Справа № 712/9704/15ц
Провадження № 2др/712/15/16
29 листопада 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі :
головуючого судді - ТОКОВОЇ С.Є.
при секретарі - ТКАЧ А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічного позову ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» про порушення прав споживача, невідповідність умов договору вимогам чинного законодавства України, спонукання внесення змін до договору та проведення перерахунку, за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі,
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2016 року позовні вимоги банку задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором кредиту в розмірі 16324,38 дол. США, заборгованість по сплаті пені в розмірі 4599,92 грн. та штраф в розмірі 3265,81 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету судовий збір в сумі 3702 грн. задоволено частково. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» про порушення прав споживача, невідповідність умов договору вимогам чинного законодавства України, спонукання внесення змін до договору та проведення перерахунку відмовлено.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки при винесенні рішення суду від 30 червня 2016 року не було вирішено позовну вимогу щодо визнання додаткової угоди № 1 від 16.09.2005 року до кредитного договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005 року недійсною.

В судовому засіданні заявник заяву підтримав повністю та просив її задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заяву підтримала та просила винести додаткове рішення, оскільки судом не було вирішено позовну вимогу за зустрічним позовом щодо визнання недійсною додаткової угоди до кредитного договору.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти винесення додаткового рішення, оскільки суд вирішив всі питання по суті як первісного так і зустрічного позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

У відповідності зі ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2016 року позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором кредиту в розмірі 16324,38 дол. США, заборгованість по сплаті пені в розмірі 4599,92 грн. та штраф в розмірі 3265,81 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету судовий збір в сумі 3702 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» про порушення прав споживача, невідповідність умов договору вимогам чинного законодавства України, спонукання внесення змін до договору та проведення перерахунку відмовлено.

Проте, не було вирішено питання щодо визнання додаткової угоди № 1 від 16.09.2005 року до кредитного договору № 08/2005/840к412 від 16.09.2005 року недійсною, про яку позивач за зустрічним позовом подав заяву про збільшення позовних вимог.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги щодо визнання недійсною додаткової угоди до кредитного договору виходячи з наступного.

16 вересня 2005 року між ПАТ «КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 08/2005/840к412 за яким банк надав кредит в сумі 18000 доларів США, зі сплатою 12% річних з кінцевим строком повернення основної заборгованості 16.09.2025 року.

В цей же день, було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору у відповідності до якої доповнено розділ 4 Договору пунктом 4.3.16, яким передбачено обов'язок позичальника сплатити одноразово не пізніше дати видачі кредиту комісію за оформлення кредитної справи в розмірі 909 грн. та сплачувати комісію за надання та управління кредитом в розмірі 0,25% від суми залишку кредитної заборгованості по кредиту щомісяця протягом усього строку користування кредитними коштами одночасно із внесенням мінімально необхідного платежу, згідно з п.3.3.2 Договору. (без зазначення рахунку).

Обов'язок сплачувати комісію відповідач вважає несправедливою умовою договору, яка суперечить статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», тому просив визнати вказану умову недійсною з моменту укладення договору.

Суд, вважає, що при визначенні в кредитному договорі обов'язку боржника сплачувати щомісячну комісію не було зазначено, за які саме послуги цю комісію встановлено, отже відповідач фактично був змушений сплачувати за послуги, що супроводжували кредит, а така умова договору не відповідає вимогам справедливості та суперечить частині першій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» ( в редакції чинній на час укладення додаткової угоди).

Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 16 вересня 2005 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями частини п'ятої статті 11, частин першої, другої, п'ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в органах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець, (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладання договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до ч. 8 статті 18 закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23, статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Як вбачається зі змісту додаткової угоди № 1 до кредитного договору, яку оспорює позивач за зустрічним позовом була встановлена щомісячної комісії за надання та управління кредитом. При цьому, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. Внаслідок чого, банк нарахував, а відповідач сплачував комісія в розмірі 0,25 % на від суми залишку за кредитною заборгованістю, що є на думку суду незаконним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 220 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі задоволити.

Доповнити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 червня 2016 року в частині зустрічного позову ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про порушення прав споживача, невідповідність умов договору вимогам чинного законодавства України, спонукання внесення змін до договору та проведення перерахунку.

Визнати недійсною додаткову угоду від 16 вересня 2005 року укладену між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 щодо обов'язку позичальника сплачувати комісію за надання та управління кредитом, в розмірі 0,25% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом щомісяця протягом усього строку користування кредитними коштами одночасно із внесенням мінімально необхідного платежу з моменту її укладення.

Додаткове рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 10 днів.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: