Ухвала

іменем україни

10 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про захист прав споживача та стягнення коштів, за касаційними скаргами ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2015 року та публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (далі - ПАТ «Банк «Київська Русь») про захист прав споживача та стягнення коштів й просила стягнути з відповідача на свою користь суму коштів з банківського рахунку в розмірі 190 000 грн, 3% річних - 1 124 грн 28 коп. та 26 600 грн - індексу інфляції, а всього 217 724 грн 38 коп.

Позовні вимоги мотивувала тим, що у квітні 2015 року звернулася до банку із заявою про закриття банківського рахунку, відкритого на підставі договору від 19 березня 2015 року, та повернення коштів з вказаного рахунку, проте відповідач не виконав своїх зобов'язань за вказаним договором й не повернув на вимоги вкладника кошти, чим порушив її права.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Київська Русь» на користь ОСОБА_1 217 724 грн 38 коп., з яких 190 000 грн - сума коштів на банківському рахунку, 1 124 грн 38 коп. - 3% річних та 26 600 грн - індекс інфляції.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2015 року зазначене рішення міськрайонного суду в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат скасовано і в задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке було помилково скасовано, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права.

ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волков О.Ю. у поданій касаційній скарзі просить ухвалені у справі судові рішення скасувати, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм матеріального й процесуального права, і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач незаконно позбавлений права користуватися грошовими коштами, які банк отримав від нього на умовах строковості та платності, проте на даний час не повернув.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності неповернення суми коштів з банківського рахунку, при цьому зазначив про неможливість стягнення суми 3% річних та інфляційних витрат через введення в банку тимчасової адміністрації.

Однак з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 19 березня 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 було укладено договір № 25126-44.16 банківського рахунку в національний валюті, відповідно до якого банк відкрив позивачу поточний рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті та здійснює його розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплатити послуги банку в розмірі, встановленому тарифами на операції та послуги банку, що діють на дату надання послуги або проведення операції.

Згідно платіжного доручення № 11 від 19 березня 2015 року та копії виписки по особовому рахунку від 08 квітня 2015 року, ОСОБА_1 внесла на рахунок № НОМЕР_1 кошти в розмірі 190 000 грн.

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із письмовою заявою про закриття банківського рахунку та повернення наявних на ньому коштів. Проте кошти повернуті не були.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дата валютування - це зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача.

Відповідно до п. 7.1.2 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Отже, кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк в свою чергу у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Такий же правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2014 року в справі № 3-80гс14.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК Україниобмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови правління Національного банку України від 19 березня 2015 року «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19 березня 2015 року прийнято рішення № 611 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно з яким у період з 20 березня 2015 року до 19 червня 2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Київська Русь».

Таким чином, починаючи з 03 березня 2015 року банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 36 зазначеного Законуврегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Проте суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 10, 212, 316 ЦПК України на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув, не врахував, що на час звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про закриття рахунку та повернення коштів у банку почала діяти тимчасова адміністрація, наслідком чого є спеціальний порядок повернення коштів вкладників, тому дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Таким чином, апеляційний суд не виконав своїх обов'язків, визначених ст. ст. 303, 304, 316 ЦПК України.

Допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, згідно вимог ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого судового рішення і направлення справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скаргиОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 та публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П.Дербенцева

Д.О.Остапчук

В.О.Савченко