Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4118/14-ц
Провадження № 2/553/70/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.04.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві в складі:

головуючого судді Кононенка С.Д.,

при секретарі Бобильовій А.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданою дорожньо-транспортною пригодою та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричинено внаслідок ДТП , -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо транспортною пригодою, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь кошти в сумі 75044,61 грн. матеріальної шкоди, 15000 грн. моральної шкоди та стягнути витрати на послуги адвоката в сумі 8700 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтував тим, що 19.07.2012 року о 19 год. 15 хв. на 344 км автодороги Київ-Харків відбулось зіткнення автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 30.11.2012 року ОСОБА_4 було визнано винним в скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з автотоварознавчим дослідженням ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» № 650 від 27.07.2012р. вартість відновлювального ремонту встановлена в розмірі 124044,61 грн. Страхова компанія АТ «СК «АХА Страхування» частково виплатила позивачу страхове відшкодування за цим випадком в розмірі 49000 грн. Моральну шкоду ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП було ушкоджено його здоровя та порушено стосунки з оточуючими людьми.

Ухвалою від 9 жовтня 2015 року по справі в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_5 власника автомобіля НОМЕР_2, який приймав участь в даній ДТП.

В листопаді 2015 року ОСОБА_5 подала зустрічний позов до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо транспортною пригодою, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь кошти в сумі 86005,57 грн. матеріальної шкоди та 15000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги ОСОБА_5 обґрунтувала тим, що 19.07.2012 року о 19 год. 15 хв. на 344 км автодороги Київ-Харків відбулось зіткнення автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 Згідно з постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 30.11.2012 року ДТП 19.07.2012р. сталась з вини двох осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Згідно з висновком експертного авто товарного дослідження №030113 від 01.02.2013р. вартість матеріального збитку склала 172011,15 грн. ОСОБА_5 вважає вину обох водіїв однаковою і вказала позовні вимоги до ОСОБА_3 по відшкодуванню матеріальної шкоди в розмірі 86005,57грн. Питання відшкодування частини нанесеної матеріальної шкоди ОСОБА_4 на момент подачі позову з нею врегулював. Моральну шкоду ОСОБА_5 обґрунтувала порушенням звичного способу життя та життєвих звязків.

В судовому засіданні представник позивача по первісному позову позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проти позову заперечував в частині розміру завданої матеріальної шкоди, оскільки ДТП сталось з вини обох водіїв, проти задоволення вимог по стягненню моральної шкоди заперечував у звязку з відсутністю доказів її нанесення та проти вимог по витратам послуг адвоката у звязку з їх безпідставністю та відсутністю доказів їх оплати. Представником позивача по первісному позову заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до вимог позивача по зустрічному позову.

Представник ОСОБА_5 подав до суду заяву про поновлення строків позовної давності. Представник ОСОБА_5 зустрічний позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Представник ОСОБА_3 проти зустрічного позову заперечував у звязку з відсутністю вини ОСОБА_3 в ДТП та відсутністю доказів нанесення моральної шкоди.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає первісний та зустрічний позови такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 19.07.2012 року о 19 год. 15 хв. на 344 км автодороги Київ-Харків відбулось зіткнення автомобіля НОМЕР_3. Автомобіль TOYOTA RAV 4 д.н. НОМЕР_4 на момент зіткнення перебував під керуванням ОСОБА_4, в автомобілі в цей час перебувала власник транспортного засобу ОСОБА_5 Автомобіль Мерседес-Бенц д.н. НОМЕР_5 на момент зіткнення перебував під керуванням ОСОБА_3

Обставини вказаної дорожньо-транспортної пригоди були предметом розгляду справи про адміністративне правопорушення № 1625/3203/2012, яку розглядав Полтавський районний суд Полтавської області. Постанова по цій справі винесена 30.11.2012р. та залишена в силі згідно з постановою апеляційного суду Полтавської області від 09.01.2013р. По даній справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності було встановлено обставини даної ДТП та причини її виникнення, у тому числі на підставі висновку спеціаліста.

В судовому засіданні досліджено матеріали справи про адміністративне правопорушення № 1625/3203/2012, отримані з Полтавського районного суду Полтавської області. В матеріалах справи мається висновок спеціаліста № 83 від 06.11.2012р. щодо причин ДТП, яка сталась 19.07.2012 року за участю автомобілів НОМЕР_3, копія якого долучена до матеріалів справи.

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 30.11.2012 року було встановлено, що 19.07.2012 року 0 19-15 год. автомобіль НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 виїхав з мікрорайону Левада м.Полтава на автодорогу Київ-Харків та почав маневр перестроювання спочатку з крайньої правої смуги ружу в середню смугу, а через деякий час із середньої смуги в крайню ліву. У відповідності до п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою іншою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроюватись. Цих дій ОСОБА_4 не здійснив. Як вбачається з висновку спеціаліста, з яким погоджується суд, в діях ОСОБА_4 вбачається невідповідність п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку з виникнення цієї ДТП. Автомобіль Мерседес-Бенц д.н. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_3 рухався по трасі Київ-Харків в напрямку м.Києва. У відповідності до п. 12.3 Правил дорожнього руху у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди. Таким чином, ОСОБА_3 повинен був вжити заходів шляхом гальмування для запобігання ДТП з моменту коли він мав можливість виявити, що інший транспортний засіб опиниться на смузі руху керованого ним транспортного засобу. Як вбачається з висновку спеціаліста, з яким погоджується суд, цих дій ОСОБА_3 своєчасно не здійснив, в його діях вбачаються невідповідність вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку з виникненням даного ДТП, при цьому ОСОБА_3 мав можливість уникнути зіткнення шляхом застосування не тільки екстреного гальмування, а й шляхом службового гальмування.

Таким чином, суд вбачає в діях ОСОБА_4 порушення п.п. Правил дорожнього руху України, а в діях ОСОБА_3 порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинно-наслідковому звязку з ДТП 19.07.2012р. на 344 км автодороги Київ-Харків за участю автомобілів НОМЕР_3.

У відповідності до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 30.11.2012 р., залишеній в силі постановою апеляційного суду Полтавської області від 30.11.2012р., ДТП 19.07.2012р. на 344 км автодороги Київ-Харків за участю автомобілів НОМЕР_3 сталось внаслідок порушення Правил дорожнього руху водіями цих автомобілів: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Таким чином, вина водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в даному ДТП вбачається з висновку спеціаліста № 83 від 06.11.2012р. та підтверджена постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 30.11.2012 року.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ст. п.3 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4: особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного).

Дослідивши матеріали справи у тому числі постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 30.11.2012 р. та висновок спеціаліста № 83 від 06.11.2012р. суд вважає, що ступінь вини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в ДТП, яка сталась 19.07.2012р. на 344 км автодороги Київ-Харків є різною. ДТП сталась внаслідок порушення ОСОБА_4 п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, а ОСОБА_3 п.12.3 Правил дорожнього руху України. З врахуванням цього, підлягає відшкодуванню ОСОБА_4 матеріальна шкода в розмірі 3/5 нанесеної шкоди та підлягає відшкодуванню ОСОБА_3 матеріальна шкода в розмірі 2/5 нанесеної шкоди.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль НОМЕР_6 належав ОСОБА_3 Розмір матеріальної шкоди визначається з урахуванням звіту ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» від 27.07.2012р. № 650. Згідно з вказаним звітом вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_6 складає 124044,61 грн. Позивачем за первісним позовом зазначено, що страхова компанія АТ «СК «АХА Страхування» виплатила йому 49000 грн. за даним випадком згідно з Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З урахуванням визначених часток, які підлягають відшкодуванню, з ОСОБА_4 підлягає стягненню 3/5 від заявленої в первісному позові матеріальної шкоди на користь ОСОБА_3 в розмірі 45026,77 грн.

На момент ДТП в автомобілі НОМЕР_2 перебувала ОСОБА_5 - власник цього автомобіля. Підстави для стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_5 відсутні, оскільки встановлено, що ОСОБА_4 правомірно керував автомобілем НОМЕР_2 на момент ДТП.

В частині заявлених позовних вимог первісного позову суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач обґрунтовує нанесення йому моральної шкоди переживаннями у звязку з ушкодженням здоровя, оскільки після ДТП він знаходився на стаціонарному лікуванні та порушенням нормальних життєвих звязків. В підтвердження позовних вимог позивачем надано виписку з історії хвороби про перебування на стаціонарному лікуванні з 22.11.2012р. по 08.11.2012р. та листок непрацездатності про перебування на амбулаторному лікуванні з 27.09.2012 по 18.10.2012р. Суд критично оцінює ці докази з урахуванням того, що з моменту ДТП (19.07.2012р.) до перебування на амбулаторному лікуванні минуло більше двох місяців, а на стаціонарному лікуванні трьох місяців. При цьому, діагноз в листкові непрацездатності вказаний - загальне захворювання, а у виписці з історії хвороби захворювання герпесовірусної природи. Таким чином, з наданих документів не вбачається причинно-наслідковий звязок між ДТП, яка сталась 19.07.2012р. та потребою в лікування позивача. Інших доказів в обґрунтування моральної шкоди ОСОБА_3 не надано. Оцінивши подані докази суд не вбачає підстав для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з позовної заяви та доданих документів адвокатом ОСОБА_7 надавались позивачеві правова допомога при розгляді справи про адміністративне правопорушення № 1625/3203/2012 № 3/1625/557/12, а не по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Таким чином, ці витрати не можуть бути віднесені до судових витрат в розумінні ст. 79 ЦПК України. Крім цього, позивачем не надано доказів сплати коштів адвокату ОСОБА_7

З приводу зустрічного позову суд виходить з наступного. Представник позивача по зустрічному позову подав заяву про поновлення строку позовної давності. Підставами для поновлення вказано ті обставини, що протокол про адміністративне правопорушення на місці ДТП складався стосовно ОСОБА_4, тому позивач по зустрічному позову вважала, що винний у ДТП саме ОСОБА_4 І тільки після винесення Полтавським районним судом постанови від 30.11.2012р. по справі про адміністративне правопорушення № 1625/3203/2012 і залишення її в силі постановою апеляційного суду Полтавської області від 09.01.2013р., вона взнала про наявність вини ОСОБА_3 в ДТП 19.07.2012р. Зустрічний позов подано 16.11.2015р. Оцінивши викладені в заяві про поновлення строку обгрунтування, суд визнає причини пропуску строку позовної давності поважними і відновлює строк позовної давності по вимогам ОСОБА_5до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП 19.07.2012р.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як власника автомобіля НОМЕР_6 була застрахована згідно з полісом № АВ/6311403 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт». Представник ОСОБА_5 пояснив в судовому засіданні, що вона зверталась за виплатою страхового відшкодування в дану страхову компанію, але у звязку з її банкрутством відшкодування не отримала. З полісу вбачається, що розмір відшкодування складає 50000 грн., франшиза 500 грн. Отже відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 49500 грн. повинна здійснити ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», а випадку її ліквідації Моторне (транспортне) страхове бюро України. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 030113 від 01.02.2013 р. розмір матеріальної шкоди завданої TOYOTA RAV 4 д.н. НОМЕР_4 внаслідок ДТП 19.07.2012р. складає 172011,15 грн. З урахуванням 49500 грн., які повинна відшкодувати страхова компанія залишок нанесеної шкоди складає 122511,15 грн. З урахуванням визначених часток, які підлягають відшкодуванню, з ОСОБА_3 підлягає стягненню матеріальна шкода на користь ОСОБА_5 в розмірі 49004,46 грн.

Позивач по зустрічному позову обґрунтовує порушенням нормальних життєвих звязків. В підтвердження своїх вимог ОСОБА_5 не надала належних доказів, тому зустрічний позов в цій частині залишається без задоволення.

Що стосується заяви представника позивача адвоката ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності до позовних вимог позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 та вимог представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2, що до його заяви про поновлення строку позовної давності, судом встановлено, що 16 листопада 2015 року ОСОБА_8 подала по даній справі зустрічну позовну заяву про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди завданої внаслідок вказаної ДТП. Таким чином, з дати ДТП до дати подачі зустрічного позову ОСОБА_8 минуло більше трьох років.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Поряд з цим, існують обставини, які є підставою для поновлення ОСОБА_8 строку позовної давності по вказаним вимогам.

У відповідності до ч. 5 ст. 267 якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Крім цього, в п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах по захист права власності та інших речових прав» зазначено, що за заявою позивача відповідно до частини 5 статті 267 ЦК строк позовної давності може бути поновлений, якщо його пропущено з поважних підстав.

Суд приходить до висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_5 строку позовної давності, виходячи із наступного.

Так дорожньо-транспортна пригода трапилась 19.07.2012р. На місці ДТП було складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4, тобто на той момент ОСОБА_5 не знала, що в скоєнні ДТП є вина ОСОБА_3, оскільки це не було достеменно встановлено. І тільки в результаті розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_4 судом (постанова Полтавського районного суду від 30.11.2012р.) було встановлено, що в скоєнні даного ДТП є і вина ОСОБА_3

Постанова Полтавського районного суду Полтавської області від 30.11.2012р. по справі № 1625/3203/2012 № 3/1625/557/12 набрала законної сили тільки 09.01.2013р., після розгляду Апеляційним судом Полтавської області апеляційної скарги на неї. Таким чином, до 9 січня 2013 року ОСОБА_8 не знала про наявність вини ОСОБА_3 в ДТП, яка сталась 19.07.2012р. Тобто, ОСОБА_8 взнала про можливість реалізувати своє право на відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП тільки 09.01.2013р., що є підставою для поновлення строку позовної давності по цим вимогам.

За таких обставин суд вважає поважними причини пропущення строків позовної давності ОСОБА_5 по вимогам до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричинено внаслідок ДТП та можливість його поновлення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 79, 88, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 16, ч. 5 ст. 267, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Визнати поважними причини пропущення позовної давності ОСОБА_5 по вимогам до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричинено внаслідок ДТП, поновивши строк на звернення до суду.

Позовні вимоги по первісному позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданою дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 45026 грн. 77 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 410 грн. 60 коп.

В іншій частині позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданою дорожньо-транспортною пригодою відмовити.

Позовні вимоги по зустрічному позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 49004 грн. 46 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 417 грн. 13 коп.

В іншій частині позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_9