Справа №463/717/16-ц
Провадження №2/463/930/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Головатий Р. Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

встановив:

позивач звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення з відповідачів суми боргу в розмірі 50000 доларів США та 3% річних за користування коштами за час прострочення в сумі 686,3 доларів США.

В якості забезпечення позову просить накласти арешт на нежитлові приміщення, паливна, фермокомплекс площею 1860,9, що розташовані за адресою: Львівська область, Городоцький район, с.Повітно, вул. Польова, 2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3, згідно зі свідоцтвом про право власності САЕ/555798 від 14.08.2012 року виданим Повітненською сільською радою та на нежитлову будівлю, бар площею 138,7 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, Городоцький район , с.Повітно, вул. Польова, 2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3, згідно зі свідоцтвом про право власності САЕ/555797 від 14.08.2012 року, виданим Повітненською сільською радою.

Заяву мотивує тим, що є всі підстави вважати, що відповідачі всілякими методами будуть намагатись відчужити належне їм майно, що може слугувати забезпеченням повернення відповідачами позичених у позивача коштів у сумі 50000 тисяч доларів США. Відчуження єдиного нерухомого майно, що належить ОСОБА_3 та набуте в шлюбі з ОСОБА_2 в подальшому може утруднити виконання рішення суду.

Оглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.4 Постанови від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Разом з тим, у поданій заяві та доданих до неї документах позивачем не представлено доказів на підтвердження наміру відповідачів відчужити, вказане у заяві про забезпечення позову, майно, а також не наведені обґрунтовані підстави, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, крім цього, до матеріалів позовної заяви не долучено оригіналу розписки про отримання відповідачами грошових коштів, а тому суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні ОСОБА_3 нежитлові приміщення на даний час є передчасною, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, -

ухвалив:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова протягом пяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: Р.Я. Головатий