Справа №265/6507/15-ц
Провадження №2/265/133/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєва І. М.,

при секретарі Федоровій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, про встановлення факту спільного проживання на момент відкриття спадщини та визнання права на спадкування за законом, третя особа: Орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, визнання права на спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 16 липня 2013 року померла його бабуся, ОСОБА_4, яка на день смерті постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 частки зазначеної квартири, яка належала їй на праві приватної власності. Спадкоємцем за законом по праву представлення після смерті бабусі є він, оскільки проживав разом зі спадкодавцем на момент її смерті, та його брат ОСОБА_5, який був зареєстрований та проживав у даній квартирі на момент смерті бабусі, оскільки немає в живих їхнього батька ОСОБА_6, померлого 27 січня 2009 року. З 2011 року він за проханням бабусі став проживати разом з нею у вказаній квартирі, оскільки вона за станом здоровя потребувала сторонньої допомоги та догляду, а брат не доглядав за нею, не допомагав по господарству. Крім того, бабуся боялася брата, оскільки він вживав наркотичні засоби, часто був агресивним. На сімейній раді вони з матірю вирішили, що він перейде жити до бабусі. З бабусею вони проживали однією сімєю, в них був спільний бюджет, спільні витрати, він піклувався про неї та допомагав по господарству. Бабуся отримувала мінімальну пенсію, якої їй не було достатньо для придбання ліків, оплати за квартиру, та харчування. Він мав щомісячний дохід в 5000 гривень та допомагав бабусі. 04 жовтня 2014 року помер його брат. Спадкоємцем першої черги після його смерті є його дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка прийняла спадщину після смерті свого батька. У звязку з цим йому необхідно встановити факт постійного проживання разом з бабусею на день її смерті, після чого звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Просив суд встановити факт його проживання разом з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини 16 липня 2013 року, за адресою: АДРЕСА_1; та визнати за ним право на спадкування як спадкоємця за законом по праву представлення після смерті бабусі, ОСОБА_4, яка померла 16 липня 2013 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_7, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали просили їх задовольнити, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заві, в подальшому подали заяву з проханням закінчити розгляд справи справу без їх участі, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, в подальшому надала суду заяву з проханням закінчити розгляд справи за її відсутності, де зазначила, що проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації, ОСОБА_8, який діє на підставі довіреності, у звязку з зайнятістю просив дану справу розглянути без його участі, про що надав відповідну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст.259 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серія V-НО № 461277, виданого Відділом ЗАГСУ Іллічівського райвиконкому міста Жданова, ОСОБА_1 народився 18 грудня 1983 року, в графі «батьки» зазначені: батько ОСОБА_6, та мати ОСОБА_9.

ОСОБА_5 народився 07 серпня 1986 року в родині ОСОБА_6 та ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про народження серія VІ-НО № 471396, виданим Відділом ЗАГС Орджонікідзевського райвиконкому м. Жданова 26 серпня 1986 року.

Згідно свідоцтва про смерть серія І-НО № 358719, виданого Орджонікідзевським Відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції, ОСОБА_6 помер 27 січня 2009 року, актовий запис № 188.

16 липня 2013 року померла ОСОБА_4, про що було зроблено відповідний актовий запис № 900, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НО № 717656, виданим Орджонікідзевським Відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ.

На момент смерті ОСОБА_4, постійно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією особового рахунку № 084-5. Як зазначав позивач, на момент смерті ОСОБА_10, разом з нею проживали: він, ОСОБА_1, та його рідний брат ОСОБА_5

04 жовтня 2014 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НО № 799773, виданим Орджонікідзевським Відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ, актовий запис № 1351.

Як вбачається з акту від 10 серпня 2015 року, складеного працівниками ККП «УК «Східний» у присутності сусідів, ОСОБА_1, дійсно, фактично проживав у ІНФОРМАЦІЯ_3 без реєстрації з 2011 по 2013 рік сумісно з ОСОБА_10.

Підтвердження факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_4 з 2011 року та по день її смерті, 16 липня 2013 року, яка була його бабусею та потребувала сторонньої допомоги, знайшли своє відображення і в показах допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Зокрема, посилання позивача на поганий стан здоровя бабусі, ОСОБА_10, у звязку з чим він проживав разом з нею для надання допомоги, підтверджуються довідкою № 1042 від 07 вересня 2015 року, виданою головним лікарем КЗ «ЦПМСД № 5 міста Маріуполя», в якій зазначено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, перебувала на диспансерному обліку у міській поліклініці № 1, а потім в КЗ «ЦПМСД № 5» з діагнозом: церебросклероз 2 ст. з артеріальною гіпертензією. ДОА колінних суглобів. Періодично проходила курси амбулаторного лікування. Зі слів дільничного терапевта ОСОБА_13, хвора ОСОБА_10 за станом здоровя потребувала сторонньої допомоги, пересувалась в межах приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За змістом ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом мають особи, зазначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших сторін, які мають значення для справи.

Ці дані, як передбачено приписами ч. 2 ст. 57 ЦПК України, встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Таким чином, факт спільного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 на день її смерті, 16 липня 2013 року, підтверджено як матеріалами справи, так і показами свідків.

Отже, відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позивач вважав, що він фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_10, адже постійно проживав з нею однією сімєю.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 14 жовтня 2004 року, квартира АДРЕСА_2, на праві приватної спільної сумісної власності належала ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4.

Згідно інформаційних довідок № 1413/01-09 від 05 жовтня 2015 року та № 1435/02-14 від 06 жовтня 2015 року, наданих Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою, у провадженні нотаріальної контори знаходиться спадкова справа № 761/2009 року до майна померлого 27 січня 2009 року ОСОБА_6, після смерті якого спадщину прийняли матір померлого, ОСОБА_10, та син померлого, ОСОБА_5, За договором про поділ спадкового майна, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_5, ОСОБА_5 відійшла у власність 1/3 частина квартири АДРЕСА_2; автомобілі марки Мазда, Дача; мотоцикл з боковим причепом марки ІЖ-6.11801, а ОСОБА_4 прості іменні акції ВАТ «Азов». Спадкова справа до майна померлої 16 липня 2013 року ОСОБА_4, в провадженні нотаріальної контори відсутня.

Відповідно до правових позицій, висловлених Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, яке було обговорено та взято до відома на засіданні Пленуму 01.03.2013 року, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожної обставини справи окремо, а також достатність та їх взаємний зв'язок в сукупності, суд вважає, що вказаний позов підлягає частковому задоволенню, оскільки наведена сукупність обставин справи підтверджує фактичне проживання позивача ОСОБА_1 з померлою бабусею, ОСОБА_4, на момент її смерті 16 липня 2013 року, за адресою: АДРЕСА_3, на підставі чого він вважається таким, що фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_14 Отже, для юридичного оформлення зазначеної спадщини, позивачу необхідно звернутись до нотаріуса з заявою для отримання свідоцтва про право на спадщину, що виключає необхідність додаткового визнання за ним права на спадкування за законом по праву представлення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1221, 1268-1270, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, про встановлення факту спільного проживання на момент відкриття спадщини та визнання права на спадкування за законом, третя особа: Орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради задовольнити частково.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, постійно проживав зі спадкодавцем, ОСОБА_4, яка померла 16 липня 2013 року, на час відкриття спадщини 16 липня 2013 року, за адресою: АДРЕСА_3.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.М. Міхєєва