.

Крім того, переважна більшість наданих заявником доказів стосуються відмови відповідних органів надати інформацію про місце перебування особи з посиланням на норми чинного законодавства, що не є тотожним відсутності відомостей про місце перебування особи.

В будь-якому випадку неможливість заявника встановити місце знаходження ОСОБА_3 не може бути достатньою підставою для звернення з заявою про визнання цієї особи безвісно відсутньою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст.ст.10, 60, 61, 88, 174, 212-215, 218, 246-250 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий В.М. Даценко

Народні засідателі: В.І. Середенко

ОСОБА_4