АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів:ОСОБА_1. ОСОБА_2

секретар Чубрей І.І.

за участю ОСОБА_3. який діє в інтересах ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 4 жовтня 2016 року,

встановила:

В липні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом.

Просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 у розмірі 1000 гривень, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня подання заяви до суду.

Посилалася на те, що за час спільного проживання сторін однією сімєю 11 грудня 2015 року у них народилась донька ОСОБА_6, яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Після припинення стосунків ОСОБА_4 добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання доньки.

Відповідач є працездатною, фізичною здоровою особою та має нерегулярний, мінливий дохід.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 4 жовтня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на виховання малолітньої доньки ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 14 липня 2016 року.

Ухвалою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 20 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення аліментів, визначивши розмір аліментів в сумі 700 гривень на утримання дитини.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як батько дитини зобовязаний сплачувати на користь позивачки аліменти на виховання їхньої доньки ОСОБА_6 в сумі 1000 гривено.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

-стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

-стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

-наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

-інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції 11 грудня 2015 року у сторін народилась донька ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-МИ №237252 від 17 грудня 2015 року (а.с.6).

З довідки ЖБЕТ при ВО «Чернівцізвязок» про склад сімї №19 від 7 липня 2016 року вбачається, що ОСОБА_6 проживає разом із ОСОБА_5 (а.с.7).

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

ОСОБА_4 не має постійного місця роботи та стабільного заробітку.

Колегія суддів, вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню доньку ОСОБА_6

Визначаючи розмір аліментів суд правильно врахував обставини зазначені в статті 182 СК України та визначив їх розмір.

Однак судом першої інстанції помилково вказано в резолютивній частині рішення про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_5 на виховання дитини ОСОБА_6 до її повноліття.

З огляду на норму частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду стягуються кошти на утримання дитини, а не на виховання.

Враховуючи зазначені вище обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід змінити.

З абзацу другого резолютивної частини рішення суду слова «та виховання» слід виключити та доповнити вказану частину рішення після слів «на користь ОСОБА_5» словами «на утримання».

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Помилковими є доводи скарги про те, що аліменти слід стягнути в меншому розмірі.

Відповідно до норм СК України (ст.ст. 150, 180) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Для забезпечення нормального фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини та здобуття нею повної загальної середньої освіти недостатньо прожиткового мінімуму.

Апелянт також не врахував, що прожитковий мінімум на дітей кожен рік збільшується.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 4 жовтня 2016 року змінити.

Виключити з абзацу другого резолютивної частини рішення суду слова «та виховання» та доповнити вказану частину рішення після слів «на користь ОСОБА_5» словами «на утримання».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу..

Головуючий

Судді: