ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1351/16-ц
Провадження № 2/210/826/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"23" червня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Вікторович Н.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Ширинової К.С.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача, - ПАТ «Перший

Український ОСОБА_3»: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3», третя особа, - ОСОБА_7 про визнання дій протиправними і скасування державної реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач ОСОБА_5 із вищевказаним позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ПАТ «ПУМБ», третя особа, - ОСОБА_7 про визнання дій протиправними і скасування державної реєстрації права власності.

В обґрунтування позовних вимог вказував на ті обставини, що 04 липня 2007 року між громадянином ОСОБА_8 та ЗАТ «Донгорбанк», був укладений кредитний договір №23/07 ФЛ, у відповідності із яким банк зобовязався відкрити позичальнику кредитну лінію та надавати грошові кошти у розмірі, в порядку та на умовах, визначених у кредитному договорі. Так, згідно первісного кредитного договору банк надав позичальнику ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 750 000,00 доларів США. Забезпеченням даного кредитного договору виступала в тому числі порука фізичних осіб, - ОСОБА_9, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, про що свідчать копії відповідних договорів поруки. Згодом, впродовж дії вказаного кредитного договору, від позичальника йому стало відомо, що за даним кредитним договором між ОСОБА_8 та банком укладалися численні додаткові угоди, згідно умов якого встановлювалися нові підвищені відсоткові ставки, змінювалася валюта зобов'язання. Одночасно з цим складався новий графік зниження заборгованості у відповідності із зміненими процентами та валютою. Так, згідно додаткової угоди №2 до кредитного договору №23/07 ФЛ від 04 липня 2007 року, сума боргу була підвищена і склала вже 1 749 994,18 доларів США. Одночасно з цим, до кредитного договору були внесені зміни стосовно додаткового забезпечення зобовязань та повернення кредиту позичальником, зокрема внаслідок укладення договору поруки із фізичною особою ОСОБА_7 від 27 серпня 2008 року. Додатковою угодою №3 від 27 серпня 2007 року, були внесені зміни до графіку погашення кредиту, й підвищена сума щомісячного погашення заборгованості. Додатковою угодою №4 від 03 жовтня 2008 року, була змінена валюта видачі та повернення кредиту із долара на гривню, а також підвищений розмір відсотків за користування кредитом із 11,9% річних у доларах США на 12,5%. Додатковою угодою №5 від 29 липня 2009 року, була змінена (збільшена) сума заборгованості по кредиту, яка становить 9 080 476,45 гривень, підвищений розмір відсотків за користування кредитом із 25% річних у гривнях, а також визначено новий графік погашення кредиту. Водночас із цим, в якості забезпечення виконання умов кредитного договору виступає нерухомість нежитлового призначення, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 36/4, відповідно до іпотечного договору №21-22-23/07 ФЛ, укладеного між ЗАТ «Донгорбанк» з однієї сторони та ОСОБА_7, ОСОБА_5 з іншої сторони, від 04 липня 2007 року, та доповненням до нього від 27 серпня 2008 року.

Вказував на те, що у звязку із існуванням заборгованості за основним зобовязанням, 07 серпня 2009 року банком вчинено виконавчий напис №1567, виданий 07 серпня 2009 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10 про звернення стягнення на прибудовану будівлю (новозбудовану) під літерою А-2, прибудовану до 3-поверхової нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 36/4 (тридцять шість дріб чотири), та на праві власності належить ОСОБА_7 та ОСОБА_5 30 січня 2010 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито відповідне виконавче провадження з приводу виконання виконавчого напису №1567, виданого 07 серпня 2009 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10

Зазначав, що станом на день подачі позовної заяви, у провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувала цивільна справа №210/3991/15-ц, за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_7 до ПАТ «ПУМБ», приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10, треті особи: ОСОБА_8, Дзержинський відділ ДВС КМУЮ, Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про визнання вказаного вище виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У рамках розгляду вказаної вище справи суддею Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_11 08 вересня 2015 року винесено ухвалу, якою задоволено його заяву про забезпечення позову, а саме: заборонено відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Дзержинському відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції або будь-якому іншому державному органу, вчиняти будь-які виконавчі дії з приводу виконання виконавчого напису №1567, вчиненого 07 серпня 2009 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10 за заявою ЗАТ «Донгорбанк» про задоволення вимог банку за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, - на прибудовану будівлю (новозбудовану) під літерою А-2, прибудовану до 3-х поверхової нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 36/4. Відповідну заяву з оригіналом вказаної вище ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2015 року було направлено на адресу державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_12 ОСОБА_12, у лютому 2016 року йому стало відомо, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_12, всупереч приписам чинного законодавства, всупереч вимогам ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2015 року про заборону вчинення будь-яких виконавчих дій з приводу виконання виконавчого напису №1567, вчиненого 07 серпня 2009 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10, винесено постанову щодо повернення стягувачеві виконавчого документу у рамках вказаного виконавчого провадження. 16 лютого 2016 року ним отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на майно, з якої йому стало відомо, що 10 лютого 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 проведено державну реєстрацію права власності за ПАТ «ПУМБ» на обєкт нерухомості, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 36/4.

Вважає, що з урахуванням вищевикладеного, відповідачами грубо порушено його права та інтереси (який був законним співвласником вказаної нерухомості, але жодним чином не був попереджений про здійснення процедури відчуження належного йому майна), грубо та зухвало порушено приписи як внутрішнього матеріального та процесуального права України, так і міжнародних актів, які діють на території України.

Посилався на ті обставини, що на його адресу не надходило жодної заяви, вимоги від ПАТ «ПУМБ» стосовно існування заборгованості за основним зобовязанням, яка підтверджена згідно норм діючого законодавства, а також наміру банку звернути стягнення на предмет іпотеки. Вважає, що не існує будь-якого доказу сповіщення його, як того вимагають приписи законодавства України про усунення порушень відповідно до умов укладеного з банком договору. Водночас, відповідачем ПАТ «ПУМБ» при зверненні до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 не дотримано відповідну процедуру звернення та не подано всі документи, які є необхідними для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме, - у таких документах відсутня письмова вимога іпотекодержателя до іпотекодавця та доказ отримання ним такої вимоги, що є підставою для відмови у здійсненні звернення стягнення на предмет іпотеки та реєстрації права власності.

Вважає, що враховуючи всі наведені обставини, очевидним є той факт, що дії відповідачів щодо задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки та внесення відповідного запису про реєстрацію за ПАТ «ПУМБ» права власності на прибудовану будівлю (новозбудовану) під літерою А-2, прибудовану до 3-поверхової нежитлової будівлі, що розташована в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, по пр. Металургів, будинок, 36/4, є неправомірними, порушують норми чинного в Україні законодавства, а також грубо порушують його права та інтереси.

На підставі викладеного просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_5 до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку ст.38 ЦПК України, скористався правом представництва своїх інтересів у суді.

Присутній у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5, - ОСОБА_2 (довіреність від 22 вересня 2015 року, термін дії, до 22 вересня 2018 року (а.с.56), надав пояснення по суті справи, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити.

Присутня у судовому засіданні представник відповідача, - ПАТ «ПУМБ», - ОСОБА_14 (довіреність від 15 січня 2016 року, термін дії, до 30 січня 2017 року (а.с.67), також надала пояснення по суті справи, проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі вважаючи їх не обґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, 28 березня 2016 року надала до суду письмові заперечення проти заявлених позовних вимог, в котрих посилалася на ті обставини, що 04 липня 2007 року були укладені наступні кредитні договори (кредитні лінії): №21/07ФЛ, про видачу ОСОБА_7 суми кредиту, - 475 000,00 доларів США; №22/07ФЛ, про видачу ОСОБА_5 суми кредиту, - 375 000,00 доларів США; №23/07ФЛ, про видачу ОСОБА_8 суми кредиту, - 750 000,00 доларів США (мультивалютна кредитна лінія). Цільове призначення, - на реконструкцію нерухомості.

Вказувала на те, що в забезпечення виконання зобовязань по кредитним договорам, між банком з однієї сторони, та ОСОБА_5 і ОСОБА_7 з іншої, було укладено іпотечний договір №21-22-23/07ФЛ, відповідно до якого, іпотекодавці передали в іпотеку обєкт нерухомого майна, загальною площею 1420,2 кв.м., який розташований у Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, будинок, 36/4, що належить іпотекодавцям по 1/2 частині відповідно. За рахунок даного обєкту задовольняються вимоги банку по всім трьом кредитним договором.

Зазначала, що у зв'язку із невиконанням умов кредитних договорів банк був змушений прийняти рішення про звернення стягнення на нерухоме майно. Щодо права банку звернути стягнення на предмет іпотеки вказувала на те, що воно прямо передбачено нормами чинного законодавства України, та приписами іпотечного договору. З метою усунення порушених кредиторських зобов'язань та врегулювання простроченої заборгованості іпотекодателям та боржникам було вручено особисто під підпис іпотечні вимоги згідно ст.35 ЗУ «Про іпотеку», а саме: за кредитним договором №21/07ФЛ від 04 липня 2007 року, - повідомлення №1138 від 02 липня 2009 року на імя ОСОБА_7; за кредитним договором №22/07ФЛ від 04 липня 2007 року, - повідомлення №1139 від 02 липня 2009 року на імя ОСОБА_5; за кредитним договором №23/07ФЛ від 04 липня 2007 року, - повідомлення №1140 від 02 липня 2009 року на імя ОСОБА_7; повідомлення №1141 від 02 липня 2009 року на імя ОСОБА_5; повідомлення №1142 від 02 липня 2009 року на імя ОСОБА_8 Вказані вимоги на сьогоднішній день не виконано у зв'язку із чим, було прийнято рішення щодо задоволення вимог кредитора за кредитною заборгованістю шляхом застосування позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом набуття права власності, передбаченого ЗУ «Про іпотеку» та згідно іпотечного договору №21-22-23/07 ФЛ від 04 липня 2008 року.

Посилалася на ті обставини, що 09 лютого 2016 року, керуючись ст.37 ЗУ «Про іпотеку» в порядку, передбаченому нормами ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ПАТ «ПУМБ» звернулось із заявою вих.№61-05-54, до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, задля проведення реєстраційних дій. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №52989007 від 10 лютого 2016 року, право власності на обєкт нерухомого майна, загальною площею 1420,2 кв.м., який розташований у Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, будинок, 36/4, зареєстровано за ПАТ «ПУМБ» 10 лютого 2016 року, за реєстровим №13191695. Згідно ст.37 ЗУ «Про іпотеку», рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем в суді, якщо він доведе, що основне зобовязання і умови іпотечного договору не були порушені. Тобто, тягар доказування відсутності порушення умов іпотечного договору повністю покладено на іпотекодавця, а зі змісту та матеріалів позовної заяви не вбачається доказів належного виконання основного зобовязання і умов іпотечного договору.

На підставі викладеного просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідач, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності, або про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Третя особа, - ОСОБА_7, до зали суду також не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності, або про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Вислухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

З письмових матеріалів справи судом встановлено наступне.

04 липня 2007 року між громадянином ОСОБА_8 та ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «ПУМБ», був укладений кредитний договір №23/07 ФЛ, у відповідності із яким банк зобовязався відкрити позичальнику кредитну лінію та надати грошові кошти у розмірі, в порядку та на умовах, визначених у кредитному договорі. Згідно кредитного договору, банк надав позичальнику ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 750 000,00 доларів США (а.с.10-11).

З матеріалів справи вбачається, що впродовж дії кредитного договору №23/07 ФЛ від 04 липня 2007 року, між громадянином ОСОБА_8 та ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «ПУМБ», укладалися додаткові угоди, згідно умов якого встановлювалися нові підвищені відсоткові ставки, змінювалася валюта зобов'язання, одночасно з цим складався новий графік зниження заборгованості у відповідності із зміненими процентами та валютою (а.с.12,-13, 14, 15, 16).

В забезпечення кредитного договору №23/07 ФЛ від 04 липня 2007 року між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_5 (а.с.7-9), було укладено договорів поруки №23/07/02 ФЛ від 27 серпня 2008 року (а.с.17).

Впродовж дії договору поруки №23/07/02 ФЛ від 27 серпня 2008 року, між громадянином ОСОБА_5 та ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «ПУМБ», 29 липня 2009 року, укладалася додаткова угода, згідно умов якої встановлювалася нова підвищена відсоткова ставка кредитного договору №23/07 ФЛ від 04 липня 2007 року (а.с.19).

04 липня 2007 року між громадянином ОСОБА_5 та ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «ПУМБ», був укладений кредитний договір №22/07 ФЛ, у відповідності із яким банк зобовязався відкрити позичальнику кредитну лінію та надати грошові кошти у розмірі, в порядку та на умовах, визначених у кредитному договорі. Згідно кредитного договору, банк надав позичальнику ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 375 000,00 доларів США (а.с.20).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 04 липня 2007 року між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «ПУМБ», та громадянином ОСОБА_7, було укладено кредитний договір №21/07ФЛ, про видачу останньому суми кредиту у розмірі 475 000,00 доларів США.

Згідно ч.1 ст.546 ЦК України, передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою.

В силу ч.1 ст.575 ЦК України, іпотека є різновидом застави, - заставою нерухомого майна.

Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Стаття 11 Закону України «Про іпотеку» встановлює, що в разі забезпечення виконання основного зобов'язання іпотекою нерухомого майна, що належить третій особі (майновому поручителю), майновий поручитель є іпотекодавцем відповідно до іпотечного договору і несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобовязання боржником. У разі порушення боржником основного зобовязання майновий поручитель відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя нерухомим майном, що є предметом іпотеки.

В забезпечення виконання зобовязань по кредитним договорам №23/07 ФЛ від 04 липня 2007 року, №22/07 ФЛ від 04 липня 2007 року, та №21/07ФЛ від 04 липня 2007 року, між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «ПУМБ», з однієї сторони, та громадянами ОСОБА_5 і ОСОБА_7 з іншої, 04 липня 2007, року було укладено іпотечний договір №21-22-23/07ФЛ, відповідно до якого, іпотекодавці передали в іпотеку обєкт нерухомого майна, загальною площею 1420,2 кв.м., який розташований у Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, будинок, 36/4, що належить іпотекодавцям по 1/2 частині відповідно (а.с.21-25), та до якого було внесено відповідні зміни та доповнення згідно договору від 27 серпня 2008 року (а.с.26-27).

Відповідно до умов п.4.1 Іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання Основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за Основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Статті 12, 33 Закону України «Про іпотеку» також вказують на право банка, як іпотекодержателя, звернути стягнення на предмет іпотеки при невиконанні іпотекодавцем забезпеченого іпотекою зобовязання.

Пункт 4.6 іпотечного договору передбачає, що звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснене на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Іпотекодержатель самостійно обирає способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Застереження, що містяться в п.4.8 - 4.12 іпотечного договору, визнаються сторонами договором про задоволення вимог іпотекодержателя з відкладальною обставиною, в якому встановлюються можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (п. 4.7).

Відповідно до норм ст.37 ЗУ «Про іпотеку», іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.ст.526, 527, 530, 610 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

У відповідності до ч.1 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Окрім того, у відповідності до ч.ч.1 та 2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що з метою усунення порушених кредиторських зобов'язань та врегулювання простроченої заборгованості іпотекодателям та боржникам було вручено особисто під підпис іпотечні вимоги згідно ст.35 ЗУ «Про іпотеку», а саме: за кредитним договором №21/07ФЛ від 04 липня 2007 року, - повідомлення №1138 від 02 липня 2009 року на імя ОСОБА_7 (а.с.107); за кредитним договором №22/07ФЛ від 04 липня 2007 року, - повідомлення №1139 від 02 липня 2009 року на імя ОСОБА_5 (а.с.108); за кредитним договором №23/07ФЛ від 04 липня 2007 року, - повідомлення №1140 від 02 липня 2009 року на імя ОСОБА_7 (а.с.109); повідомлення №1141 від 02 липня 2009 року на імя ОСОБА_5 (а.с.110); повідомлення №1142 від 02 липня 2009 року на імя ОСОБА_8 (а.с.111).

Примусове виконання зобов'язань здійснюється, як правило, на підставі рішення суду, арбітражного суду, яким підвідомча справа, на вимогу, пред'явленим кредитором до боржника. Судове рішення виноситься в результаті розгляду по суті виниклого між сторонами спору. Для примусового виконання судового рішення видається виконавчий лист. В окремих передбачених законом випадках допускається примусове виконання зобов'язань у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом на прохання кредитора виконавчого напису на документі, що встановлює зобов'язання боржника.

Інститут виконавчих написів відноситься до несудових форм захисту інтересів кредиторів за безперечним зобов'язаннями, підтвердженим документами, що не викликають будь-яких сумнівів з точки зору їх достовірності.

Виконавчий напис являє собою розпорядження нотаріуса про стягнення з боржника належної стягувачеві певної грошової суми або витребування майна. Це розпорядження відповідно до законодавства про виконавче провадження є виконавчим документом, на підставі якого в примусовому порядку задовольняються вимоги кредиторів.

З проханням про видачу виконавчого напису стягувач має право звернутися в будь-яку нотаріальну контору, до будь-якого приватного нотаріуса незалежно від місця знаходження стягувача і боржника і місця виконання за написи.

Боржниками, щодо яких допускається стягнення за виконавчим написом, можуть бути як громадяни, так і юридичні особи.

Вчинення виконавчих написів обмежується колом відносин, визначених Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 було затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

У звязку із існуванням заборгованості за основним зобовязанням, 07 серпня 2009 року ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «ПУМБ», вчинено виконавчий напис №1567, виданий 07 серпня 2009 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10 про звернення стягнення на прибудовану будівлю (новозбудовану) під літерою А-2, прибудовану до 3-поверхової нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 36/4 (тридцять шість дріб чотири), та на праві власності належить ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с.28).

Зі змісту позовної заяви, дана обставина не заперечувалася і самими учасниками процесу, судом встановлено, що 30 січня 2010 року Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито відповідне виконавче провадження з приводу виконання виконавчого напису №1567, виданого 07 серпня 2009 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10

З наявної в матеріалах копії рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 20 квітня 2011 року вбачається, що у його провадженні перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 до ПАТ «Донгорбанк», приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10, третя особа, - відділ примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та його скасування, у задоволенні котрого було відмовлено, а ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 10 серпня 2011 року, рішення від 20 квітня 2011 року, залишено без змін (а.с.116-120).

Крім того, з наявних у матеріалах справи документів, судом встановлено, що у провадженні судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_11 перебувала на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_5 до ПАТ «ПУМБ», приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10, треті особи, - ОСОБА_8, Дзержинський ВДВС КМУЮ, Державна виконавча служба України Відділ примусового виконання рішень, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в рамках розгляду якої, ухвалою суду від 08 вересня 2015 року, було задоволено заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову, та заборонено відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Дзержинському ВДВС КМУЮ, або будь-якому іншому державному органу, вчиняти будь-які виконавчі дії з приводу виконання виконавчого напису №1567, вчиненого 07 серпня 2009 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10 за заявою ЗАТ «Донгорбанк» про задоволення вимог банку за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, - на прибудовану будівлю (новозбудовану) під літерою А-2, прибудовану до 3-х поверхової нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 36/4, що належить ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на праві приватної власності (а.с.29-30).

Відповідно до ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

1) є письмова заява стягувача;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення;

4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено Законом України «Про виконавче провадження», незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно;

9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Про наявність цих обставин, державний виконавець складає акт.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження

Згідно наявної в матеріалах справи копії постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_12 від 08 лютого 2016 року, вбачається, що виконавчий напис №1567, виданий 07 серпня 2009 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10, повернуто стягувачу, - ПАТ «ПУМБ» на підставі заяви від 02 лютого 2016 року, про повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання (а.с.31-33).

В подальшому, 09 лютого 2016 року, керуючись ст.37 ЗУ «Про іпотеку» в порядку, передбаченому нормами ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ПАТ «ПУМБ» звернулось із заявою вих.№61-05-54, до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, задля проведення реєстраційних дій (а.с.112).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №52989007 від 10 лютого 2016 року, право власності на обєкт нерухомого майна, загальною площею 1420,2 кв.м., який розташований у Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, будинок, 36/4, зареєстровано за ПАТ «ПУМБ» 10 лютого 2016 року, за реєстровим №13191695 (а.с.113-114).

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_11 від 01 квітня 2016 року, позов ОСОБА_5 до ПАТ «ПУМБ», приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10, треті особи, - ОСОБА_8, Дзержинський ВДВС КМУЮ, Державна виконавча служба України Відділ примусового виконання рішень, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України. Провадження в частині позову ОСОБА_7 до ПАТ «ПУМБ», приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10, треті особи, - ОСОБА_8, Дзержинський ВДВС КМУЮ, Державна виконавча служба України Відділ примусового виконання рішень, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, продовжено в загальному порядку (а.с.122-123).

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_11 від 25 квітня 2016 року, позов ОСОБА_7 до ПАТ «ПУМБ», приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10, треті особи, - ОСОБА_8, Дзержинський ВДВС КМУЮ, Державна виконавча служба України Відділ примусового виконання рішень, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, також залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України (а.с.124-125).

Згідно ст.37 ЗУ «Про іпотеку», рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем в суді, якщо він доведе, що основне зобовязання і умови іпотечного договору не були порушені.

Тобто, тягар доказування відсутності порушення умов іпотечного договору повністю покладено на іпотекодавця, однак зі змісту та матеріалів позовної заяви не вбачається доказів належного виконання основного зобовязання і умов іпотечного договору зі сторони позивача ОСОБА_5 та громадян ОСОБА_8, ОСОБА_7, а тому суд не вбачає підстав для скасування державної реєстрації права власності ПАТ «ПУМБ» на прибудовану будівлю (новозбудовану) під літерою А-2, прибудовану до 3-х поверхової нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 36/4.

Щодо посилань позивача та його представника на те, що на адресу ОСОБА_5 не надходило жодної заяви, вимоги від ПАТ «ПУМБ» стосовно існування заборгованості за основним зобовязанням, яка підтверджена згідно норм діючого законодавства, а також наміру банку звернути стягнення на предмет іпотеки, то дані обставини суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи повідомленнями про наявність заборгованості, та необхідність її погашення, котрі було безпосередньо отримано позивачем ОСОБА_5 та громадянами ОСОБА_8, ОСОБА_7

Щодо посилань позивача та його представника на те, що винесенням головним державним виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_12 постанови від 08 лютого 2016 року, про повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання, було порушено вимоги чинного законодавства та приписи ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2015 року, якою було заборонено вчиняти будь-які виконавчі дії з приводу виконання виконавчого напису №1567, вчиненого 07 серпня 2009 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_10 за заявою ЗАТ «Донгорбанк» про задоволення вимог банку за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, - на прибудовану будівлю (новозбудовану) під літерою А-2, прибудовану до 3-х поверхової нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 36/4, то до даних показів суд також ставиться критично, оскільки повернення виконавчого напису стягувачу згідно чинного законодавства, не відноситься до дій, спрямованих на його виконання, а є лише правом стягувача.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі у звязку із їх недоведеністю.

Крім того, 22 лютого 2016 року позивачем ОСОБА_5 також було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на прибудовану будівлю (новозбудовану) під літерою А-2, прибудованої до трьох поверхової нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 36/4 (тридцять шість дріб чотири), яка належить на праві приватної власності Публічному акціонерному товариству «Перший Український ОСОБА_3», та заборони заставляти, продавати, дарувати, обмінювати, іншим шляхом відчужувати прибудовану будівлю, здійснювати щодо вказаного майна нотаріальні та реєстраційні дії, та котру ухвалою суду від 26 лютого 2016 року було задоволено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно ч.3 ст.154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Відповідно до вимог ч.6 ст.154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Суд враховуючи вищевикладене, вважає, що на теперішній час необхідність у вжитих заходах забезпечення позову відпала, а тому вони підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, та керуючись положеннями ст.ст.15, 16, 525, 526, 530, 546 ч.1, 554, 575 ч.1, 610, 632, 1054 ЦК України, ст.ст.3, 10, 57, 60, 61, 152 ч.1 п.1, 154 ч.ч.3, 6, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.7, 11, 12, 33, 37 ЗУ «Про іпотеку» (зі змінами та доповненнями), ст.ст.22, 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (зі змінами та доповненнями), суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3», третя особа, - ОСОБА_7 про визнання дій протиправними і скасування державної реєстрації права власності, - відмовити у повному обсязі.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3», третя особа, - ОСОБА_7 про визнання дій протиправними і скасування державної реєстрації права власності, на прибудовану будівлю (новозбудовану) під літерою А-2, прибудованої до трьох поверхової нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 36/4 (тридцять шість дріб чотири), яка належить на праві приватної власності Публічному акціонерному товариству «Перший Український ОСОБА_3», та заборону заставляти, продавати, дарувати, обмінювати, іншим шляхом відчужувати прибудовану будівлю, здійснювати щодо вказаного майна нотаріальні та реєстраційні дії.

Копію рішення в частині зняття арешту та заборони направити для відома та виконання до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 24 червня 2016 року.

Суддя: Н. Ю. Вікторович