Справа № 361/5702/15-ц Головуючий у І інстанції Василишин В. О.
Провадження № 22-ц/780/1239/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 03.03.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Гуль В.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини ,-

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини, який обґрунтовувала тим, що із відповідача на її користь на підставі судового рішення від 25 травня 2012 року стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом із тим, відповідач ОСОБА_3 не своєчасно сплачував аліменти, внаслідок чого періодично утворювалася заборгованість по сплаті аліментів. Станом на 01 липня 2015 року, згідно з довідкою-розрахунком, складеною державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції за № 23045, заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 13305 грн. 76 коп.

Із урахуванням уточнень позовних вимог ОСОБА_2 просила суд стягнути із ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 73 803 грн. 67 коп.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2015 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 із ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, із липня 2014 року по липень 2015 року в розмірі 856 грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказала, що суд безпідставно застосував строк позовної давності та неправильно застосував методику розрахунку суми пені.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 180, 195, 196 СК України та враховуючи положення ст.ст. 258, 261, 267 ЦК України застосував річну позовну давність.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Броварського міського суду Київської області від 25 травня 2012 року стягуються із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини доходу щомісячно, починаючи із 28 березня 2012 року й до досягнення нею повноліття 22 грудня 2029 року.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2013 року зменшено розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, із 1/3 частини доходу до 400 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи із 10 липня 2013 року й до досягнення дитиною повноліття 22 грудня 2029 року.

Задовольняючи частково позов, суд дійшов висновку, що вимоги позивача ОСОБА_2 про стягнення неустойки із відповідача ОСОБА_3 за прострочення сплати аліментів із березня 2012 року по липень 2014 року задоволенню не підлягають через пропуск строку позовної давності.

Проте, даний висновок є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону з наступних підстав.

Статтею 20 СК України передбачено, що до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст.72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу, до яких позовна давність застосовується відповідно до вимог ЦК України.

Застосовуючи норму ст. 258 ЦК України щодо наслідків спливу строку позовної давності до спірних правовідносин, суд першої інстанції не врахував, що згідно із ч. 1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу, а відтак на правовідносини, які регулюються ст. 196 СК України, не поширюється дія норм ЦК України про позовну давність.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за період з березня 2012 року по липень 2014 року у зв»язку зі спочивом строків позовної давності підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Дійшовши висновку про необхідність стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за період з липня 2014 року по липень 2015 року у розмірі 856 гривень, суд першої інстанції не врахував роз»яснення, що містяться в п. 11 Постанови Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», в якому зазначено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових чи інших майнових вимог. Враховуючи, що в порушення ст. 215 ЦПК України суд не навів у своєму рішенні розрахунку пені у сумі 856 грн., обраховував пеню не за увесь час прострочення сплати аліментів, а лише за останній рік, отже судове рішення ухвалено з порушенням процесуальних та матеріальних норм права.

З огляду на викладене, рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з ухваленням нового про часткове задоволення позову, виходячи із такого.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.1,3 ст. 181, ст. 183 СК України способи виконання обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як вбачається із копії довідки-розрахунку відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 01 липня 2015 року № 23045, станом на 01 липня 2015 року заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів становить 13 305 грн. 76 коп., однак ця довідку слід вважати недійсною відповідно до копії довідки-розрахунку відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 16 вересня 2015 року № 31476 ( а.с.11,63 зворот).

Враховуючи, що сторони мають спір щодо розміру заборгованості по сплаті аліментів, однак жодна із них не надала свого розрахунку, копії платіжних документів про сплату аліментів неможливо прочитати через їх неналежну якість ( а.с.146-150), колегія суддів виходить із того, що станом на 01 липня 2015 року заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів становить 9776 грн. 72 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 24 лютого 2016 року № 6048 ( а.с.174).

Таким чином, розрахована відповідно до вимог ст. 196 СК України неустойка від суми несплачених аліментів на утримання дитини складає:

-за березень 2012 року: 103,96х1%х31=32,24 грн.

-за квітень 2012 року: 805,66х1%х30=241,80 грн.

-за травень 2012 року: 805,66х1%х31=249,86 грн.

-за червень 2012 року: 684(1084-400)х1%х30=205,20 грн.

-за липень 2012 року: 684(1084-400)х1%х31=212,04 грн.

-за серпень 2012 року: 284(1084-800)х1%х31=88,04 грн.

-за вересень 2012 року :584(1084-500)х1%х30%=175, 20 грн.

-за жовтень 2012 року прострочення немає

-за листопад 2012 року: 584 (1084-500)х1%х30=175,20 грн.

-за грудень 2012 року прострочення немає

Всього 1379 грн. 58 коп.

-за січень 2013 року: 1173х1/х31=363,74 грн.

-за лютий 2013 року: 673,35 (1173,35-500) х1%х28=188,54

-за березень 2013 року: 1173,35х1%х31=363,74 грн.

-за квітень 2013 року: 673,35 (1173,35-500)х1%х30=202,01 грн.

-за травень 2013 року:473,35 (1173,35-700)х1%х31=146,74 грн.

-за червень 2013 року: 673,35 (1173,35-500)х1%х30=201,01грн.

-за липень 2013 року: 933,34х1%х31=289,33 грн.

-за серпень 2013 року: прострочення немає

-за вересень 2013 року: 400х1%х30=120 грн.

-за жовтень 2013 року:400х1%31=124 грн.

-за листопад 2013 року: 400х1%х30=120 грн.

-за грудень 2013 року: 400х1%31=124 грн.

Всього 2244 грн. 11 коп.

-за січень 2014 року: 400х1%31=124 грн.

-за лютий 2014 року прострочення немає

-за березень 2014 року прострочення немає

-за квітень 2014 року прострочення немає

-за травень 2014 року прострочення немає

-за червень 2014 року: 400х1%х30=120 грн.

-за липень 2014 року: 400х1%31=124 грн.

-за серпень 2014 року прострочення немає

-за вересень 2014 року: 400х1%х30=120 грн.

-за жовтень 2014 року прострочення немає

-за листопад 2014 року: 400х1%х30=120 грн.

-за грудень 2014 року немає прострочення

Всього 608 грн. 00 коп.

-за січень 2015 року: 400х1%31=124 грн.

-за лютий 2015 року прострочення немає

-за березень 2015 року: 400х1%31=124 грн.

-за квітень 2015 року прострочення немає

-за травень 2015 року : 400х1%31=124 грн.

-за червень 2015 року: 400х1%х30=120 грн.

Всього 492 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, неустойка від суми несплачених за період з березня 2012 року по липень 2015 року аліментів складає (492+608+2244,11+1379,58) 4723 грн. 69 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів не вважає правильним наданий позивачем розрахунок суми пені у розмірі 73803 грн. 67 коп. ( а.с.33-43), і не бере його до уваги, оскільки застосована позивачем методика розрахунку пені суперечить правовій позиції, висловленій Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2696цс15, згідно з якою неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

При цьому апеляційний суд виходить з того, що неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобовязань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобовязання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що відсутня вина відповідача у простроченні аліментів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів про наявність поважних причин до несплати аліментів, тому, на думку суду, слід стягувати неустойка за весь час прострочення аліментів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 315, 316, 319 ЦПК України , колегія суддів , -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2015 рокускасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_2, неустойку від суми несплачених за період з 28 березня 2012 року й по 01 липня 2015 року аліментів на утримання дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 4723 гривень 69 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді