Борівський районний суд Харківської області
справа: № 614/897/16-ц
провадження: 2/614/338/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

05.12.2016 р. Борівський районний суд Харківської області в складі судді Гуляєвої Г.М. розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Борівського районного суду з позовною заявою, в якій вказала, що 16 грудня 1995 р. між нею та відповідачем по справі ОСОБА_2 відділом ВРАЦС Борівського РУЮ був зареєстрований шлюб.

Від спільного проживання 26 листопада 1996 р. у них народився син ОСОБА_3.

В подальшому їхнє спільне життя не склалося і 22 жовтня 2008 р. шлюб між сторонами був розірваний. Син ОСОБА_4 залишився проживати разом з позивачем і відповідно знаходився і до теперішнього часу знаходиться на її утриманні.

ОСОБА_5 був неповнолітнім, позивачу було набагато легше його утримувати, оскільки вони проживали в будинку її батьків, вели домашнє господарство.

Відповідач матеріально не допомагав, хоча мав можливість, але тільки обіцяв.

26 листопада 2014 р. їхньому синові виповнилося 18 років. На даний час він являється студентом Харківського національного автомобільно-дорожнього університету з денною формою навчання на контрактній основі.

Згідно укладеного договору №15ЕП/47П від 3 жовтня 2016 р., між сином позивача та навчальним закладом в особі ректора, за навчання необхідно сплачувати 9 040 грн. щорічно; син проживає в гуртожитку, за який необхідно сплачувати більше 4000 грн. за навчальний рік. Крім того, його потрібно одягати, давати кошти на харчування, придбання навчальних посібників і т.п.

Позивачу дуже важко матеріально самій все це оплачувати, але вона не може відмовити синові в отриманні вищої освіти. Їй доводиться постійно просити своїх батьків надавати матеріальну допомогу.

При обставинах, які склалися, позивач змушена звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина, так як в добровільному порядку батько виконувати свій обовязок відмовляється.

Позивач вказує, що відповідач працює вахтовим методом, отримує належну заробітну плату, крім того, у нього є земельний пай, за який він отримує дивіденди, тому вважає, що він має можливість надавати синові матеріальну допомогу на термін навчання.

Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років щомісячно.

В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач в судове засідання надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до вимог ст.158 ЦК України

Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3, ОСОБА_2 дійсно являється його батьком (а.с.8); згідно довідки за вих. №34/896 від 08 листопада 2016 р. ОСОБА_3 є студентом 2 курсу факультету Управління та бізнесу Харківського національного автомобільно-дорожнього університету; денна форма навчання з 01.09.2016 р. по 31.08.2017 р.; навчається на основі: контракт; закінчення навчання: 31.08.2017 р. (а.с.9).

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищається судом.

Водночас відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу .

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У відповідності ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до закінчення навчання, так як добровільно відповідач коштів на утримання сина, який продовжує навчання, не дає, але може надавати таку допомогу. Тому позов підлягає до задоволення, з урахуванням матеріального становища відповідача і того факту, що термін закінчення навчання сина наступає раніше ніж 23 роки.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.10,11,ч.2 ст.197,212-215,223 ЦПК України, на підставі ст.ст.199,200 Сімейного Кодексу України , суд ,-

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2, 01.06.1975 р.н, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає: с. Копанки вул. Трудової Слави, б.25, Борівського р-ну Харківської області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до закінчення навчання 31 серпня 2017 р., але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за надання правової допомоги в сумі 380,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Борівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Гуляєва Г. М.