У х в а л а

іменем україни

21 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі державного концерну «Укроборонпром» та державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник» до ОСОБА_1, відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державне підприємство «Інформаційний Центр» Міністерства юстиції України, про визнання недійсними електронних торгів та застосування наслідків недійсності правочину за касаційною скаргою першого заступника військового прокурора Центрального регіону України на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року заступник військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі державного концерну «Укроборонпром» та державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник» звернувся з позовом до ОСОБА_1, відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державне підприємство «Інформаційний Центр» Міністерства юстиції України, про визнання недійсними електронних торгів та застосування наслідків їх недійсності.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року, позовну заяву заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі державного концерну «Укроборонпром» повернуто заявнику, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права, і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Так, питання участі у цивільному процесі органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб визначено ст. 45 ЦПК України.

З метою представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів (ч. 2 ст. 45 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора України або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Обставини на які посилався заступник військового прокурора у позові, суди обґрунтовано визнали такими, що не підтверджують неможливість самостійного звернення вказаних державних компаній до суду за захистом відповідних справ, свобод чи інтересів.

Зі змісту позовної заяви суди попередніх інстанцій правильно встановили, що заступник військового прокурора Центрального регіону України звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі двох державних компаній.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що заступник військового прокурора Центрального регіону України звернувся до суду з позовом в інтересах державних компаній, що суперечить ст. 23 Закону країни «Про прокуратуру», дійшов обґрунтованого висновку про повернення заяви, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року та ухвала Апеляційного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року постановлені з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргупершого заступника військового прокурора Центрального регіону України відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова