ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1724/16-ц
Провадження № 2/210/910/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Скотар Р.Є.,
при секретарі Волобуєвої Н.А.,
за участі позивача ОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради про виділення часток у спільній сумісній власності, поділ майна та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, -
Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися 15.03.2016 року до суду з вищезгаданим позовом, в якому просяь виділити частки у спільній сумісній власності, поділити майно квартиру АДРЕСА_1 та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що 04.10.2014 року помер їх чоловік та батько ОСОБА_6, після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з гаражу, вкладу в ПАТ «А-БАНК» та 1/4 частки квартири АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_6 заповіт не складав. Після його смерті позивач ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги за законом, звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку квартири у звязку з відсутністю державної реєстрації правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру. Здійснити державну реєстрацію спірної квартири не є можливим через смерть співвласника квартири, у звязку з чим позивачі звернулися до суду.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримала, обґрунтовуючи вимогами викладеними в позовній заяві, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 (договір про надання правової допомоги від 01.10.2015 року) (а.с.56) в судовому засіданні підтримав позов, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні присутніми не були, скориставшись правом представництва відповідно до ст.38 ЦПК України ( а.с.29,30).
Представник позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_2 (довіреності від 24.02.2016 р., дійсні до 24.02.2021 року) в судовому засіданні підтримала позов, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача - Виконкому Дзержинської районної у місті ради ОСОБА_7 (довіреність №2035-15 від 11.01.2016 року, дійсна до 31.12.2016 р.) в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.53), про причини неявки суд не повідомив. До суду 13.04.2016 року надійшли заперечення, в яких в представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, оскільки питання визнання то оформлення спадкових справ вирішується в нотаріальному порядку.
Зі згоди позивача, відповідно до умов ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності представника відповідача з ухваленням заочного рішення.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно доЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вибір способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.
Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_2 та її представника, суд вважає позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного.
Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачам - ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира, загальною площею 73,5 кв. м, житловою площею 49.7 кв. м за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул, Димитрова, буд. 37. кв. 36, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №Дз-106 від 19.03.2004 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради згідно з розпорядженням УЖКГ ( а.с.12,17,18).
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.
ОСОБА_6 помер 04.10.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8).
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_8 23.02.2016 року (№28378376) позивачам відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень через те, що співвласник ОСОБА_6 помер 04.10.2014 року , що унеможливлює державну реєстрацію спільно належного майна (а.с.15).

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Згідно ч.ч. 3, 4, 7 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що передача квартир (будинків), кімнат у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), кімнат у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства)... Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок), кімнати у гуртожитку.

Отже, зважаючи на те, що вищевказане свідоцтво про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради згідно з розпорядженням органу приватизації УЖКГ про передачу у власність позивачів та померлого ОСОБА_6 спірної квартири свідчить про те, що вказане майно було набуте у власність позивачами та спадкодавцем правомірно шляхом приватизації житла та законних підставах, оскільки інше прямо не випливає із закону та незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому незважаючи на відсутність державної реєстрації права власності на спірну квартиру, вказане право може бути визнано за позивачами та спадкодавцем, як таке, що не припинилося внаслідок його смерті, з виділенням часток співвласників та поділом.

Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу чанна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи, що рівність часток співвласників спільної сумісної власності презюмується, інших домовленостей між позивачами не існує, підстав для збільшення або зменшення часток співвласників за рішенням сулу немає, тому спірна квартира підлягає поділу, з визнанням за кожним із позивачів права власності на 1/4 частину спірної квартири.

Що стосується визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/4 частину спірною квартири за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті.

ОСОБА_6 за життя заповіт не складав, що вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) №43739462 від 28.04.2016 року (а.с.50).

Після його смерті ОСОБА_2 дружина ОСОБА_6 (а.с.9) в установлений законом строк звернулася до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, їй видано свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж №36 у ГБК «Автомобіліст» та на грошовий вклад у ПАТ «А-Банк» , що вбачається з відповіді нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори №48801-16 від 28.04.2016 року (а.с.48) та свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.11).

У видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири за адресою за адресою м. Кривий Ріг, вул. Димитрова, буд. 37. кв. 36 постановою державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру (а.с.16).

Відповідно до абз. 2,3 н. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подасться нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом мас право відмовитися від прийняггя спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Таким чином, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 за законом є ОСОБА_2 та дочка померлого ОСОБА_6 ОСОБА_5, яка відмовилася від спадщини (а.с.48).

Отже, після відмови ОСОБА_5 від спадщини позивач ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за законом.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця. Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

При цьому, лише у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач має право на звернення до суду з відповідним позовом про захист прав спадкоємця.

У звязку з тим, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2, вона звернулася за захистом порушених прав до суду.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачі, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд задовольняє позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1220, 1241, 1268, 1296 Цивільного кодексу України ст.ст. 10, 60, 130, 169, 174, 209, 213-215, 224,225, 256, 294 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву - ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради про виділення часток у спільній сумісній власності, поділ майна та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визначити, що частки співвласників - ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4 ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_5 ідентифікаційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_6, померлого 04.10.2014 p., в трикімнатній квартирі, загальною площею 73,5 кв. м, житловою площею 49,7 кв. м, що розташована на п'ятому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Димитрова, буд. 37, кв, 36, є рівними і складають по 1/4 частині кожного.

Поділити між співвласниками трикімнатну квартиру, загальною площею 73.5 кв. м, житловою площею 49,7 кв. м, що розташована на п'ятому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, наступним чином:

- визнати за ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право приватної спільної часткової власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3;

- визнати за ОСОБА_4 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 право приватної спільної часткової власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3;

- визнати за ОСОБА_5 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право приватної спільної часткової власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3, яка належала ОСОБА_6, померлому 04.10.2014 p., на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло №Дз-249 від 28.05.2004 p., виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради згідно з розпорядженням УЖКГ № Дз-106 від 19.03.2004 р

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Р. Є. Скотар