АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Зінченко С.В.
№22-ц/796/5436/2016 Доповідач Кравець В.А.
Справа №760/9082/13-ц
У Х В А Л А

10 березня 2016 суддя Апеляційного суду міста Києва Кравець В.А., вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_1, подану в інтересах ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Дев'ята Київська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Оленцевич Олена Анатоліївна про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, договору неукладеним, визнання права власності та витребування майна,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_6 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. 05 квітня 1995 року вона склала заповіт на ім'я ОСОБА_4 і ОСОБА_7 в рівних частках. 24 вересня 2003 року ОСОБА_6 склала заповіт на ім'я позивача. ІНФОРМАЦІЯ_1 заповідач померла. Рішенням Подільського районного суду Києва від 30 березня 2005 року визнано недійсним заповіт, складений ОСОБА_6 24 вересня 2003 року. На підставі судового рішення та заповіту від 05 квітня 1995 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22 грудня 2008 року. 28 жовтня 2010 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_4 відчужила квартиру ОСОБА_2

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04 серпня 2011 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2005 року скасовано у зв'язку з нововиявленими обставинами та рішенням цього ж суду від 05 лютого 2013 року, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту від 24 вересня 2003 року.

Посилаючись на те, що заповіт від 24 вересня 2003 року є дійсним, позивач вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6, вона просила задовольнити її позовні вимоги та визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 22 грудня 2008 на ім'я ОСОБА_4, визнати неукладеним договір купівлі-продажу квартири від 28 жовтня 2010 року, визнати за нею право власності на квартиру, витребувати її із незаконного володіння відповідачів шляхом виселення їх разом із членами їх сімей із зняттям із реєстрації та вселення її до квартири.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 2013 року позов задоволено: визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 22 грудня 2008 року на ім'я ОСОБА_4, визнано неукладеним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 28 жовтня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, визнано за ОСОБА_3 право власності на зазначену квартиру, витребувано квартиру з незаконного володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_2 шляхом їх виселення разом з членами їхніх сімей та вселення ОСОБА_3

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 липня 2013 року в частині визнання неукладеним договору купівлі-продажу квартири від 28 жовтня 2010 року, визнання за ОСОБА_3 права власності на цю квартиру, витребування квартири з незаконного володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_2 шляхом виселення їх та членів їх сімей та вселення ОСОБА_3, а також стягнення з відповідачів в рівних частках судових витрат скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог ОСОБА_3, в решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

09 березня 2016 року в провадження судді Кравець В.А. надійшла дана цивільна справа.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_3 ставила питання про визнання неукладеним договору купівлі-продажу квартири від 28 жовтня 2010 року, оскільки ОСОБА_2 не набув права власності на дану квартиру так як договір купівлі - продажу не зареєстрований в БТІ, а продавець квартири ОСОБА_4 не мала права її відчужувати, оскільки не була її власником, що підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 серпня 2014 року, якою рішення Солом'янського районного суду Києва від 16 липня 2013 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 березня 2014 року в частині визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 22 грудня 2008 року на ім'я ОСОБА_4 залишено без змін.

Разом з тим, при розгляді цивільної справи № 760/22876/14-ц (22-ц/796/9679/2015) за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого - Шиманського В.Й., суддів - Семенюк Т.А., Кравець В.А. ухвалила рішення від 07.10.2015 року, яким апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3 - задоволено частково. Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 10 червня 2015 року - змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення посилання на те, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22 грудня 2008 року на ім'я відповідача ОСОБА_4 є чинним.

В решті рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 10 червня 2015 року - залишено без змін.

Ухвалюючи рішення по справі, колегія суддів виходила з того, що рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2005 року про визнання заповіту на користь ОСОБА_3 від 24.09.2003 року недійсним, наразі є чинним та ніким не скасоване.

Оскільки вказаним рішенням заповіт на користь позивача було визнано недійсним, відсутні правові підстави вважати наявність у ОСОБА_3 права спадкоємця, яке б давало можливість оскарження нею договору купівлі-продажу нерухомого майна, здійсненого без її згоди іншими особами.

За правилами ч.1 ст. 23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 цього Кодексу, суддя зобов'язаний заявити самовідвід.

Враховуючи те, що суддя Кравець В.А. брала участь у розгляді справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та була у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва при ухваленні рішення від 07 жовтня 2015 року, висловила свою думку щодо дійсності договору купівлі-продажу від 28 жовтня 2010 року квартири АДРЕСА_1 та відсутності права у ОСОБА_3 на його оскарження, вважаю за необхідне заявити самовідвід.

Керуючись ст.ст. 20, 23 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Заявляю самовідвід в справі за апеляційної скарги ОСОБА_1, подану в інтересах ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Дев'ята Київська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Оленцевич ОленаАнатоліївна про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, договору неукладеним, визнання права власності та витребування майна.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя В.А.Кравець