Справа №2-4401/10 23.11.2016 23.11.2016 23.11.2016
Справа № 2-4401/10
Провадження №22-ц/784/2511/16 Суддя першої інстанції: Павлова Ж.П.
Суддя-доповідач апеляційної інстанції: Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1., прокурора - Цвікілевич Н.В., відповідачки - - ОСОБА_3 її представника - ОСОБА_4, третьої особи - ОСОБА_5, представника ДВС - Романчука С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2016 року, постановлену за заявою ОСОБА_3 про відстрочку виконання рішення по справі за позовом прокурора Заводського району м. Миколаєва в інтересах Миколаївської міської ради до ОСОБА_3 за участю третіх осіб - ОСОБА_5, Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області про знесення самочинно збудованої будівлі,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про відстрочку виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 3 лютого 2011 року за позовом прокурора Заводського району м. Миколаєва в інтересах Миколаївської міської ради до ОСОБА_3 про знесення самочинно збудованої будівлі.

В обґрунтування своїх вимог заявниця вказувала, що її зобов'язано за власний рахунок знести самочинно збудовано нерухоме майно по АДРЕСА_1.

Посилаючись на тяжке матеріальне становище, хворобу її дітей та матері, заявниця просила суд надати відстрочку виконання судового рішення на один рік до 17 жовтня 2017 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2016 року у задоволені заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали, просила її скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про відстрочку виконання судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 3 лютого 2011 року скасоване рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2010 року. Позов прокурора Заводського району м. Миколаєва в інтересах Миколаївської міської ради задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 знести за власний рахунок самочинно збудоване нерухоме майно по АДРЕСА_1, а саме: стіни по осі 3, між осями А-Б-В; стіну по осі Б, між осями 2-3; стіну по осі В, між осями фундаменти по осі А, між осями 1-3; фундамент по осям Б-В, між осями 1-2-3; фундамент по осі 1, між осями А-В; фундамент по осі 2-3, між осями А-Б-В; згідно висновку науково-дослідницького центру «Будівельних Конструкцій» від 28жовтня 2010 року. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 12,75 грн. судового збору та 74 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (т.1 а.с.195-196).

15 березня 2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист №2-4401/10 (т. 1 а.с.150-151).

24 березня 2011 року на підставі виконавчого листа №2-4401/10, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва від 15 березня 2011 року, постановою головного державного виконавця Заводського відділу ДВС ММУЮ відкрито виконавче провадження ВП №25311152 з примусового виконання вказаного рішення суду (т. 1 а.с. 152-153).

На теперішній час рішення суду не виконано, що підтверджується актами державного виконавця, складеними у період з 1 квітня 2011 року по 4 квітня 2016 року (т. 1 а.с.154-169).

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

В силу ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання судового рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), з заявою державного виконавця або за заявою сторони, суд, який видав виконавчий документ у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

При цьому згідно з вимогами ст. ст. 10, 60, 373 ЦПК України, саме заявник зобов'язаний довести зазначений локальний предмет доказування, тобто виняткові підстави для відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з роз'ясненнями, викладених у пункті 10 Постанови Верховного Суду України №14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, підставою для відстрочки виконання рішення суду є конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

Винятковими можуть бути визнані обставини, які безпосередньо пов'язані з життям людини, оскільки в іншому разі порушуватимуться інтереси стягувача.

Як на підставу надання відстрочки виконання рішення заявниця посилається на тяжке матеріальне становище, хворобу її дітей та матері.

Так, з довідки Ф-3 ТОВ «Миколаївдомсервис» від 7 жовтня 2016 року вбачається, що в будинку АДРЕСА_2 зареєстровані та проживають разом з ОСОБА_3 двоє малолітніх дітей - донька ОСОБА_8, 2008 року народження та син - ОСОБА_7, 2010 року народження. Також в зазначеному будинку зареєстровані її родичі (т. 1 а.с. 240, 241, 250).

Згідно виписок із медичної картки стаціонарного хворого №15801, №1823 донька заявниці - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з 21 грудня 2015 року по 15 січня 2016 року та з 16 лютого 2016 року по 26 лютого 2016 року перебувала на лікуванні в Миколаївській обласній лікарні з діагнозом: гострий гломерулонефрит, гематуричний синдром, період зворотного розвитку з охороною функцією нирок (т. 1 а.с.236-339).

Відповідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України, в період з 1 січня 2015 року по 30 червня 2016 року ОСОБА_3 отримувала допомогу в Заводському районному центрі зайнятості м. Миколаєва (т.1 а.с.247).

Наведене свідчить про те, що зазначені вище обставини не можуть розцінюватися тими обставинами, які мають характер особливих або виняткових обставин, які утруднюють виконання рішення.

Крім того, значний проміжок часу з дня набранням рішенням законної сили - 3 лютого 2011 року є достатнім для організації ОСОБА_3 виконання рішення суду, обов'язковість якого встановлена законом (ст. 124 Конституції України, ст. 14 ЦПК України ).

З урахуванням встановленого та положень вказаних норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність передбачених законом підстав для відстрочки виконання рішення суду та обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність фінансових труднощів та часткове виконання рішення суду не заслуговують на увагу, оскільки це не може бути підставою для відстрочки виконання рішення суду.

Доводи про те, що заяву було розглянуто без участі представника Миколаївської міської ради є безпідставними, оскільки за положеннями статті 373 ЦПК України обов'язковість участь сторін у судовому засіданні при розгляді питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення не передбачена.

Оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу відповідно до вимог закону, то апеляційна скарга в силу п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: