АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Музичко С.Г.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Ігнатьєву Є.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання пункту договору недійсним

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Родовід Банк» про визнання пункту договору недійсним, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вказує, на те, що за п. 3.9 нарахована банком пеня в розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості порушує умови кредитного договору та не відповідає нормам Закону України «Про захист прав споживачів», чим порушує права позивача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та безпідставності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Умовами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ПАТ «Родовід Банк» було укладено кредитний договір №77.1/АА-00063.07.2 від 09.10.2007 року, за умовами якого банк відкрив ОСОБА_2 кредитну лінію на суму 12 801,99 доларів США строком до 9.10.2014 року на купівлю автомобіля.

Згідно з умовами Договору передбачено:

-п.3.1. «Що починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до "10"-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 152,40 (сто п'ятдесят два) долари США 40 центів на рахунок, вказаний у пункті 1.3 цього Договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку.»

-п.3.3. «Сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до «10»- го числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 09 жовтня 2014 р. або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у пункті 1.6 цього Договору.»

-п.3.9. «За порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати Банку за кожний день просрочки пеню у розмірі 1,6 (одна ціла шість десятих) процента від суми простроченої заборгованості.»

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає про недійсність договору відповідно до ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України та ст.ст. 11,18, 19, 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Вважає що пункт 3.9 оскаржуваного договору, слід визнати недійсним як такий, що містить порушення цивільних прав, як споживача послуг, оскільки цим пунктом договору передбачені несправедливі та оманливі умови кредитування, що стосуються нарахування пені у більшому розмірі ніж це передбачено.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до вимог ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Згідно ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Форма оспорюваного договору відповідає встановленим законом вимогам (проста письмова форма). Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності для укладення зазначеного договору.

Позивачем не надано доказів відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України на підтвердження того, що волевиявлення сторін під час укладання оспорюваного договору було порушено.

За оспорюваним договором, одна сторона - банк передала, інша сторона - позивач прийняла в борг кошти, на умовах, викладених в договорі, тобто сторонами вчинено дії, які призводять до виникнення взаємних прав та обов'язків.

Згідно з ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» подавець, (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Установлення п. 3.9 договору пені у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості не перевищує 50% обсягу взятих зобов`язанань щодо повернення суми, отриманої в кредит.

Розмір нарахуваної пені в разі невиконання боржником зобов`язань є незмінним і може бути застосованим у випадку несвоєчасного погашення боргу.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції при постановлені рішення правильно застосовані норми матеріального права, не порушені норми процесуального права, підстав для скасування рішення суду колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді