Справа №278/5144/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Баренко С. Г.,

за участю секретаря судового засідання Лабенської Л.І.,

позивача, його представника ОСОБА_1, відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Миколайивча, Камянської сільської ради ( далі ОСОБА_4) про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом її звільнення та знесення встановленого паркану та про встановлення порядку користування нею, третя особа Управління Держземагенства у Житомирському районі, зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання незаконним і скасування рішення ОСОБА_4 від 21.12.2004 року, визнання недійсним державного акту від 10.10.2005 на право власності на земельну ділянку ОСОБА_5, визнати розміри спірної земельної ділянки відповідно до часток власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 та зазначила, що вони є співвласниками житлового будинку №31, по вул. Чкалова в с. Сонячне, Житомирського району 59/100 і 41/100 ідеальних частин відповідно. ОСОБА_4 від 21.12.2004 року їй безоплатно передано у власність за цією адресою 0,25 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом серії ЖТ №146212 від 10.10.2005 року і зареєстровано в книзі записів державних актів. А також вказала, що при оформленні її права власності була допущена помилка, внаслідок якої частина належної ОСОБА_5 кімнати знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_3 Останній встановив на її земельній ділянці огорожу, чим створив перешкоди в обслуговуванні цієї частини будинку. Посилаючись на те, що сторони не знайшли згоди про умови користування спірною земельною ділянкою, просила встановити його за рішенням суду та зобовязати відповідача усунути перешкоди.

ОСОБА_3 звернувся із зустрічною заявою, просив скасувати рішення ОСОБА_4 від 21.12.2004 року і визнати недійсним державний акт ОСОБА_5 Вимоги мотивував тим, що остання отримала у дар 59/100 частин житлового будинку № 31 у ОСОБА_6, яка не була власником земельної ділянки. Інший співвласник цього будинку (41/100) за договором дарування ОСОБА_3 (ОСОБА_7М.) отримала в дар 0,15 га для обслуговування жилого будинку і ведення підсобного господарства, у подальшому за рішенням ради від 07.03.1997 року отримала на цю земельну ділянку державний акт. Свою частину житлового будинку та земельну ділянку відчужила на користь ОСОБА_3 Виходячи з встановленої норми для безоплатної приватизації земельної ділянки за цільовим призначенням обслуговування житлового будинку 0,25 га в сільській місцевості, та передачі її частини безоплатно у власність ОСОБА_8, оскаржуваним рішенням жодним чином не могло бути передано, ОСОБА_5 як одному із співвласників житлового будинку безоплатно усю передбачену законом норму. Просив також визначити розміри спірної земельної ділянки пропорційно належним сторонам частинам житлового будинку для їх обслуговування, а саме: ОСОБА_5 0,1475 га, а ОСОБА_3 0,1025 га.

Кожна зі сторін підтримала свої вимоги та заперечувала проти зустрічних.

ОСОБА_9 у вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. Але зазначив, що ОСОБА_5 оформила на себе земельну ділянку у максимально допустимому розмірі, який встановлений законом для даного виду цільового призначення земель. Погодився, що сторонам мають належати частки земельних ділянок пропорційно їх часткам у житловому будинку. Рішення про передачу ОСОБА_5 спірної земельної ділянки ОСОБА_9 відмінити не може, його може скасувати лише суд.

Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини. Суд розглядає справу у межах позовних вимог на засадах змагальності та диспозитивності.

Судом встановлено, що первісним власником житлового будинку № 31 по вул. Чкалова у с. Сонячне та всієї спірної земельної ділянки біля нього, відповідно до Державного акту на право власності на землю від 27.02.1997 року була ОСОБА_10 якій за рішенням виконкому ОСОБА_9 від 20.02.1997 було безоплатно передано у власність 0,38 га для обслуговування жилого будинку та ведення підсобного господарства (а.с.132). Ці обставини сторони визнають.

ОСОБА_10А 07.03.1997 року 59/100 ідеальних частин цього будинку №31 та земельну ділянку площею 0,23 га для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства подарувала ОСОБА_11 (ОСОБА_12М.), а решту 41/100 ідеальних частин будинку та земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства власниця передала у дар ОСОБА_8, що підтверджується договорами дарування (а.с. 112, 133).

ОСОБА_8М за рішенням ради від 07.03.1997 на дану частину земельної ділянки отримала державний акт серії ЖТ -08- 14 № 001986 від 13.07.1998 та зареєструвала у Книзі записів державних актів (а.с.98).У подальшому ОСОБА_8 відчужила свою частину житлового будинку та земельну ділянку 0,15 га без зміни цільового призначення за кадастровим номером :04:001:0418 ОСОБА_13 (а.с. 97). ОСОБА_11 ОСОБА_6) державний акт не виготовляла. Наведені обставини сторонами не заперечуються.

ОСОБА_11 (ОСОБА_6М.) подарувала належну їй 59/100 ідеальних частини житлового будинку №31 по вул. Чкалова у с. Сонячне Житомирського району ОСОБА_5 (а.с. 6).

Житловий будинок поділено в натурі, кожний зі сторін проживає у відокремленій його частині.

Право власності на земельну ділянку у ОСОБА_10 виникло за час дії Земельного Кодексу України 1991 року (із подальшими змінами до 2002 року). Статтею 67 цього ЗК було встановлено, що розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: зокрема у сільських населених пунктах - 0,25 гектара. У подальшому ця норма не змінилася. Для ведення особистого підсобного господарства громадянам надаються безоплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара.

Відчуження житлового будинку № 31 та земельної ділянки ОСОБА_10 відбулося також у цей час. Відповідно до ст.30 наведеного Земельного Кодексу при

переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході

права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів.

Доказів про припинення права власності на спірну земельну ділянку у ОСОБА_10 у порядку ст.27 ЗК суду представлено не було. Таким чином вказана ст.30 ЗК в імперативній формі передбачає автоматичний перехід права власності на земельну ділянку в разі переходу права власності на будівлю та споруду. Адже у позивача ОСОБА_5 виникло право власності і на частину спірної земельної ділянки при набутті власності на 51/100 частин житлового будинку.

У ч.1 ст.120 ЗК (в редакції 2011, чинній на час укладення договорів ОСОБА_3М.) встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Перехід права користування земельної ділянки при переході права власності на будівлю або споруду, розташовані на ній, також визначається на підставі договору (ч.2 ст.120 ЗК). Частина 4 ст.120 цього ЗК встановила, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропор¬ційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо іншого не передбачено в договорі відчуження будівлі і споруди. При цьому істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти (ч. 6 ст.120 ЗК).

Адже існує загальний принцип цілісності обєкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За наведеними нормами ЗК, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває в прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного й цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень ст.120 ЗК в поєднанні з нормою ст.125 ЗК слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності. Саме такі правові висновки з аналогічних правовідносин містяться в Постанові Верховного Суду України від 11.02.2015 №6-2цс15. Наведена правова позиція судової палати ВСУ висвітлена і в рішенні Апеляційного суду Житомирської області від 17.02.2015 у справі 22ц/776/3255 14 за однаковими правовідносинами.

Поряд з цим за оскаржуваним рішенням ОСОБА_9 від 21.12.2004 року ОСОБА_5 було безкоштовно передано у приватну власність земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га в с.

Сонячне Житомирського району. В рішенні ОСОБА_5 рекомендовано замовити державний акт на право власності на земельну ділянку. На підставі вказаного рішення ОСОБА_9 позивач виготовила державний акт серії ЖТ №146212 від 10.10.2005 року на право власності на земельну ділянку площею 0,25 г, з кадастровим номером :04:001:0023, що розташована с. Сонячне по вул. Чкалова (а.с. 6, 42). Незважаючи на те, що в рішенні та в акті не зазначена адреса спірної земельної ділянки, дослідженими матеріалами справи доведено, що вона знаходиться за адресою розташування саме житлового будинку № 31 в с. Сонячне. Ці обставини сторони не заперечують.

З висновку експерта від 12.01.2016 року за №11-Е/15 вбачається, що площа земельною ділянки ОСОБА_5 за місцем розташування вказаного будинку № 31 згідно її державного акту становить 0,2500 га, проте фактично остання користується земельною ділянкою з площею 0,2590 га. Такі розбіжності у площах обумовлюються зміщенням належної первісному позивачу частини житлового будинку на північний захід. Крім цього, частина житлового будинку ОСОБА_5 внесена в межі земельної ділянки ОСОБА_3, яка за державним актом становить 0,1500 га, а за фактичним розміром користування - 0,1611 га, оскільки частина житлового будинку ОСОБА_5 внесена в межі земельної ділянки ОСОБА_3, яка через це змістилась.

Згідно із ч.3 ст.20 ЗК, у редакції на час отримання безоплатно земельної ділянки ОСОБА_5, зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Порядку зміни цільового призначення земельної ділянки, яка перебуває у власності громадянина, затвердженим Постановою КМУ від 11.04.2002 №502, зокрема передбачено, що така зміна проводиться за заявою громадянина та виготовлення проекту відведення земельної ділянки на підставі рішення сільської ради. Такої заяви ОСОБА_5 за її свідченнями та наявної документації не подавала.

Таким чином передача ОСОБА_5 безоплатно за рішенням ОСОБА_9 від 21.12.2004 року у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку №31 у розмірі 0,25 га позбавило права ОСОБА_3 на оформлення належної йому частки цієї земельної ділянки.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови прав власності на землю. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його прав на землю, у тому числі визнання недійсними рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування. У спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки недійсними можуть визнаватися яз рішення органів самоврядування, так і державні акти, на підставі яких їх видано (Постанова ВСУ від 22.05.2013 № 6- 33ц-13).

Пленум Верховного Суду України в Постанові від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» також розяснив, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

Зважаючи на усі обставини справи в їх сукупності і взаємозвязку, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення ОСОБА_9 та Державний акт на право власності спірної земельної ділянки ОСОБА_5 є недійсними.

Частиною 1 статті 88 ЗК передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває в спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди в судовому порядку. За правилами ч.4 ст.88 ЗК учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. За дослідженими матеріалами справи для будівництва і обслуговування належної ОСОБА_5 частини будинку відповідає 0,1475 га земельної ділянки, а ОСОБА_3 - 0,1025 га. Вимоги ОСОБА_5 про захист її права у даному випадку не знайшли документального підтвердження, що є підставою для відмови у позові. Встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками є похідною вимогою.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.268 ЦК позовна давність не поширюється на вимогу власника про визнання незаконним правового акту органу самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, а тому твердження представника ОСОБА_5 про відмову у зустрічному позові за спливом строку давності суд вважає неґрунтовними. До того ж відмова у задоволенні позову за безпідставністю та спливом строку є взаємовиключними підставами.

Керуючись: ст.ст. 20, 88, 87, 120-121, 125,152 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), ст.ст. 16, 21, 268, 317, 319, 321, 328, 356, 373, 377, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 212- 215, 218 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні первісного позову відмовити у повному обсязі за безпідставністю.

Зустрічний позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення Камянської сільської ради від 21.12.2004 року про безкоштовну передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га та кадастровим номером :04:001:0023, що розташована по вул. Чкалова у с. Сонячне, Житомирського району.

Визнати недійсним державний акт серії ЖТ №146212 від 10.10.2005 року на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, з кадастровим номером :04:001:0023, що розташована у с. Сонячне по вул. Чкалова, Житомирського району з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданий на імя ОСОБА_5.

Визнати, що ОСОБА_5 відповідає 0,1475 га земельної ділянки для будівництва і обслуговування 59/100 частини належного неї на праві власності житлового будинку, господарських будівель і споруд у с. Сонячне по вул. Чкалова, 31 Житомирського району.

Визнати, що ОСОБА_3 відповідає 0,1025 га земельної ділянки для будівництва і обслуговування 41/100 частини належного йому на праві власності житлового будинку, господарських будівель і споруд у с. Сонячне по вул. Чкалова, 31 Житомирського району.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 487 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження.

На рішення, протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга, яка подається до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд.

Суддя: С. Г. Баренко