Справа № 203/4218/16-ц
29 листопада 2016 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:
Головуючого-судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Булеці А.В.
за участю позивача - ОСОБА_1
представника позивача - ОСОБА_2
третьої особи - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-
В судовому засіданні позивач та його представник, а також третя особа - ОСОБА_3 позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_4 та третя особа - ОСОБА_5 в судові засідання не з'явились, про причини своєї неявки не повідомили.
Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, думку позивача та його представника, судом у відповідності до ст.ст.169.224 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1, а також його дружина ОСОБА_3 та неповнолітня донька ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_1.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4
21.04.2016 року та 04.08.2016 року сталось залиття квартири АДРЕСА_1, про що працівниками балансоутримувача будинку було складено відповідні акти від 09.05.2016 року та 15.08.2016 року.
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що залиття квартири сталось з розташованої поверхом вище на їх квартирою квартири №39, власником якої є відповідач.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.
Відповідно до пп.4,6,8 ч.2 ст.20 вказаного Закону власник зобов'язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.
Згідно ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов'язує.
Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ч.1 ст.190 ЖК України підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об'єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду.
Аналізуючи зазначені вище положення закону та дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду знайшов підтвердження факт залиття квартири АДРЕСА_1 з розташованої поверхом вище квартири №39, власни- ком якої є відповідач.
Останній на неодноразові виклики до суду не з'явився та доказів на спростування позовних вимог не надав.
Оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування, суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат за проведення оцінки вартості заподіяних збитків в сумі 1000 грн., понесення яких підтверджено оглянутим в судовому засіданні договором між позивачем та ПП «Промекспертсервіс» та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 22.08.2016 року.
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом.
Суд вважає доведеним, що внаслідок залиття належної позивачу квартири з вини відповідача, йому було заподіяно моральну шкоду, що полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, що є значним та змусило позивача нести необов'язкові та непередбачувані матеріальні витрати; в погіршенні умов для проживання, що завдавало позивачу та членам його родини незручності у повсякденному житті; витрачати додатковий час та зусилля з метою відновлення звичних та належних умов для проживання, відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків.
Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., частково задовольнивши вказані позовні вимоги.
У відповідності до ст.88 ЦПК України, враховуючи задоволення позову та оскільки ухвалою від 15.09.2016 року сплату судового збору позивачу було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп. (по 551 грн. 20 коп. за кожну з двох задоволених вимог майнового та немайнового характеру).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22,23,322,1166,1167,1192 ЦК України, ст.ст.1,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.190 ЖК України, ст.ст.10,11,27,31,33,58-61,88,169,212-215 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити частково.
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.Ю.Казак