Апеляційний суд Житомирської області
Справа №290/1134/15-ц Головуючий у 1-й інст. Бабич С. В.
Категорія 48 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Талько О.Б.

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначав, що 06 серпня 2011 року між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №080037 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Романівського РУЮ Житомирської області. 02 березня 2012 року від шлюбу народився син ОСОБА_3. На даний момент їх родина фактично розпалася, між ними зникло взаєморозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові. Подальше сумісне життя та збереження сімї неможливе, у звязку з чим просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Романівського РУЮ Житомирської області 06 серпня 2011 року.

15 січня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому просила стягувати з ОСОБА_1 на її користь кошти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1100 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до його повноліття. Посилається на те, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. ОСОБА_1 своїх батьківських обовязків на даний час не виконує.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 26 січня 2016 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Романівського РУЮ Житомирської області 06 серпня 2011 року актовим записом № 39. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп. судових витрат. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з 06 січня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити рішення суду в частині розміру стягнення аліментів, встановивши розмір в сумі 500 грн., в решті рішення залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідност. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно дост. 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який знаходиться на утриманні позивачки. Домовленості про утримання дитини сторони не досягли. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини на час розгляду справи в добровільному порядку не надає, хоча є працездатним, інших утриманців немає, зобов'язаний надавати таку допомогу.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції належним чином врахував матеріальний та сімейний стан сторін, їх стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів, те, що ОСОБА_1 є працездатним, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених йому щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не надав, з огляду на що, дійшов до обгрунтованого висновку про стгнення аліментів в розмірі 650 грн.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Безпідставними є посилання ОСОБА_1 на те, що він проживає з матір'ю пенсіонеркою за якою здійснює догляд, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що матір останнього перебуває на його утриманні, та є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги.

Тому, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та не впливають на правильність прийнятого рішення, оскільки суду не було надано інших доказів, на які апелянт посилається на підтвердження обставин, крім тих, на які суд послався в своєму рішенні.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді