СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/2195/16
ун. № 759/1773/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2016 року

Суддя Святошинського районного суду міста Києва розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», і просить: - визнати нечинними та скасувати накази Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 05.10.2015 року №327-к «Про введення в дію організаційної структури філії «МПРС» та від 12.11.2015 року №383-к «Про внесення змін до штатного розпису філії «МПРС» ДП «АМПУ».

Одночасно з поданням позовної заяви, позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить призупинити дію наказів Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 05.10.2015 року №327-к «Про введення в дію організаційної структури філії «МПРС» та від 12.11.2015 року №383-к «Про внесення змін до штатного розпису філії «МПРС» ДП «АМПУ».

Матеріали цивільного позову та заяви про забезпечення позову надійшли в провадження головуючого судді 05.02.2016 року.

Згідно зі ст.ст. 151, 152 ЦПК України, суд за заявою осіб, що беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до роз'яснення п.п. 2.3 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч.1 ст. 152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч.4 зазначеної статті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з п. 5 вищезазначеної постанови, у справах про захист трудових чи корпоративних прав, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов'язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов'язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Як вбачається із позовної заяви між сторонами виник трудовий спір з приводу визнання незаконними та скасування наказів про внесення змін до штатного розпису ДП «АМПУ» , а тому забезпечення позову шляхом зупинення дії наказів №327-к, №383-к являється недоцільним, оскільки таким чином фактично ухвалено рішення без розгляду справи по суті, що суперечить вимогам процесуального права.

Крім того, суд звертає увагу що оскаржувані наказі стосуються не тільки інтересів позивача, але й інших осіб, не залучених стороною у справі, що не відповідає принципу непорушності прав інших осіб у зв'язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у такий спосіб та відмову у задоволенні клопотання.

На підставі вищенаведеного,керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали направити для відома позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається через Святошинський районний суд міста Києва.

Суддя Ю.В. Семаніва