Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 335/8686/15Головуючий у 1-й інстанції Кравченко Л.Ю.
№22-ц/778/1193/16Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Стрелець Л.Г.,Каракуші К.В.

при секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2016 року про скасування заходу забезпечення позову у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ІНДУСТРІАЛБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ІНДУСТРІАЛБАНК» (надалі - Банк) про захист прав споживачів, шляхом визнання кредитного договору та договору застави недійсним

ВСТАНОВИЛА:

Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованість за договором кредитним (фізичних осіб на придбання нерухомості/на споживчі цілі під заставу нерухомості) № КRI/0197/53/07 від 18.07.2007 року в сумі 39554,28 грн.; забезпечити позов позивача шляхом накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно, що належить відповідача (а.2-6).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2015 року (а.7) провадження у цій справі за вищезазначеним позовом Банку відкрито.

22 жовтня 2015 року Банк подав суду першої інстанції заяву про забезпечення позову (а.14-15), в якій просив постановити ухвалу, якою забезпечити позов Банку шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а саме:

-транспортний засіб ВАЗ 21110, номерні знаки НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2001 року випуску, білого кольору. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3;

-квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Оржонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2015 року (а.23) заяву Банку задоволено.

Накладено арешт на автомобіль ВАЗ 21110, номерні знаки НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2001 року випуску, білого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, що належить ОСОБА_2

Накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4

ОСОБА_2 подала суду зустрічний позов до Банку у цій справі (а.10-13), в якому просила:

-визнати несправедливими умови кредитного договору № КRI/0197/53/07 від 18.07.2007 року, а саме: п. 11 договору щодо встановлення ціни договору в іноземній валюті - доларах США, п. 3.1 договору щодо погашення кредиту та нарахування відсотків за користування кредитом у валюті кредиту без перерахунку та без співвідношення будь-яких курсів валют, п. 5.4 договору щодо виплати на користь Банку одноразової комісії, п.6.1 договору щодо права банку в односторонньому порядку без згоди позичальника змінювати розмір відсотків та змінювати інші умови кредитного договору, п. 8.1 щодо встановлення розміру пені - 1% за кожний день прострочення, п.9.5 договору щодо внесення змін до договору шляхом направлення письмового повідомлення банком, графік платежів;

-визнати кредитний договір № КRI/0197/53/07 від 18.07.2007 року, укладений між позивачем та відповідачем недійсним в цілому з моменту його укладення;

-застосувати наслідки недійсності правочину та застосувати односторонню реституцію, а саме: зобов'язати відповідача повернути позивачу надлишково сплачені за кредитним договором № КRI/0197/53/07 від 18.07.2007 року кошти у розмірі 2694,41 доларів США;

-зобов'язати відповідача здійснити розрахунок сплачених на користь Банку комісій, страхових платежів та послуг за період з 18.07.2007 року до дати винесення рішення по справі та виплатити позивачу надлишково сплачені кошти.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2015 року об'єднане в одне провадження у цій справі первісний та зустрічний позови сторін (а.24).

30 листопада 2015 року ОСОБА_2 подала суду першої інстанції заяву про скасування заходів забезпечення позову, застосованих згідно до ухвали від 22 жовтня 2015 року (а.25-26).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2016 року (а.32) заяву ОСОБА_2 про скасування заходу забезпечення позову задоволено частково.

Знято арешт з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5

В решті задоволення заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а. 34-35) просила змінити зазначену ухвалу суду першої інстанції в частині та зняти арешт з автомобілю ВАЗ 21110 рег. № НОМЕР_1.

У судове засідання 10 березня 2016 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 не з'явився, про час та місце розгляду цієї справи останній повідомлявся судом апеляційної інстанції з додержанням вимог ст. ст. 74-77 ЦПК України, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав.

При вищевикладених обставинах, враховуючи, що предметом апеляційного розгляду є правильність (неправильність) вирішення процесуального питання судом першої інстанції щодо скасування заходу забезпечення позову, а не апеляційний перегляд цієї справи по суті, колегія суддів апеляційного суду на підставі ст. 305 ч.2 ЦПК України ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності відповідача за первісним позовом ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та представника Банку за довіреністю (а.с.57) ОСОБА_6, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що задовольняючи заяву ОСОБА_2 про скасування заходу забезпечення позову у цій справі частково, суд першої інстанції керувався ст. 154 ч.ч. 3-5, 309, 210 ЦПК України та виходив із того, що на момент забезпечення заходів позову квартира не належала відповідачу ОСОБА_4, тому в цій частині заява підлягає задоволенню; разом із тим, на теперішній час автомобіль ВАЗ 21110, державний номер НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_7, до якої пред'явлені позовні вимоги Банком у цій справі , тому підстав для скасування арешту автомобілю немає.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2015 року, після відкриття провадження у цій справі, без повідомлення відповідачів за первісним позовом, вжито заходів забезпечення позову Банку у цій справі, а саме: накладено арешт на автомобіль ВАЗ 21110, номерні знаки НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 та на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Буцикіною Л.О., що належить ОСОБА_4 (а.23).

В силу вимог ст. 154 ч. 4 ЦПК України особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування.

Відповідач за первісним позовом Банку у цій справі - ОСОБА_2 подала суду першої інстанції заяву про скасування вищезазначених заходів забезпечення позову банку, застосованих згідно до ухвали від 22 жовтня 2015 року, зняття арешту з квартири та автомобілю, оскільки це майно відчужено та відповідачам по первісному позову не належить (а.25-29).

Судом першої інстанції також було правильно встановлено, що 17.06.2013 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Буцикіною Л.О. (а.27-28).

Також судом першої інстанції було правильно встановлено, що 10.10.2014 року ОСОБА_2 надала довіреність ОСОБА_11 (а.29), посвідчену приватним нотаріусом Горбашко М.В., на право розпорядження (продавати, обмінювати, передавати і найом (оренду) та безоплатне користування) автомобілем ВАЗ 21110, державний номер НОМЕР_1. ОСОБА_11

Враховуючи те, що на момент забезпечення заходів позову банку у цій справі квартира вже не належала відповідачу ОСОБА_9, то суд першої інстанції правильно вважав, що в цій частині заява відповідача про скасування заходу забезпечення позову підлягає задоволенню.

Разом із тим, суд першої інстанції правильно вважав, що автомобіль ВАЗ 21110, державний номер НОМЕР_1 на час постановлення ухвали про забезпечення позову Банку у цій справі (22 жовтня 2015 року) належав саме ОСОБА_7 (а.8-9) та належить до теперішнього часу останній, до якої пред'явлені первісні позовні вимоги Банком у цій справі на суму 39554,28 доларів США та 657295,37 грн., тому підстав для скасування арешту автомобілю немає.

Доводи ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу, про наявність порушень вимог закону при постановленні оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі.

Вищезазначена довіреність ОСОБА_2 від 10 жовтня 2014 року на ім'я ОСОБА_11 щодо надання останній права розпорядження (продавати, обмінювати, передавати і найом (оренду) та безоплатне користування) вищезазначеним автомобілем, на який, як майно відповідача у цій справі - ОСОБА_2, судом першої інстанції ухвалою від 22 жовтня 2015 року було накладено арешт у цій справі в порядку забезпечення первісного позову Банку, не є договором між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 щодо відчуження цього автомобілю на користь ОСОБА_11 та, відповідно, не свідчить про перехід права власності на цей автомобіль від ОСОБА_2 до ОСОБА_11

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції або її зміни.

У разі відмови апеляційним судом ОСОБА_2 у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок Банку понесених судових витрат у вигляді судового збору (а. 33) за подачу останньої до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2016 року про скасування заходу забезпечення позову у справі у цій справі залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С.Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.