Справа №: 398/302/16-ц
"12" квітня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючої судді Бугайченко Т.А., за участі секретаря Величко Т.Г., розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Олександрійське РСТ» про стягнення заборгованості та збитків,-
Позивач та представника позивача в судове засідання не з»явились. Від позивача надійшла заява з проханням розглядати справу у його відсутність та відсутність свого представника. Позовні вимоги підтримує, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Представник відповідач в судове засідання не з»явився. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази , суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Статті 10 та 60 ЦПК України передбачають, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.
Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Станом на 27.01.2016 року відповідач свої зобовязання не виконав та не здійснив повернення ОСОБА_1 грошових коштів.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стосовно вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача 50 633 грн 66 коп збитків, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з п. 2 ч. 2 ст.22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала( ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
Суд не може прийняти до уваги наданий позивачем розрахунок руху коштів по картковому рахунку відкритому на ім»я позивача (а.с.8-17), як належний доказ завданих відповідачем збитків, тому законні підстави для задоволення позову в цій частині, на думку суду, відсутні.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України , суд покладає на відповідача судові витрати у справі, пропорційно до розміру задоволених вимог , тобто в сумі 551.20 грн, що складає мінімальний розмір судового збору, який підлягає сплаті при подачі позову майнового характеру.
Керуючись ст. ст. 11, 59, 60, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом , що його ухвалив , за письмовою заявою відповідача , поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано позивачем до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Т.А.Бугайченко