21.11.2016 Єдиний унікальний номер 205/7726/16-ц
справа № 2о/205/174/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Басової Н.В.,

при секретарі Сахончик Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, суд,

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 04 грудня 2014 року померла її донька ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Інша 1/2 частина спірної квартири належить заявнику, яка є спадкоємцем першої черги за законом. Інші спадкоємці відсутні. У встановлений законом шестимісячний строк заявник не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час її смерті. Постановою державного нотаріуса Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори від 08 вересня 2016 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не встановлено факт проживання однією сімєю зі спадкодавцем, тому заявник змушена звертатись до суду. В 1987 році заявник з донькою ОСОБА_5 стали мешкати в АДРЕСА_2. 04 серпня 1990 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 і змінила прізвище на «Репченко». Її сімя стала проживати разом з заявником в спірній квартирі. 28 липня 1992 року їх шлюб було розірвано. В 1997 році заявник та ОСОБА_3 приватизували спірну квартиру, тому квартира належить заявнику та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 січня 1997 року, тобто по 1/2 частині кожному, де заявник і зареєстрована по теперішній час. В 1998 році ОСОБА_3 виїхала проживати за межі м. Дніпропетровська. До 19 листопада 2002 року заявник проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, а потім в 2004 році переїхала на постійне проживання в м. Дніпропетровськ та мешкала у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком. В лютому 2008 році ОСОБА_3 повернулась до квартири АДРЕСА_1. Таким чином, з лютого 2008 року заявник з донькою ОСОБА_3 проживали однією сімєю за адресою: АДРЕСА_3 до моменту її смерті, яка настала 04 грудня 2014 року. Заявник з донькою ОСОБА_3 вели спільне господарство, отримували доходи, які складали спільний бюджет, купували необхідний одяг, лікарські препарати, харчувались, оплачували комунальні послуги, доглядали і ремонтували квартиру. Разом з тим, заявник була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а ОСОБА_3 не була зареєстрована будь-де взагалі, оскільки втратила паспорт. 04 грудня 2014 року ОСОБА_3 померла. Для отримання заявником у встановленому законом порядку свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину спірної квартири після смерті ОСОБА_3 необхідно встановити факт проживання заявника однією сімєю зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, оскільки заявник проживала з донькою однією сімєю, але спадкодавець не була зареєстрована з заявником за однією адресою.

Заявник просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3, померлою 04 грудня 2014 року, на час відкриття спадщини, тобто на 04 грудня 2014 року.

Заявник надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.

Представник Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 грудня 2014 року померла ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_4 (а.с. 6).

Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 січня 1997 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 27 січня 1997 року № 6/597-97, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» в реєстровій книзі за № 336п-42. Інша 1/2 частина вищезазначеної квартири належить ОСОБА_1 (а.с. 9).

ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_3 (а.с. 7, 8), тобто є спадкоємцем першої черги за законом.

Постановою державного нотаріуса Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 08 вересня 2016 року № 2976/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не встановлено факт проживання однією сімєю зі спадкодавцем (а.с. 14).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 12 вересня 1989 року (а.с. 11).

У відповіді відділу адресно-довідкової роботи Управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 10.10.2016 року зазначено, що ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, 19.11.2002 року знята з реєстраційного обліку (а.с. 12).

ОСОБА_3 проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_1 з 2008 року до моменту смерті 04 грудня 2014 року, що підтверджується актом КП «ЖЕП № 25» ДМР (а.с. 13).

Встановлення факту проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини необхідно заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, суд, оцінивши зібрані по справі докази з позиції їх належності та допустимості, а також звязку у сукупності, приходить до висновку щодо підтвердження обставин проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто на 04 грудня 2014 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10-11, 59-60, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212-215, 218, 256-257 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3, померлою 04 грудня 2014 року, на час відкриття спадщини, тобто на 04 грудня 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Басова