Справа № 604/11/16-ц
Провадження № 2/604/47/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Кузьменко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Козак І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Підволочиськ цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 26 661, 44 грн. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 21.11.2014 р. між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №500965235, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 24 042, 48 грн.

В результаті невиконання належним чином зобовязань щодо повернення кредиту, у відповідача виникла прострочена заборгованість, розмір якої станом на 07.12.2015 р. становить 26 661, 44 грн, що включає: 22189, 33 грн суму заборгованості за кредитом; 718, 73 грн суму заборгованості по відсотках; 2353, 38 грн суму заборгованості по комісії; 1400 грн суму штрафу.

Вказану суму заборгованості і просить стягнути представник банку.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно надісланої заяви просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнала частково і пояснила: спочатку вона виплачувала кредит. Згодом її матеріальне становище погіршилося, оскільки їй довелося продати корову, молоко від якої вона продавала, на даний час вона не може виплачувати необхідні суми.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов визнала частково.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала і пояснила: розрахунок по виплаті грошових коштів повинен проводиться, виходячи із умов першого кредитного договором від 04.06.2014 р., а не від умов договору від 21.11.2014 р. Вона не згідна із розміром відсотків та нарахованої комісії. Відповідач ОСОБА_1 отримала кошти у розмірі 18011 грн після укладення першого договору по кредитній карточці, строк дії якої три роки. Протягом усього часу вона виплачувала кошти у розмірах менших, ніж передбачені договором та не регулярно по причині складеного матеріального стану. Тому стороною заявлено клопотання: відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України зменшити неустойку, і по цій же підставі розстрочити сплату суми боргу рівними частинами на 10 років.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

04.06.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №500490053, предметом якого було надання позичальнику кредиту в розмірі 21901, 38 грн, процентна ставка 17, 99 % річних, дата остаточного повернення кредиту 05.06.2017 р.

21 листопада 2014 року на підставі анкети-заяви ОСОБА_1 на отримання кредиту по продукту «Рефінансування споживчих та готівкових кредитів» між вказаними сторонами було укладено кредитний договір №500965235 (далі кредитний договір від 21.11.2014 р.), предметом якого було надання кредиту в розмірі 24042, 48 грн, процентна ставка 15, 99 % річних, дата остаточного повернення кредиту 24.11.2018 р.

Таким чином, фактично договір від 21.11.2014 р. являється новою формою договору від 04.06.2014 р., укладеного та завіреного сторонами по справі, тому не заслуговують на увагу міркування представника відповідача щодо посилань на виконання першого договору від 04.06.2014 р.

Сума кредиту в розмірі 24042, 48 грн, відсотки та інші нарахування за користування коштами, відповідальність за неналежне виконання договору, визначена умовами договору від 21.11.2014 р., з якими погодилась відповідач.

Тому заперечення по безпідставному нарахуванню комісії банком, суд до уваги не приймає, оскільки відповідні умови передбачені договором від 21.11.2014 р., з яким погодилась відповідач.

Заперечення відповідача щодо безпідставного утримання коштів в сумі 3890, 38 грн за послуги добровільного страхування являється також безпідставним, так як у розрахунку заборгованості позивач не вказав цю суму як складову заборгованості.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено: "якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу".

Згідно п. 13 розділу №2 кредитного договору від 21.11.2014 р. ОСОБА_1 зобовязалася повернути кредит, сплачувати проценти за його користування та /або комісії та/або інші платежі за договором.

Таким чином ОСОБА_1, отримавши кредит за договором від 21.11.2014 р. в розмірі 24042, 48 грн, належним чином не виконала свої зобовязання щодо його повернення, внаслідок чого станом на 07.12.2015 р. утворилася заборгованість в розмірі 26661, 44 грн, з яких: 22189, 33 грн сума заборгованості за кредитом; 718, 73 грн сума заборгованості по відсотках; 2353, 38 грн сума заборгованості по комісії; 1400 грн сума штрафу.

Однак, після аналізу розрахунку заборгованості, представленого стороною позивача, суд встановив, що у ньому не враховано сум, що були сплачені відповідачем: 23.06.2014 р. 1273, 51 грн, 29.09.2014 р. 200 грн, 09.10.2014 р. 1510 грн, 10.11.2014 р. 200 грн., згідно поданих суду квитанцій. А тому загальну суму заборгованості слід визнати 23477, 93 грн (26661, 44 - 3183, 51 = 23477, 93).

У ч.3 ст.551 ЦК України зазначено, що суд має право зменшити розмір неустойки, яка підлягає стягненню з боржника за наявності обставин, що мають істотне значення. При цьому ЦК України не містить переліку цих обставин, але судова практика виходить з того, що істотне значення можуть мати обставини, які стосуються ступеня виконання зобовязання, причин невиконання або неналежного виконання, незначності прострочення у виконанні зобовязання, негайне добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише до відсотків, які нараховуються як неустойка та не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу (постанова №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012).

Виходячи із наведеного, суд приймає ті обставини, що відповідач фактично періодично сплачувала грошові кошти, що свідчить про її намір виконати своє зобов'язання; що вона являється пенсіонером і отримує незначну пенсію, тому вважає зменшити розмір неустойки, нарахований позивачем і призначити до виплати 700 грн.

Враховуючи обставину зменшення неустойки по причині складного матеріального стану, суд вважає у задоволенні клопотання про розстрочку виконання рішення відмовити.

Таким чином, із відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 22777, 93 грн (23477, 93 грн 700 грн штрафу).

Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1218 грн, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог (1218 х 85, 4 : 100 = 1040, 17 грн).

На підставі ст. ст. 526, 527, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 57, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (01001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, МФО - 300346, ЄДРПОУ - 23494714, п/р №0004) заборгованість за кредитним договором №500965235 від 21 листопада 2014 року в розмірі 22 777, 93 грн (двадцять дві тисячі сімсот сімдесят сім гривень 93 копійки) та 1040, 17 грн (одну тисячу сорок гривень 17 копійок) судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 10-ти днів з дня отримання копії повного тексту рішення.

Дата складення повного тексту рішення суду 03 березня 2016 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя І.О. Кузьменко