АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк Л. М.,

секретар Окармус О.М.,

з участю відповідача ОСОБА_1, представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ) «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 березня 2016 року,

встановила:

У липні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, в подальшому позовні вимоги було збільшено й предявлено їх також до ОСОБА_5

Позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору №CVH0AK00060695 від 28 липня 2005 року ОСОБА_3 отримав у банку кредит у розмірі 41 058 доларів США на термін до 27 липня 2012 року.

Указаний відповідач умови договору належним чином не виконував у звязку із чим станом на 25 червня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 16 369,12 доларів США, яка складається з наступного: 11 145,53 доларів США заборгованість за кредитом, 2 279,49 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 075,06 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором.

На забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_4 укладені договори поруки від 28 липня 2005 року.

Відповідно до умов договорів поруки на адресу поручителів надіслано письмову вимогу із зазначенням невиконання зобовязань за кредитним договором № CVH0AK00060695.

Посилаючись на вказані обставини, банк просив стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 як з боржника та поручителів, а також з ОСОБА_6, подружжя боржника, солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 21 930 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 березня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 17 164 доларів США 80 центів за кредитним договором № CVH0AK00060695 від 28 липня 2015 року, яка складається з: 11 145,53 доларів США заборгованість за кредитом, 4 434,55 доларів США заборгованість за процентами, 1 584,72 доларів США заборгованість з комісії, 90 675 грн 08 коп. пеня за період з 05 серпня 2014 року по 05 серпня 2015 року.

У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Указаним нормам рішення суду повністю не відповідає.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У справі встановлено, що за кредитним договором №CVH0AK00060695 від 28 липня 2005 року ОСОБА_3 отримав у банку кредит у розмірі 41 058 доларів США на термін до 27 липня 2012 року.

В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладені договори поруки від 28 липня 2005 року.

У подальшому 28 травня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до кредитного договору № CVH0AK00060695 від 28 липня 2005 року, відповідно до якої зменшена існуюча на той час сума заборгованості за кредитом на 1023,72 доларів США, змінено розмір не поновлюваної кредитної лінії з 41058 доларів США на 59302,68 доларів США, змінено кінцевий термін погашення кредиту до 05 травня 2017 року, встановлено новий графік погашення кредиту та передбачені нові зобовязання боржника в разі прострочення або невиконання умов цього договору.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 умови договору належним чином не виконував у звязку із чим станом на 25 червня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 17 164 доларів США 80 центів, яка складається з: 11 145,53 доларів США заборгованість за кредитом, 4 434,55 доларів США заборгованість за процентами, 1 584,72 доларів США заборгованість з комісії, 90 675 грн 08 коп. пеня за період з 05 серпня 2014 року по 05 серпня 2015 року.

Це стверджується розрахунком заборгованості, правильність якого апелянтом не спростовано (т.1, а.с.5-11, 150-163, т. 2, а.с. 46-65).

Апелянт посилається на недослідження судом першої інстанції правильності розрахунків заборгованості.

За нормою ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У порушення указаної норми пава апелянтом не спростовано правильності наведених банком розрахунків, а його доводи з приводу можливої неправильності розрахунків ґрунтуються на припущеннях.

Необґрунтованими є також доводи апелянта про відсутність підстав для дострокового стягнення з боржника суми кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно умов договору кредиту банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів та процентів.

Банк правомірно скористався правом дострокового повернення кредиту та процентів.

Що ж до недодержання банком строку повернення кредиту у 1460 днів, то апелянт безпідставно вважає, що такий строк слід відраховувати з дати укладення додаткової угоди, а не з дати укладення кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_3 рішення про стягнення з нього заборгованості не оскаржив.

Водночас заслуговують на увагу доводи апелянта про безпідставність задоволення позовних вимог до поручителів ОСОБА_1, ОСОБА_4

Задовольняючи позов про стягнення з указаних поручителів боргу солідарно з боржником, суд першої інстанції виходив з чинності договорів поруки.

Проте з таким висновком погодитися на можна оскільки суд дійшов його внаслідок неповного зясування обставин справи, порушення норм матеріального права, що згідно з пп. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в частині та ухвалення нового рішення, яким у позові до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_4 слід відмовити.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобовязання; ці зміни призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справах 6-172цс12, 6-701цс15.

У справі встановлено, що внаслідок укладення 28 травня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 додаткової угоди до кредитного договору № CVH0AK00060695 змінено розмір не поновлюваної кредитної лінії з 41058 доларів США на 59302,68 доларів США, змінено кінцевий термін погашення кредиту до 05 травня 2017 року, встановлено новий графік погашення кредиту та передбачені нові зобовязання боржника в разі прострочення або невиконання умов цього договору. Внаслідок збільшення терміну, на який надається кредит, збільшується загальний розмір процентів, що підлягає сплаті за користування кредитом.

Такі зміни відбулися без згоди поручителів й вони призвели до збільшення обсягу відповідальності останніх.

Тому, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_4 припинилася, що унеможливлює стягнення з них боргу за кредитним договором.

Отже, апеляційну ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, слід задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 березня 2016 року в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості слід відмовити.

У решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін

Відповідно до правил ч. 5 ст. 88 ЦПК України розподіл судових витрат слід змінити: стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 3152 грн 33 коп. - витрат зі сплати судового збору в суді першої інстанції;

стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 2311 грн 71 коп. - витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги (виходячи з того, що вимоги апелянта задоволено на 2/3 (3467 грн 56 коп. / 3*2=2311,71)

На підставі наведеного та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 березня 2016 року в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

Розподіл судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 3152 гривні 33 коп. - витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 2311 гривень 71 коп. - витрат зі сплати судового збору

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І.М. Литвинюк

ОСОБА_7