Справа № 460/3973/15-ц
Провадження №2/460/441/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2016 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Варениця В.С.

з участю секретаря Мельник Є.Є.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові

цивільну справу за позовом Публічого акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

13.10.2015 року представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», як правонаступник Закритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 42659 грн. 89 коп., та стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 20 квітня 2004 року між ЗАТ «КБ «Приватбанк» та гр.ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу було надано кредит в сумі 3500 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до кредитного договору позичальник зобовязувався щомісячно, у визначені строки, здійснювати погашення частини кредитних коштів та відсотків, однак даних умов відповідач не виконав. Станом на 31.08.2015 року відповідач має наявну заборгованість в сумі 42659 грн. 89 коп.

В судове засідання представник ПАТ «КБ «Приватбанк» не зявився, в поданій письмовій заяві просить справу розглянути у відсутності представника позивача, заявлений позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 заявлений позов заперечив, вважає, що позовні вимоги є незаконні та безпідставні. Також в поданій заяві позивач вказує, що останній платіж на погашення заборгованості за кредитом ним було здійснено 24.12.2009 року, на час предявлення позову закінчилася позовна давність. Відповідно до чинного законодавства сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Просить в заявленому позові відмовити.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що дійсно 20.04.2004 року між ЗАТ «КБ «Приватбанк» та гр.ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу було надано кредит в сумі 3500 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Даний кредитний договір було укладено у формі договору приєднання, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг ЗАТ «КБ «Приватбанку» та наступної видачі клієнту платіжної картки.

2

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п.п.6.5, 6.6 Умов і Правил надання банківських послуг позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. У разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.

Свої зобовязання по укладеному кредитному договору позивач виконав, однак, як встановлено судом, в порушення умов укладеного договору позичальник свої грошові зобовязання по поверненню кредиту та сплату відсотків за користування кредитом належним чином не виконував.

Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання.

За умовами укладеного договору строк погашення відсотків за користування кредитом був визначений щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту в повному обємі не пізніше останнього дня місяця , вказаного на платіжній картці.

В поданій письмовій заяві, яку відповідач ОСОБА_1 підтримав під час судового розгляду, просить застосувати позовну давність і в заявленому позові відмовити.

Відповідно до вимог ст.ст.256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 чергові щомісячні платежі на погашення кредиту та відсотків за користування кредитом здійснював не регулярно, з порушенням визначених в умовах укладеного договору строків, відповідно в позивача виникало право на звернення з позовом до суду, тобто починався перебіг строку позовної давності.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 добровільно здійснив останній платіж на виконання укладеного кредитного договору 24.12.2009 року в сумі 200 гривень, визнавши свій борг перед позивачем, чим було перервано перебіг позовної давності (ч.1 ст.264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності розпочався заново і загальний строк позовної давності, враховуючи останню дату наступного чергового платежу 31.01.2010 року, закінчився 31.01.2013 року, а позов до суду представником позивача було подано 13.10.2015 року.

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Стороною позивача, незважаючи на письмову вимогу суду, не було подано доказів на заперечення спливу позовної давності чи клопотання про визнання поважними причинами пропущення позовної давності тощо.

3

Таким чином, суд визнає, що в даному спорі сплив строк позовної давності, відповідачем заявлено вимогу про застосування спливу позовної давності до даного спору, яка підлягає до задоволення, що є підставою для відмови в позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк».

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

в позові Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити, в звязку з спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Яворівський районний суд Львівської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: