У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Ситнік О.М.,
Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_6, заінтересована особа - Четверта харківська державна нотаріальна контора та ОСОБА_8, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 - на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою, у якій просив встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем.

Обґрунтовуючи свою заяву, зазначив, що його мати ОСОБА_10 та батько ОСОБА_11 проживали разом у АДРЕСА_1. У зв'язку з похилим віком та станом здоров'я він надавав їм допомогу по домашньому господарству та здійснював за ними догляд.

Після смерті батька ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, він постійно проживав з матір'ю до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2.

У квартирі АДРЕСА_1 весь час доки він постійно проживав з матір'ю, проживала і його донька ОСОБА_8 разом зі своєю сім'єю.

Після смерті ОСОБА_11 відкрилася спадщина на квартиру, однак оформити свої права на спадщину він не може, оскільки не був зареєстрований у квартирі.

У зв'язку з постійним проживанням з матір'ю, він вважав себе таким, що прийняв спадщину, і не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Після звернення до нотаріуса з метою оформити спадщину, 26 жовтня 2015 року він отримав відповідь від в.о. завідувача Четвертої харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_12, в якій зазначено, що через відсутність документів на підтвердження факту його постійного проживання разом з матір'ю на момент відкриття спадщини, нотаріальна контора не має можливості завести спадкову справу, оформити спадщину, тобто видати свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду. Встановлення даного факту потрібно для оформлення спадщини.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 січня 2016 року, у задоволенні заяви ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_9, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким його заяву задовольнити.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_13 від 26 лютого 2016 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано цивільну справу.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 серпня 2016 року № 181/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді ОСОБА_13, у результаті чого 21 вересня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ситнік О.М.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Судами встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є батьками ОСОБА_6 (а. с. 8).

ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 12).

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 7).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 вересня 2013 року ОСОБА_10 належала квартира АДРЕСА_1 (а. с. 12).

Позивач звертався до Четвертої харківської державної нотаріальної контори з метою оформити спадщину.

Листом Четвертої харківської державної нотаріальної контори від 26 жовтня 2015 року ОСОБА_6 була надана відповідь, що після смерті ОСОБА_10 спадкова справа не заводилася, до нотаріальної контори протягом шести місяців із заявами ніхто не звертався. Зазначено, що протягом шести місяців він до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернувся, не зареєстрований разом зі спадкодавцем, тому спадщину не прийняв, у зав'язку з чим нотаріальна контора не має можливості завести спадкову справу, оформити спадщину, тобто видати свідоцтво про право на спадщину. Рекомендовано ОСОБА_6 звернутися до суду (а. с. 21).

Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, суди керувалися тим, що ОСОБА_6 у силу вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України необхідно звернутися до суду з позовом про визначення йому додаткового строку на прийняття спадщини.

З такими висновками судів погодитися не можна з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Таким чином, висновки судів про те, що ОСОБА_6 не може звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не ґрунтуються на вимогах закону, ні судом першої, ні апеляційної інстанції, не встановлено обставин справи, а саме, чи проживав заявник зі спадкодавцем на час смерті, не досліджено наданих заявником доказів, тобто заява фактично по суті не розглянута, тому судові рішення мають бути скасовані з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343−345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 січня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Дем'яносов
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак