Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Григоренко М.П., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку, пені, відсотків та інфляційних збитків,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 вересня 2016 року позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку, пені, відсотків та інфляційних збитків, витрат на правову допомогу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6 049,01 грн величини втрати товарної вартості як складову частину матеріального збитку, що не покривається страховим відшкодуванням.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування, відсотків за використання коштів, збитків від інфляції відмовлено.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 та ТзДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» витрат на правову допомогу відмовлено.

Вирішено питання про розподіл страхових виплат.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі в частині відмови у стягненні пені, відсотків та інфляційних збитків позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вказує на його незаконність, оскільки рішення суду постановлена з порушенням норм матеріального права. Судом неправильно визначено, що прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 14 642,25 грн. ТДВ СК «Альфа-Гарант» розпочалося з 16 квітня 2013 року, а тому й перебіг строку позовної давності щодо звернення позивача до суду з вимогою про стягнення пені розпочався з вказаної дати. Зазначає, що неустойка (штраф, пеня) підлягає стягненню за кожен день прострочення виконання зобовязання, тому строк позовної давності обчислюється щодо кожного дня прострочення страхового відшкодування окремо з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла протягом періоду за який нараховується пеня. Вказує, що оскільки відповідачем здійснено виконання зобовязання в розмірі 14 642,25 грн. лише 29 лютого 2016 року, то до стягнення на його користь підлягає пеня в сумі 7 204,79 грн.

Судом не враховано, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» має перед позивачем не деліктне, а договірне зобовязання по договору страхування. Зазначає, що оскільки зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Просить рішення суду в оскаржуваній частині змінити та ухвалити нове рішення , яким повністю задовольнити позовні вимоги.

В запереченні на апеляційну скаргу представник відповідача вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

Представник ТзДВ СК "Альфа-Гарант " в судове засідання апеляційного суду не з'явився, причини неявки суд не повідомив, однак подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату та просив постановити ухвалу про участь представника відповідача в режимі відеоконференції. В задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено, оскільки таке клопотання подано в день судового засідання, що не відповідає ч.2 ст.158-1 ЦПК України.

В частині задоволених позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржене, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24 жовтня 2008 року апеляційним судом не перевіряється.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до страхової компанії про стягнення пені суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено річний строк позовної давності звернення до суду щодо стягнення пені, а положення ч.2 ст.625 ЦК України не поширюються на дані правовідносини.

Проте погодитись з таким висновком суду колегія суддів не може.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Тобто, застосування строку позовної давності в один рік щодо стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається окремо за кожен день, за який вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Правова позиція Верховного Суду України у постанові №6-116 цс13 від 06.11.2013 року.

Враховуючи наведене Апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та стягнення пені за кожний день прострочки виконання зобовязання .

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 04 січня 2013 року з вини відповідача ОСОБА_4сталась дорожньо-транспортна пригода в результаті чого, автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 була застрахована за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30.11.2012 року у ТДВ СК «Альфа-Гарант».

16.04. 2013 року позивач отримав страхове відшкодування в сумі 11355,51 грн.

Оскільки між потерпілим та страховиком не було досягнуто згоди щодо розміру страхового відшкодування, остаточний розмір відшкодування був встановлений та стягнутий з ТзДВ СК «Альфа-Гарант» рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 25 вересня 2015 року в сумі 14642,25 грн.

Вказана сума виплачена позивачу 29 лютого 2016 року.

Покликаючись на рішення Апеляційного суду позивач просив суд стягнути на його користь із Страхової компанії в межах строку позовної давності пеню за період з 22.03.2015 року по 28.02.2016 року, інфляційні та 3% річних за період з 16.04.2013 року по 29.02.2016 року в сумі 11 795,06 грн.

Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка діяла на час спірних правовідносин, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

За умовами ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Відповідно до вимог ст.124 Конституції України та ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили є обов'язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб, громадян і підлягають виконанню на всій території України.

На виконання вказаного рішення Апеляційного суду від 25 вересня 2015 року позивачу виплачено 14642,25 грн. 29 лютого 2016 року.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 п.3 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити виплату у строк встановлений договором.

Стаття 992 ЦК України встановлює відповідальність страховика, який у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до ч. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Стаття 625 ЦК України встановлює обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України згідно постанови №6-927цс16 від 01.06.2016 року та №6-49цс 12 від 06.06.2012 року зазначено про те, що зобов'язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549 - 550 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Оскільки рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 25 вересня 2015 року було визнано обовязок відповідача про виплату на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 14 642,25 грн., які були сплачені позивачу лише 29.02.2016 року, тому перебіг строку для нарахування пені, визначеної п.36.5 ст.36 Закону, інфляційних втрат та 3% річних розпочався з моменту вступу вказаного рішення в законну силу, оскільки саме цим рішенням було встановлено відповідальність Страховика, розмір матеріального збатку та розмір страхового відшкодування.

Таким чином, за прострочення виконання зобовязання підлягають стягненню на користь позивача з відповідача пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, інфляційні втрати та 3% річних за період прострочення виконання зобов'язання, а саме з 25.09.2015 року (день набуття рішенням Апеляційного суду законної сили) по 29.02.2016 року.

Так, у відповідності до абз.4 п.36.2 ст.36 вказаного Закону передбачено, що якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Таким чином, період прострочення виплати становить 156 днів, а саме з 25.09.2015 року по 29.02.2016 рок року, за який необхідно стягнути обраховані позивачем виплати, а відтав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до розміщеної на офіційному сайті Національного банку України інформації, облікова ставка НБУ за вказаний період становила з 25.09.2015 - 28.02.2016 року становила 44,0 %, а відтак сума пені складає 2753,55 грн.

Сума інфляційних втрат за 156 днів за цей же період становить 530,29 грн., виходячи з таких розрахунків:

індекс інфляції за вересень 2015 року - лютий 2016 року становить 1,11435 ( 102,30%*98,7%*102,00%*100,70%*100,90%*99,60%);

сума боргу з врахуванням інфляційних становить 15260,92 грн. (1,11435* 14642,25 грн.) ;

інфляційні за перід з 01 вересня 2015 року по 29 лютого 2016 року (182 к.д.) становлять 618,67 грн. (15260,92 грн. 14 642,25 грн.);

інфляційні за перід з 26 вересня 2015 року по 28 лютого 2016 року - 530,29 грн. (618,67 грн. /182 к.д. *156 к.д. прострочення).

Сума 3% річних за цей же період становить 187,74 грн. (14642.25 грн. *3% : 365 *156 = 187,74 грн.)

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»а користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 103,02 грн.

Враховуючи, що рішення суду в оскаржуваній частині постановлене з порушенням норм матеріального права воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, ст. ст. 526, 988, 992, 625 ЦК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 вересня 2016 року в частині відмови у стягненні пені, відсотків та інфляційних збитків скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_3 про стягнення пені, відсотків та інфляційних збитків задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 2753,55 грн., інфляційні в розмірі 530,29 грн., три відсотки річних в розмірі 187,74 грн., а всього в сумі - 3 471 (три тисячічитириста сімдесят одна) гривень58 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог в цій частині відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 103,02 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий:

Судді: