Ухвала

іменем україни

16 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцька В.С., Гримич М.К.,

Іваненко Ю.Г. КафідовоїО.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс») звернулось до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 02 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (далі - ПАТ «Платинум Банк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір за умовами якого остання отримала кредит в сумі 10 912 грн на термін до 02 грудня 2013 року.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов'язань за вказаним кредитним договором, у останньої утворилась заборгованість, яка станом на 30 червня 2015 року становить 13 304 грн 50 коп.

Посилаючись на те, що ПАТ «Платинум Банк» відступило позивачу право вимоги за вищезазначеним кредитним договором, просив стягнути з відповідача на свою корить вищевказану суму заборгованості.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредекс Фінанс», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 02 грудня 2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 10 912 грн на термін до 02 грудня 2013 року.

В подальшому первинним кредитором - ПАТ «Платинум Банк» було відступлено право вимоги за вищевказаним кредитним договором ТОВ «Кредекс Фінанс».

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов'язань за вказаним кредитним договором, у останньої утворилась заборгованість, яка станом на 30 червня 2015 року становить 13 304 грн 50 коп.

Відповідач ОСОБА_3 подала до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що останній платіж було здійснено відповідачем 01 травня 2012 року, а з позовом ТОВ «Кредекс Фінанс» звернувся 30 червня 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів суду касаційної не може погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

У разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Висновок про правильне застосування норм матеріального права щодо позовної давності міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13.

З кредитного договору, копія якого міститься в матеріалах справи, вбачається, що сторонами погоджено графік чергових платежів, сплата яких має бути здійснена позичальником кожного другого числа місяця.

Отже, поряд з установленням строку дії договору 02 грудня 2013 року сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Відповідно до цього висновку для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Оскільки останній платіж за кредитним договором від 02 грудня 2011 року ОСОБА_3 здійснила 01 травня 2012 року, а з позовом до суду банк звернувся у липні 2015 року, то висновки судів попередніх інстанцій про звернення банку з позовом поза межами позовної давності ґрунтуються на неправильному застосуванні судами норм матеріального права.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що в разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вказана правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-157цс15, від 19 березня 2014 року № 6-20цс14,та від 06 квітня 2016 року № 6-2520цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів України.

На порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України суди не врахували норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановили та не перевірили обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не вмотивували свої висновки належним чином та дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за окремими платежами.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич

Ю.Г. Іваненко

О.В. Кафідова