У х в а л а

ІМенем УКраїни

17 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Мостової Г.І., НаумчукаМ.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що з 29 грудня 2002 року вона перебувала у трудових відносинах із відповідачем, працюючи на посаді юрисконсульта 2 категорії. Наказом відповідача від 9 січня 2015 року № 26/вк її звільнено з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 12 січня 2015 року. Посилаючись на незаконність звільнення, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила задовольнити позов.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконним наказ директора Дніпропетровської філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком» від 9 січня 2015 року № 26/вк про звільнення ОСОБА_3, юрисконсульта 2 категорії відділу правового забезпечення Дніпропетровської філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком», з 12 січня 2015 року відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_3 на посаді юрисконсульта 2 категорії відділу правового забезпечення Дніпропетровської філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком» з 12 січня 2015 року. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 14 268 грн 96 коп. без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів. Зобов'язано публічне акціонерне товариство «Укртелеком» видати ОСОБА_3 дублікат трудової книжки без внесення запису про звільнення від 12 січня 2015 року № 19. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_3 допущено до негайного виконання.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_3 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції вважав, що звільнення ОСОБА_3 є незаконним, оскільки на час звільнення вона була тимчасово непрацездатною.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що листок непрацездатності позивачу було видано необґрунтовано, її звільнення проведено з дотриманням чинного законодавства.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Судами встановлено, що відповідно до наказу від 29 грудня 2002 року № 190-к ОСОБА_3 прийнято на роботу до публічного акціонерного товариства «Укртелеком».

Наказом № 1156/ВК від 31 грудня 2009 року з 1 січня 2010 року ОСОБА_3 було переведено до відділу правового забезпечення Дніпропетровської філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком» із робочим місцем у м. Павлограді Дніпропетровської області.

Наказом від 9 січня 2015 року № 26/вк Дніпропетровської філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком» ОСОБА_3 звільнено з 12 січня 2015 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що звільнення працівника у зв'язку із скороченням чисельності та штату не допускається в період його тимчасової непрацездатності.

На підтвердження тимчасової непрацездатності в день звільнення ОСОБА_3 надала листок непрацездатності, згідно якого вона в день звільнення 12 січня 2015 року була звільнена від роботи.

Апеляційний суд виходив із того, що листок непрацездатності виданий позивачу необґрунтовано, остання перебувала на роботі 12 січня 2015 року, тому відсутні підстави вважати її в цей день тимчасово непрацездатною.

На підтвердження висновку про необґрунтованість видачі лікарняного листка апеляційний суд послався на лист Дніпропетровського обласного відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 1 липня 2015 року та висновок за результатами клініко-експертної оцінки, складений комісією Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

Як вбачається із цього листа та висновку, для висновку про необґрунтованість видачі листка непрацездатності дають підстави записи лікаря щодо скарг, об'єктивних даних, а також відсутність методів обстеження у медичних документах ОСОБА_3, які б підтверджували встановлений діагноз та ознаки тимчасової непрацездатності.

Судом апеляційної інстанції не враховано, що записи у медичну документацію щодо скарг і об'єктивних даних, застосування методів обстеження, здійснюються лікарем і таке входить до його повноважень, що передбачено Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року № 455, Положенням про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров'я України від 9 квітня 2008 року № 189.

Дані про те, що ОСОБА_3 має якесь безпосереднє відношення до записів у її медичній документації, впливала на їх зміст чи симулювала хворобу, відсутні.

Неналежне виконання лікарем обов'язків по обстеженню хворого і веденню документації не дає підстав для висновку, що виданий уповноваженою особою листок непрацездатності не може підтверджувати тимчасову непрацездатність позивача.

Перебування хворого під час тимчасової непрацездатності на роботі може свідчити про недотримання режиму, якщо такий щодо заборони знаходитись на роботі, був встановлений лікарем.

З огляду на викладене зроблений апеляційним судом висновок про те, що ОСОБА_3 не була тимчасово непрацездатною в день звільнення є передчасним у зв'язку з чим погодитись з ним неможливо.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про відсутність у неї переважного права на залишення на роботі, невиконання відповідачем обов'язку запропонувати зайняти посади, які були вакантними з часу її попередження і до проведення звільнення, апеляційний суд, на порушення вимог цивільного процесуального законодавства, не зазначив доказів, що підтверджують наведені в рішенні апеляційного суду мотиви їх відхилення.

Допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому ухвалене ним рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук