СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8221/16-ц

пр. № 2/759/4019/16

10 листопада 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді - Семанівої Ю.В.

за участю секретаря - Ярмощук К.А.

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ПАТ «Страхова компанія Скайд» про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась з зазначеним позовом до суду, в якому просить стягнути солідарно з ПАТ «Страхова компанія Скайд» та ОСОБА_4 на свою користь 8 876 грн. 64 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, 99 грн. 75 коп. витрат за послуги СТО, 551 грн. 21 коп. судових витрат, а всього 9 527 грн. 60 коп.

В поданому до суду позові позивач посилається на те, що 29.10.2015 року з вини відповідача ОСОБА_4 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено транспортні засоби марки «Хюндай» державний номерний знак НОМЕР_1 та «ФАВ міні» державний номерний знак НОМЕР_2. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова набрала законної сили 04 січня 2016 року. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача було пошкоджено та спричинено матеріальну шкоду в розмірі 8 876 гр. 64 коп., що підтверджується рахунком-фактурою № ПА-03101 від 26 квітня, складеного в ТОВ Паритет». Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПАТ «Страхова компанія Скайд» згідно полісу №АІ/4487711 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач 02 лютого 2016 року подав заяву в ПАТ «Страхова компанія Скайд», якою просив відшкодувати матеріальний збиток. Заяву про настання страхового випадку позивачем було подано 02.02.2016 року. Однак, страхове відшкодування позивач не отримала, а 09 червня 2016 року їй стало відомо, що ПАТ «Страхова компанія Скайд» позбавлена ліцензії на здійснення страхової діяльності. Враховуючи вищевикладене посилаючись на доведеність майнової шкоди, позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі.

Позивач в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважає позовні вимоги, висунуті до його довірителя необґрунтованими, оскільки цивільну відповідальність ОСОБА_4. було застраховано у відповідному порядку, що означає, що відшкодування шкоди, отриманої внаслідок ДТП повинно здійснюватись страховою компанією. Також представником відповідача було подано заяву про залучення співвідповідачем Моторно транспортне страхове бюро України. На що представнику було роз'яснення положення ст.33 ЦПК України щодо виключного права позивача на залучення у справі співвідповідача.

Відповідач ПАТ «СК «Скайд» до суду не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили (а.с. 26, 30, 31, 35, 41, 45).

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, у т.ч. самостійно обирати спосіб захисту свого права.

Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 3,4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, а також сприяти особам, які беруть участь у справі у здійсненні ними їхніх прав. Тобто, процесуальний закон покладає на суд обов'язок сприяти сторонам у здійсненні ними їх прав, а не вчиняти дій, спрямованих на реалізацію ними їх прав, зокрема, в обранні ними способу захисту своїх прав.

Судовим розглядом встановлено, що 29.10.2015 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «ФАВ міні», державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Берковецькій, 6-а в м. Києві перед початком руху не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить позивачеві на праві приватної власності, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 11).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача було пошкоджено та спричинено матеріальну шкоду в розмірі 8 876 гр. 64 коп., що підтверджується рахунком-фактурою № ПА-03101 від 26 квітня 2016 року, складеного в ТОВ Паритет» (а.с. 19).

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПАТ «Страхова компанія Скайд» згідно полісу №АІ/4487711 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач 02 лютого 2016 року подала заяву в ПАТ «Страхова компанія Скайд», якою просила відшкодувати матеріальний збиток. Однак, страхове відшкодування позивач не отримала, а 09 червня 2016 року позивачеві стало відомо, що ПАТ «Страхова компанія Скайд» позбавлена ліцензії на здійснення страхової діяльності (а.с. 19).

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України. шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.ст. 3, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз'яснено у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

З огляду на викладені обставини, враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та роз'яснення вищої судової інстанції, вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідача ОСОБА_4. матеріальної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПАТ «СК «Скайд» і визначений позивачем розмір відшкодування матеріальної шкоди, знаходиться в межах встановленого полісом обов'язкового страхування ліміту відповідальності страховика.

Згідно з ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Ст.60 ЦПК України на сторони покладено обов'язок по доведенню обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка відповідно передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог в частині обґрунтування матеріальної шкоди.

Оскільки відповідачами не надано доказів на підтвердження іншої суми завданої матеріальної шкоди, суд приймає до уваги рахунок-фактуру №ПА-03101 від 26 квітня 2016 року , складеного в ТОВ Паритет» (а.с. 19).

Таким чином позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 8 876 грн. 64 коп. є доведеними та підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд виходить при вирішенні спору по суті з доказів, що є в матеріалах цивільної справи, та наданих сторонами.

Щодо відшкодування витрат за послуги СТО в розмірі 99,00 грн, що просить відшкодувати позивач, слід зазначити, що такі витрати не передбачені чинним законодавством, оскільки не віднесені до фактичних витрат, а є наслідком виконаних робіт, окрім того, позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження суми, сплаченої СТО у взаємозв'язку з вказаною дорожно транспортною пригодою. У зв'язку з наведеним, зазначені вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ПАТ «Страхова компанія Скайд» на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, який сплачено позивачем за подання позову до суду, що підтверджується долученим до справи платіжним дорученням (а.с.1) у розмірі 551,21 грн.

На підставі ст.ст. 386, 1166, 1177 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 15, 30, 57-60, 64, 88, 158, 208, 209, 212-215, 224-226, 228, 233 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ПАТ «Страхова компанія Скайд» про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія Скайд» (м. Київ, вул. Борщагівська, 145, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3) у відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті пошкодження транспортного засобу 8 876 грн. 64 коп..

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія Скайд» (м. Київ, вул. Борщагівська, 145, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3) у відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору 551, 21 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Семаніва