ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/4314/16-ц
провадження № 2/753/3553/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі СЕМЕНЧЕНКО Я.А.

за участю

позивача не з'явився;

відповідача не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (далі по тексту - відповідач, ПАТ НАСК «ОРАНТА») про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 липня 2012 року на 414 км. + 770 м. а/д Бориспіль - Дніпропетровськ - Запоріжжя водій ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2) керуючи автомобілем ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зіткнення з належним позивачу на праві власності автомобілем Шкода, державний номерний знак НОМЕР_2.

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2012 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаного ДТП.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПАТ НАСК «ОРАНТА», а відповідно до направленого позивачем листа від 16 червня 2014 року відповідачем було здійснено часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 47 050,04 грн. лише 21 вересня 2015 року, позивач просить суд стягнути з нього штрафні санкції.

В судове засідання позивач не з'явилася, однак представником позивача подано заяву, в якій він позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вважав їх обґрунтованими та просив суд їх задовольнити. Крім того, просив суд розгляд даної справи проводити за його відсутністю.

Відповідач в судове засідання також не з'явився, однак його представник надав заперечення проти позовних вимог в яких просили суд відмовити у задоволенні позову та застосувати строк позовної давності в частині нарахування пені.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 липня 2012 року на 414 км. + 770 м. а/д Бориспіль - Дніпропетровськ - Запоріжжя водій ОСОБА_2) керуючи автомобілем ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зіткнення з належним позивачу на праві власності автомобілем Шкода, державний номерний знак НОМЕР_2.

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2012 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаного ДТП.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2. була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/6590775.

Частиною 3 статті 22 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом ч. 3 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» (далі по тексту - ЗУ «Про страхування») страхова виплата це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

16 червня 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про стягнення страхового відшкодування. Однак виплата страхового відшкодування у розмірі 47 050,04 грн. була проведена лише 21 вересня 2015 року. Залишок несплачених коштів у розмірі 2 439,96 грн. (49 490 - 47 050,04) станом на день розгляду даної справи відповідачем не відшкодовано.

Дані обставини встановлені рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року та рішенням Апеляційного районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року, відтак не підлягають доказуванню відповідно до статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Водночас, пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України встановлено, що до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) застосовується позовна давність один рік.

Беручи до уваги наведене та заяву представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд дійшов висновку, що до вимог про стягнення пені має бути застосовано положення п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, а тому сума пені у межах визначеного цим Кодексом річного строку позовної давності, яка підлягає стягненню становить 16 787,10 грн.

Крім того, згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, підлягає задоволенню і вимога позивача щодо стягнення штрафних санкцій у відповідності до ст. 625 ЦК України за період з 15 вересня 2014 року по 15 лютого 2016 року у розмірі 24 047,59 грн. інфляційних втрат та 3% річних у 1 538,58 грн., оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, а відтак таке зобов'язання є грошовим і у разі прострочення його виконання настає відповідальність передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись стст. 22, 29, 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 ЗУ «Про страхування», стст. 22, 258, 625, 988 Цивільного кодексу України, стст. 10, 60, 61, 88, 208, 209, 212, 218 Цивільного процесуального кодексу Украйни, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) пеню за прострочення виплати суми страхового відшкодування у розмірі 16 787 грн. 10 коп., інфляційні втрати у сумі 24 047 грн. 59 коп. та 3% річних у розмірі 1 538 грн. 58 коп., а також судовий збір у розмірі 478 грн. 11 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.