Справа № 464/5961/16-ц
пр.№ 2/464/1670/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2016 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої Бойко О.М.

при секретарі Кравс С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом, уточнивши вимоги якого просить стягнути солідарно з відповідачів в її користь 841 914 грн. заборгованості за договором позики від 01 червня 2009 року та 6890 грн. судових витрат. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 01 червня 2009 року позичила відповідачці ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 29 000 євро, які вона зобовязувалась повернути в сумі 31 030 євро через місяць. 15 січня 2009 року відповідачка повернула їй 100 євро. Згідно ст.65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджається майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Таким чином, у результаті отримання в позику грошових коштів для використання на споживчі цілі, боргові зобовязання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина. Оскільки відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання не виконала, вказані кошти нею не повернуті, у звязку із чим просить стягнути солідарно з відповідачів 841 914 грн. заборгованості за договором позики від 01 червня 2009 року.

Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву в якій позов підтримала в повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявки в судове засідання суду не повідомили, тому згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу заочно у їхній відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 червня 2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого відповідач позичила у позивачки кошти в сумі 29 000 євро, які зобовязалась повернути строком до одного місяця в сумі 31030 євро. Однак, взяті на себе зобовязання у визначений строк не виконала та отримані кошти не повернула. Лише 15.01.2015 року відповідачка повернула позивачу 100 євро. Відтак, на даний час зобовязання за договором позики відповідачем ОСОБА_2 у повному обсязі не виконані.

Згідно ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Згідно ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

З огляду на, те, що відповідачем ОСОБА_2 було прострочено виконання грошових зобовязань перед позивачем, не виконано такі у встановлений строк, з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 01 червня 2009 року в розмірі 841 914 грн. (в межах заявлених позовних вимог), що еквівалентно 30 930 євро.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню понесені позивачем судові витрати в сумі 6890 грн.

Вимога про стягнення суми позики з відповідача ОСОБА_3 не підлягає до задоволення з огляду на наступні обставини.

Згідно ч.4 ст. 65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 статті 60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Проте, всупереч зазначених вимог, позивачем не надано суду жодних доказів в підтвердження факту перебування відповідачів у зареєстрованому шлюбі на час укладення договору позики чи на даний час, та доказів в підтвердження того, що позика надавалась на потреби сімї.

З огляду на те, що ОСОБА_3 не є ні позичальником, ні поручителем за договором позики від 01 червня 209 року, зважаючи на відсутність даних про перебування відповідачів у шлюбі, а також про отримання позики на потреби сім»ї, суд вважає, що ОСОБА_3 не може нести відповідальність за даним договором позики, а тому позов в цій частині не підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст.526, 530, 599, 625, 1046, 1049 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 11, 33, 60, 79, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України,суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 841 914 (вісімсот сорок одну тисячі девятсот чотирнадцять) грн. заборгованості за договорами позики від 01 червня 2009 року та 6890 грн. судових витрат.

В решті позову - відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідача про перегляд заочного рішення, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана позивачем до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуюча Бойко О. М.