Провадження №22ц/784/379/16 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1О
Категорія 6

УХВАЛА

Іменем України

02 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Буренкової К.О.,

суддів: Кутової Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання: Богуславською О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 представника відповідача ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2015 року у справі за позовом Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_5, про звільнення самочинно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинної прибудови,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2014 року Адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про звільнення самочинно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинної прибудови.

Мотивуючи свої вимоги позивач зазначав, що відповідно до правовстановлюючих документів власником квартири №26, розташованої у будинку №2 по вул. Обсерваторній у м. Миколаєві, є ОСОБА_8, яка померла 15 січня 2015 року.

За життя ОСОБА_8 самочинно побудувала прибудову до вказаної квартири, захопивши частину земельної ділянки у дворі загального користування.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_8 є її онука ОСОБА_4

Посилаючись на те, що ОСОБА_8 здійснила самочинне будівництво прибудови, у звязку з чим порушені житлові права ОСОБА_5, який проживає у квартирі поверхом вище, будівництво здійснене на земельній ділянці, яка у встановленому законом порядку їй не відводилась, позивач просив суд зобовязати спадкоємця ОСОБА_4 звільнити земельну ділянку, на якій розташована прибудова до квартири АДРЕСА_1 шляхом знесення цієї прибудови.

16 грудня 2015 року позивач звернувся із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просив зобовязати ОСОБА_4 звільнити самочинно зайняту земельну ділянку під самочинно побудованою прибудовою розміром 10х2+7 м до квартири АДРЕСА_1 шляхом знесення цієї прибудови.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2015 року позов Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради задоволено.

Постановлено зобовязати ОСОБА_4 та ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, за власний рахунок звільнити самочинно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 90 кв. м, розташовану за адресою: м. Миколаїв, вул. Обсерваторна, 2 біля квартири №26 шляхом знесення прибудови до цієї квартири.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Відповідачка зазначає, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не зясував належним чином обставини щодо власника квартири АДРЕСА_2, оскільки ні вона, ні неповнолітня ОСОБА_7, в інтересах якої діє ОСОБА_6, власниками вказаної квартири не являються.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити із таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно копії нотаріально посвідченого договору дарування від 08 липня 2002 року, Інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_3 станом на 08 лютого 2014 року зареєстрована на праві власності за ОСОБА_8 (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_8 померла 15 січня 2011 року (а.с.143)

Наявним у справі актом обстеження від 11 грудня 2015 року, складеного службовими особами Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради за участі третьої особи - ОСОБА_5, встановлено наявність прибудови до квартири АДРЕСА_3 орієнтовними розмірами 10 м х 9 м ( а.с. 81).

Як видно із копії постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 25 листопада 2003 року №518, копії листа Головного управління містобудування та архітектури від 16 грудня 2003 року ОСОБА_8 притягувалась до адміністративної відповідальності за будівництво самочинної прибудови до квартири АДРЕСА_1 (а.с. 20, 21).

Частинами першою та другою ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Судом правильно встановлено, що Миколаївською міською радою земельна ділянка під спірну прибудову ОСОБА_8 не відводилась.

Із матеріалів справи видно, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6, яке діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_7, у строк, передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9, який помер 12 січня 2011 року (а.с. 144 зв., 146). Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_9 його матірю була ОСОБА_8 (а.с. 144).

Матеріали справи також свідчать, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6, яке діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_7, у встановлений законом строк за правом представлення звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_8 (а.с. 149 зв., 150-151).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

В матеріалах справи також відсутні докази щодо відведення Миколаївською міською радою відповідачам земельної ділянки, на якій розташована самочинна прибудова.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що оскільки відповідачі прийняли спадщину у рівних частках (ч.1 ст. 1278 ЦК України), то на них слід покласти обовязок знести за власний рахунок дану самочинну прибудову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на те, що суд безпідставно поклав на неї обовязок по знесенню самочинної прибудови, оскільки ні вона, ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, не отримували свідоцтво про право на спадщину, а заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2015 року, яким за нею визнано право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири №26 по вул. Обсерваторній у м. Миколаєві, скасовано. Проте такі доводи є помилковими, тому що відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи наведене, колегія приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права. А тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: К.О. Буренкова

Судді: Т.З. Кутова

ОСОБА_10