Провадження №2/200/3146
РІШЕННЯ

02МЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він з 30.10.1975 року і по теперішній час зареєстрований та проживає за адресою: м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1АДРЕСА_1. За даною адресою також зареєстровані його син ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_3 Відповідач в жовтні 1993 року зник, його місце перебування невідоме і засобів звязку не має. Останній за вищевказаною адресою фактично не проживає понад 23 роки, комунальні платежі не сплачує та не несе інших витрат по утриманню спірної квартири, не приймає участь у спільному побуті, місце проживання відповідача йому не відоме. Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири № 3 в будинку № 18 корпус №2 на ж/м Тополя-1 в м.Дніпропетровську із зняттям з реєстрації за вказаною адресою.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Третя особа в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та просила розглянути справу у її відсутність.

Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є власником квартири № 3 в будинку № 18 корпус №2 на ж/м Тополя-1 в м.Дніпропетровську, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру, виданим КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 10.01.2003 року.

Відповідно до довідки №415 від 16.05.2016 року, виданої ТОВ «Житлово-експлуатаційна компанія «Тополь», у вказаній квартирі зареєстровані, окрім власника квартири, його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_2.

Разом з цим, у зазначеній квартирі відповідач не проживає без поважних причин з жовтня 1993 року, місце його знаходження невідоме, його речей у квартирі немає, за комунальні послуги за вказаною адресою він не сплачує.

Факт того, що відповідач із вказаного часу не проживає в квартирі № 3 в будинку № 18 корпус №2 на ж/м Тополя-1 в м.Дніпропетровську, підтверджується актами, складеними комісією ЖБК №210 від 05.10.2010 року, 01.04.2011 року та 16.05.2016 року, а також поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які є сусідами позивача, та які зазначили, що бувають в гостях у позивача, не бачать відповідача за вказаною адресою з 1993 року, його місце проживання невідоме, речі його в квартирі відсутні, перешкоди для його проживання у квартирі батьки не вчиняли.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач без поважних причин понад 23 років не проживає у вказаній квартирі, яка є власністю позивача, але з реєстрації не знявся, чим порушуються права позивача як власника, оскільки він повинен сплачувати комунальні послуги з урахуванням відповідача та не може вільно розпоряджатися на свій розсуд належним йому майном. Будь-яких доказів в спростування викладеного відповідачем суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою шляхом його зняття з реєстраційного обліку підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 3 в будинку № 18 корпус №2 на ж/м Тополя-1 в м. Дніпро, знявши ОСОБА_2 з реєстрації за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева