Провадження № 2/484/2499/16
Справа № 484/3454/16-ц
Ухвала

Іменем України

29.11.2016 року Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Максютенко О.А., розглянувши у м. Первомайську Миколаївської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за її позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання договору дарування удаваним правочином, -

встановив:

14.11.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання договору дарування удаваним правочином.

В заяві про забезпечення позову, просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на :

- житловий будинок по вул. Овражній 13 в м. Первомайську Миколаївської області;

- автомобіль "Toyota Prado", д/н ВЕ 7797АТ, № кузова JTEBLL25J685116579, який зареєстрований на ім'я позивачки ОСОБА_1В;

- незавершений будівництвом жилий будинок по вул. Крилова, 27 в м. Первомайську Миколаївської області.

Позивачка мотивувала свою заяву тим, що нею до суду подано позовну заяву до ОСОБА_2М про поділ спільного майна подружжя та визнання договору дарування удаваним правочином. Відповідач добровільно не бажає вирішити питання про розподіл майна, стверджуючи, що все майно належить тільки йому, так як воно зареєстроване на його ім'я, і він має намір провести його відчуження без її згоди. Посилаючись на те, що відповідно до Закону України "Про захист персональних даних " вона не може отримати та надати суду інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, про належність спірного майна відповідачеві ОСОБА_2М, просила задовольнити заяву про забезпечення позову,оскільки вважає, що неприйняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст.151 ЦПК України -суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

Частина 2 ст.151 ЦПК України передбачає, що повинно бути зазначено у заяві про забезпечення позову.

В силу ч. 3 ст.151 ЦПК України -забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а згідно ч. 5 ст.153 ЦПК України -про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Відповідно до ст.ст. 151,153 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,-єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Однак, в порушення вище зазначених норм Закону, подаючи заяву про забезпечення позову, позивачка не зазначила підстави обрання такого виду забезпечення позову, як і не обгрунтувала причини застосування заходів забезпечення позову, не вказав на ті обставини, які свідчать про те, що не прийняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Оскільки позивачка просить накласти арешт на майно, що є спільною сумісною власністю, то подаючи заяву про забезпечення позову повинна надати суду докази станом на день подання даної заяви, щодо власника майна, щодо якого просить накласти арешт.

Твердження позивачки про те, що вона не може отримати та надати суду інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, про належність спірного майна відповідачеві ОСОБА_2М є безпідставною, оскільки відповідно до Закону України "Про дежавну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" , інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків передбачених цим Законом.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки відповідача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені в зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачці слід відмовити у задоволенні її заяви про забезпечення позову, роз'яснивши їй, що вона не позбавляється права звернутись із заявою про забезпечення позову в будь який час протягом розгляду справи в суді.

Керуючись ст. ст.151-153 ЦПК України суд,

Ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання договору дарування удаваним правочином.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області, протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: