Ухвала

іменем україни

21 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого товариства «Тиком» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Харківська міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого товариства «Тиком», від імені якого діє Макаров ВіталійІванович, на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 2 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче товариство «Тиком» (далі - ТОВ НВТ «Тиком») звернулось з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення за свій рахунок самочинно побудованої прибудови або уповноважити на це позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 8 квітня 2002 року між виконавчим комітетом Харківської міської ради Харківської області та ТОВ НВТ «Тиком» укладено договір оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0549 га строком до 31 грудня 2022 року.

ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_2.

Оскільки ОСОБА_3 самочинно здійснив добудову до належної йому на праві власності квартири та зайняв частину земельної ділянки, яка передана у користування позивача, просив задовольнити позов.

22 серпня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір довічного утримання, за умовами якого останній набув право власності на зазначену квартиру.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 2 квітня 2014 року замінено первісного відповідача ОСОБА_3 на належного - ОСОБА_1

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 2 липня 2015 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ НВТ «Тиком», від імені якого діє Макаров В.І., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною 1 ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Судами встановлено, що відповідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_2, виданого комунальним підприємством «Хрківське міське бюро технічної інвентаризації» 9 серпня 2013 року, вона складається з двох кімнат житловою площею 24,5 кв.м, кухні площею 12,2 кв.м, вбиральні (сполученої) 0,8 кв.м, ванної кімнати 2,9 кв.м, коридору та гардеробної, загальна площа квартири - 84,1 кв.м.

22 серпня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір довічного утримання, за умовами якого ОСОБА_1 набув у власність квартиру АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костенко С.А. 24 жовтня 2002 року за реєстровим номером 7152, зареєстрованого комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 31 жовтня 2002 року за реєстровим номером 66529.

Згідно з п.п. 1.4 п. 1 цього договору вказана квартира складається в цілому з двох житлових кімнат, житлова площа квартири 24,5 кв.м, загальна площа 84,1 кв.м., що відповідає характеристикам квартири, вказаним у технічному паспорті, який виданий у серпні 2013 року.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Суди попередніх інстанцій вірно встановили характер спірних правовідносин та норму права, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено, що прибудова до квартири відповідача є самочинним будівництвом, а порядок набуття права власності на квартиру і його реєстрація у комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» проведені з порушенням вимог чинного законодавства, у зв'язку із чим дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ТОВ НВТ «Тиком».

Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, їх висновки доводами касаційної скарги не спростовані, тому касаційна скарга відповідно до положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України підлягає відхиленню, а судові рішення - залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого товариства «Тиком», від імені якого діє Макаров ВіталійІванович, відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 2 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко

Судді: О.В.Кадєтова

Г.І.Мостова