У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М., суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року, рішення апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територiально вiдокремленого безбалансового вiддiлення №10026/0187 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області публічного акцiонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, шляхом реалізації предмету іпотеки - садового будинку АДРЕСА_1, яке розташоване по АДРЕСА_1, загальною площею 62,60 кв.м, житловою площею 30,80 кв.м, та земельної ділянки площею 0,0460 га, що знаходиться в СТ «Озерне», яке розташоване по вул. Озерній, 3, діл. 40, та належить на праві власності ОСОБА_5 в рахунок погашення боргу за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 22 серпня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_5 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого позичальник отримала кредит у сумі 35 000 доларів США зі сплатою 12,5 % річних, які зобов'язалась повернути не пізніше 22 лютого 2016 року. Додатковою угодою від 30 травня 2008 року було збільшено ліміт кредитування до 49 489, 64 доларів США.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 належним чином не виконує умови кредитного договору від 22 серпня 2007 року, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 23 826,17 доларів США, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив позов задовольнити.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року позов задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 4947 від 22 серпня 2007 року, а саме на нерухоме майно - садовий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 62,60 кв. м, житловою площею 30,80 кв. м та земельну ділянку площею 0,0460 гектарів, що знаходиться по АДРЕСА_1, в СТ «Озерне» з цільовим призначенням - ведення садівництва, які належать на праві приватної власності ОСОБА_5 Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки - садового будинку АДРЕСА_1, що знаходиться в СТ «Озерне», загальною площею 62,60 кв. м, житловою площею 30,80 кв. м та земельної ділянки площею 0,0460 га, що знаходиться по АДРЕСА_1, що знаходиться в СТ «Озерне» та належить на праві власності ОСОБА_5, шляхом продажу публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» зі встановленням ціни продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії реалізації.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому порядку предмета іпотеки вирішено задовольнити вимогу ПАТ «Державний ощадний банк України» у розмірі 23 826,17 доларів США, яка виникла з договору відновлювальної кредитної лінії № 2246 від 22 серпня 2007 року. Надано ПАТ «Державний ощадний банк України» право на подання та отримання в органах державної влади, місцевого самоврядування, установах, підприємствах та організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності, комунальних підприємствах (зокрема, але не обмежуючись, в органах Державної міграційної служби України, Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, Державній реєстраційній службі України, Житлово-експлуатаційних конторах, в органах Державного агентства земельних ресурсів України тощо) та в нотаріусів, будь-яких документів, заяв та інформацію (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки, інформаційні довідки, довідки форми №3, тощо) необхідних для продажу предмета іпотеки - садового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 62,60 кв. м, житловою площею 30,80 кв. м та земельної ділянки площею 0,0460 га, що знаходиться по АДРЕСА_1, на території СТ «Озерне», що належить на праві приватної власності ОСОБА_5

Надано ПАТ «Державний ощадний банк України» право замовити та отримати (в тому числі від імені ОСОБА_5.) в органах Державного агентства земельних ресурсів України технічну документацію із землеустрою, землевпорядну та іншу документацію для отримання кадастрового номера на земельну ділянку, розміром 0,0460 га з цільовим призначенням - для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (СТ «Озерне»), та належить ОСОБА_5 на підставі державного акта на право приватної власності на землю, що виданий Київською міською радою 28 грудня 1999 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року рішення районного суду змінено. Зменшено суму вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України», яка виникла з договору відновлювальної кредитної лінії № 2246 від 22 серпня 2007 року з 23 826,17 доларів США до 19 924, 63 доларів США. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

ПАТ «Державний ощадний банк України», не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його змінити в частині зменшення суми вимоги банку, яка підлягає стягненню з боржника, з 23826,17 доларів США до 19924,63 доларів США, та задовольнити вимоги банку у заявленому розмірі.

ОСОБА_5, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга ПАТ «Державний ощадний банк України» підлягає частковому задоволенню, а касаційна скарга ОСОБА_5 - задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив того, що ОСОБА_5 порушила умови кредитного договору, допустила заборгованість, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Змінюючи рішення місцевого суду та зменшуючи суму заборгованості, у рахунок погашення якої звернуто стягнення на предмет іпотеки, з 23 826,17 доларів США до 19 924,63 доларів США, апеляційний суд виходив з того, що розмір пені був обрахований позивачем за період з 2010-2014 роки, у зв'язку з чим, він підлягає зменшенню.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають з наступних підстав.

Судами встановлено, що 22 серпня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого позичальник отримала кредит у сумі 35 000 доларів США зі сплатою 12,5 % річних, які зобов'язалась повернути не пізніше 22 лютого 2016 року.

Додатковою угодою від 30 травня 2008 року збільшено ліміт кредитування до 49 489,64 доларів США.

ОСОБА_5 належним чином не виконувала умов кредитного договору, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 22 квітня 2015 року становить 23 826,17доларів США, що в еквіваленті за курсом Національного банку України станом на 22 квітня 2015 року складає 530 756,03 грн та включає в себе: 7 204,39 доларів США - загальна сума не простроченого кредиту (основного боргу); 10 527, 63 доларів США - загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу); 3 943, 77 доларів США - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом.

Також відповідно до п. 5.2 кредитного договору за порушення позичальником умов договору, банком нараховано пеню у розмірі 2150,38 доларів США, з яких: 1 568,78 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом, та 581, 60 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідних висновків не навів, жодних розрахунків не зазначив. При цьому, апеляційний суд погодився із стягнутою на користь позивача сумою обмежившись формальними посиланнями на наявність підстав для її зменшення в частині пені.

Оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій не містять обґрунтувань щодо розміру належної до сплати пені та оцінки правильності та об'єктивності розрахунку заборгованості, наданого позивачем.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою та може бути стягнута лише в межах строку позовної давності, передбаченого ст. 258 ЦК України.

Отже, при стягненні неустойки або визначенні розміру заборгованості з урахуванням штрафний санкцій суд має, при наявності посилання відповідача, встановити, з якого часу починається перебіг строку позовної давності, та обговорити питання щодо причин його пропуску, в тому числі щодо строку стягнення неустойки.

Судами попередніх інстанцій цих обставин не встановлено та не перевірено чи заявлялось сторонами, зокрема відповідачем, про застосування позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України).

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК України, суди належним чином не встановили розмір заборгованості за кредитним договором, при тому, що від правильного визначення суми боргу залежить і вирішення питання щодо звернення стягнення на належне відповідачу іпотечне майно, у зв'язку з чим, дійшли передчасного висновку про задоволення позову.

Враховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року, рішення апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук
судді В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська