Справа 165/277/16-ц
Провадження 2/165/220/16
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого Галушки О.Г.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про втрату права на користування житловим приміщенням,-

встановив:

05 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про втрату права на користування житловим приміщенням.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить квартира №14 в будинку №12, яка знаходиться по вул.Гагаріна у м. Нововолинську Волинської області. Право його власності на 2/3 частини цієї квартири зареєстровано 24 березня 2009 року, а 1/3 частина квартири належить йому на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 01 жовтня 1998 року. У вказаній квартирі зареєстровані його колишня дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 Проте, починаючи з 2013 року відповідачі не проживають за місцем реєстрації без поважних причин. Оскільки реєстрація відповідачів в спірній квартирі є перешкодою у вільному розпорядженні ним своєю власністю, а добровільно вони знятись з реєстрації не бажають, тому просить постановити рішення, яким визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою №14 в будинку №12, що по вул.Гагаріна у м.Нововолинську Волинської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та пояснив, що спірна квартира повністю належить йому на праві приватної власності. Відповідачі не проживають у вказаному житлі з 2011 року. Просить визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що

у спірній квартирі вона із сином не проживає, так як позивач вигнав їх із вказаного житла. Близько двох років тому вона забрала свої особисті речі та речі свого сина. Зазначила, що вона не має доказів того, що мала намір вселитися у спірну квартиру. З огляду на викладене, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що батько ОСОБА_2 зловживав спиртними напоями та не дозволяв йому проживати у спірній квартирі, що за адресою: вул.Гагаріна, 12/14 м.Нововолинськ Волинської області. Тому близько двох років тому вони з матірю змушені були забрати свої особисті речі із вказаного житла та на теперішній час там не проживають. Вказав, що підтвердити ці обставини іншими доказами не може. Просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення в звязку з наступним.

З копії свідоцтва про право власності на квартиру слідує, що 1/3 квартири №14 в будинку №12, що по вул.Гагаріна в м.Нововолинську Волинської області належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 (а.с.4).

Право власності ОСОБА_2 на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 лютого 2009 року, зареєстрованого 24 березня 2009 року в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» за №2044 (а.с.5,6).

Згідно довідки про склад сімї, виданої житлово-експлуатаційною конторою №3 ЖКО Нововолинської міської ради та копії будинкової книги, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9, 13-17).

Як вбачається із акту від 04.02.2016 року, складеного працівниками ЖЕК №3, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за місцем реєстрації: вул.Гагаріна, 12/14 м.Нововолинськ Волинської області не проживають з 2013 року (а.с.8).

У відповідності до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають за місцем реєстрації в квартирі №14 будинку № 12, що по вул.Гагаріна у м.Нововолинську Волинської області і не користуються житловою квартирою без поважних причин понад один рік.

Таким чином, суд вважає докази надані позивачем на підтвердження заявлених вимог переконливими, і приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без поважних причин, понад один рік не проживають в квартирі №14 будинку №12, що по вул.Гагаріна у м.Нововолинську Волинської області, а тому втратили право користування цим жилим приміщенням.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказане положення суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів в користь позивача понесених ним витрат по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст.316-319, 321, ч.2 ст.405 ЦК України, ст.ст.150, 158 ЖК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою № 14 в будинку № 12 по вулиці Гагаріна у місті Нововолинську Волинської області.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 з кожного по 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий

підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Г. Галушка