РІШЕННЯ

Іменем України

17.11.2016 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу 465/160/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 за участю третіх осіб: Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Якимів Надії Богданівни, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 за участю третіх осіб: Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Якимів Надії Богданівни, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення факту, що має юридичне значення.

В подальшому позивач свої позовні вимоги уточнив, виключивши із числа відповідачів ОСОБА_2, оскільки це є одна і та ж особа, що й ОСОБА_3, а також просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом та встановити, що вказана у рішенні Залізничного нарсуду м. Львова від 25.11.1971 року "ОСОБА_7" та вказана у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 покійна "ОСОБА_7" є однією і тією ж особою.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабця ОСОБА_7. На випадок своєї смерті вона розпорядилась своїм майном, шляхом складання заповіту на, нього, позивача, зокрема заповіла усе належне їй майно, а також належні їй на праві власності 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 із усіма господарськими будівлями, з яких: 1/5 частини житлового будинку належала покійній на підставі рішення Залізничного нарсуду від 25.11.1971 року; 1/5 частини належала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом р.№3-5468 від 23.12.2009 року, яку вона успадкувала по смерті свого чоловіка ОСОБА_8

По смерті ОСОБА_7 на нього зареєстровано спадкову справу № 55708922 , що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі № 36566068 від 08.02.2014 року.

Належність вказаних часток на праві власності покійній ОСОБА_7 підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно Інформаційної довідки № 49734376 від 14.12.2015 року та Довідки № 3/6820 від 29.05.2015 року виданої ЛОКП ЛОР «БТІ та ЕО».

Разом з тим, із даного реєстру також вбачається, що 3/10 частини спірного будинку належить на праві власності гр.. ОСОБА_2, а інших 3/10 - ОСОБА_3

В оформленні спадщини йому було відмовлено, у зв»язку із відсутністю належних правовстановлюючих документів на підтвердження права власності спадкодавця, і зокрема із-за того, що із Даних Реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається помилка прізвища спадкодавця у правовстановлюючому документі. Зокрема, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що здійснене на підставі рішення Залізничного нарсуду м. Львова від 25.11.1971 року 1/5 частки будинку належить на праві власності «ОСОБА_7», а не «ОСОБА_7».

Із тої ж самої довідки вбачається, що інших 1/5 частки будинку належить ОСОБА_7.

Оскільки встановлення факту належності правовстановлюючого документу пов»язане із спором про право власності на спадкове майно, то відповідно до правил ст.. 235 ЦПК України, просить розглянути позовні вимоги в одному провадженні та задоволити їх.

В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним в позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, подала до суду заяву, відповідно до якої не заперечує проти того аби позивач успадкував 2/5 частини будинку АДРЕСА_1, що належала покійній ОСОБА_7 і не заперечила проти визнання за ним права власності на це майно в судовому порядку, однак заперечила свій статус відповідача у даній справі за відсутності спору про право.

Третя особа - приватний нотаріус Якимів Н.Б. в судове засідання не прибула, подала заяву про слухання справи за її відсутності, у вирішенні спору поклалась на розсуд суду.

Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції в судове засідання не прибув, про причини неявки суду не повідомив. Разом з тим, суд відповідно до вимог ст.. 169 ЦПК України, проводить розгляд справи за його відсутності, проти чого сторона позивача заперечень не мали.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи,суд вважає, що уточнені позовні вимоги слід задоволити частково.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1.

На випадок своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 розпорядилась своїм майном, шляхом складання заповіту посвідченого нотаріусом Кодлубай, реєстраційний номер 375, відповідно до якого , усе своє майно, а також належні їй на праві власності 2/5 частини будинку АДРЕСА_1 разом із господарськими будівлями заповіла своєму внуку - ОСОБА_1.

По смерті ОСОБА_7 приватним нотаріусом Якимів Н.Б. за заявою спадкоємця ОСОБА_1 зареєстровано спадкову справу № № 55708922 , що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі № 36566068 від 08.02.2014 року.

Із змісту заповіту вбачається, що 2/5 частки будинку АДРЕСА_1 належали спадкодавцеві ОСОБА_7 на праві власності, зокрема : 1/5 частини житлового будинку належала покійній на підставі рішення Залізничного нарсуду від 25.11.1971 року; 1/5 частини належала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом р.№3-5468 від 23.12.2009 року, яку вона успадкувала по смерті свого чоловіка ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2.

Належність вказаних часток на праві власності покійній ОСОБА_7 підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно Інформаційної довідки № 49734376 від 14.12.2015 року та Довідки № 3/6820 від 29.05.2015 року виданої ЛОКП ЛОР «БТІ та ЕО».

Однак, із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.12.2015 року вбачається, що на підставі рішення Залізничного нарсуду м. Львова від 25.11.1971 року - 1/5 частина будинку належить на праві власності «ОСОБА_7».

Так, із рішення Залізничного нарсуду м. Львова від 25.11.1971 року у цивільній справі № 2/1889-1971 , за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано право власності на 2/5 частини будинку АДРЕСА_1.

08.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із заявою про виправлення описки у вказаному рішенні суду, однак ухвалою від 26.09.2016 року йому було відмовлено, із підстав того, що він не був стороною цивільної справи № 2-1889/1971).

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України ,суд, у порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них дані не відповідають записам вихідних документів , а установи , які видали ці документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Так, із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7.

Як вбачається із паспорту серії НОМЕР_3 виданого 23 липня 2002 року Франківським РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, такий виданий на ім"я ОСОБА_7.

Відтак, із вищенаведеного слідує, що вказана у рішенні Залізничного народного суду м. Львова від 25 листопада 1971 року «ОСОБА_7» та вказана у Свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4 від 29 серпня 2013 року покійна «ОСОБА_7» є однією і тією ж особою.

Що стосується позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування по смерті ОСОБА_7 права власності на 2/5 частини будинку по АДРЕСА_1 за заповітом, то такі задоволенню не підлягають з огляду на їх безпідставність.

Так, згідно даних Державного реєстру речових прав , а саме Інформаційної довідки № 49734376 від 13.12.2015 року та довідки № 3/6820 від 29.05.2015 року виданої ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», вбачається, що 3/10 частини спірного будинку належить на праві власності ОСОБА_2 та інших 3/10 частини будинку належить ОСОБА_3

Як встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є однією і тією ж особою, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 від 27.12.2007 року та паспортом серії НОМЕР_5 виданого 25.09.2008 року Франківським РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області.

Із викладеного встановлено, що ОСОБА_3 належить на праві власності 3/5 частини будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частини будинку від 08.12.2005 року та договору купівлі - продажу 3/10 частин будинку від 04.06.2010 року.

Як вбачається із відзиву на позову заяву від 17.03.2016 року та від 17.11.2016 року, відповідач ОСОБА_3 не заперечує проти визнання за позивачем права власності на 2/5 частини будинку по АДРЕСА_1, та вважає себе неналежним відповідачем, так як спір про право між сторонами відсутній.

Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в листі 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

Як вбачається із заяви та пояснень ОСОБА_3, вона вважає себе неналежним відповідачем, оскільки немає жодних заперечень щодо оформлення спадщини позивачем.

Будь - які інші позовні вимоги позивача до ОСОБА_3 в судовому засіданні не заявлялись, а отже відсутні підстави, передбачені ст. 1 ЦПК України щодо захисту його прав за наявності відповідача ОСОБА_3

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про визнання права власності слід відмовити з урахуванням відсутності спору та пред»явлення позову до неналежного відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 4, 8, 10, 27, 31, 60, 169, 208 - 210,212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Уточнені позовні вимоги задоволити частково.

Вважати встановленим факт, що вказана у рішенні Залізничного народного суду м. Львова від 25 листопада 1971 року «ОСОБА_7» та вказана у Свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4 від 29 серпня 2013 року покійна «ОСОБА_7» є однією і тією ж особою.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю таких.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області, через суд, що ухвалив рішення.

Суддя В. Кузь