Єдиний унікальний номер 741/218/16
Провадження № 2/741/151/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 04 березня 2016 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

позивача та її представника ОСОБА_1,

третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до територіальної громади с. Червоні Партизани в особі Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області про встановлення факту реєстрації шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, зазначивши, що 2 листопада 1935 року її покійні батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб. Свідоцтво про реєстрацію їх шлюбу не збереглося. Батьки померли відповідно ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3, немає можливості поновити актовий запис про шлюбу. Без свідоцтва про реєстрацію шлюбу вона (позивач) не може оформити спадщину на будинок, який належав батькам. Житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були її (позивача) батько та мати. Після ліквідації колгоспних дворів вони в установленому порядку не отримали свідоцтва та не зареєстрували право власності на нього. Після смерті батька спадщину прийняли вона (позивач) та її мати. Після смерті матері спадщину в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняла вона (ОСОБА_5.). У лютому 2016 року вона (позивач) зверталася до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав після смерті своїх батьків, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутнє свідоцтво про реєстрацію їх шлюбу, за час свого життя померлі офіційно не зареєстрували право власності на належні їм частини вищезазначеного житлового будинку.

Позивач просила встановити факт реєстрації шлюбу 2 листопада 1935 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та визнати за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька (1/4 частина) та матері (3/4 частини).

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з мотивів, які викладені в позовній заяві, просили їх задовольнити.

В судове засідання представник Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову, просив справу розглядати без участі їх представника.

В судовому засіданні треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог ОСОБА_5

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні дали показання про те, що знали подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7, від них їм (свідкам) відомо, що подружжя в листопаді 1935 року реєстрували шлюб.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення третіх осіб, які не заявляли самостійних вимог, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

З копій свідоцтв про народження (а.с. 8) та укладення шлюбу (а.с. 9) вбачається, що батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 6а; 7).

В судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не збереглося.

З копії повідомлення відділу реєстрації актів цивільного стану Чернігівського обласного управління юстиції № 513/04-40 від 17 квітня 2006 року (а.с. 11) вбачається, що в архіві відділу актового запису про шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області за 1935 рік не виявлено. Книги реєстрації актів про шлюб за 1932-1938 роки за зазначеним населеним пунктом збереглися частково.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу.

Факт, який просить встановити позивач, підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків та копією довідки Червонопартизанської сільської ради № 2521 від 8 грудня 2015 року (а.с. 12).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 2 листопада 1935 року.

Встановлення даного факту має для ОСОБА_5 юридичне значення, так як дозволяє їй реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після чоловіка.

ОСОБА_7 була спадкоємцем ОСОБА_6 та успадкувала 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 після його смерті.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на житловий будинок, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що підтверджується копією довідки Червонопартизанської сільської ради № 2523 від 8 грудня 2015 року (а.с. 13).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належало по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1, як членам колишнього колгоспного двору.

В судовому засіданні встановлено, що батьки позивача за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 за життя заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с. 29), а тому спадкоємство після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

З матеріалів справи вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилася, що підтверджується повідомленнями Носівської районної державної нотаріальної контори № 205/01-16 від 24 лютого 2016 року (а.с. 27).

В судовому засіданні встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли ОСОБА_7 (дружина) та ОСОБА_5 (дочка), що підтверджується копією довідки Червонопартизанської сільської ради № 2521 від 8 грудня 2015 року (а.с. 12).

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 успадкували після смерті ОСОБА_6 по 1/4 частині житлового будинку АДРЕСА_1.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с. 31) та копії спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 (а.с. 32-34) вбачається, що остання за життя заповіту не складала, спадщину після її смерті прийняла ОСОБА_5, яка отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай).

Таким чином, ОСОБА_5 успадкувала після смерті ОСОБА_7 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в зв'язку із відсутністю чинного правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 105/02-31 від 15 лютого 2016 року (а.с. 17).

З матеріалів справи вбачається, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а.с. 14-16).

Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності на спадковий житловий будинок також підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 213, 215, 256, 259 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_5 задовольнити.

Встановити факт реєстрації шлюбу 2 листопада 1935 року між ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, власником 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 61,6 кв. м., житловою площею 25,9 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (веранда, крильце, сарай, сарай, сарай, сарай, сарай, погріб, криниця, огорожа) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, власником 3/4 частин житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 61,6 кв. м., житловою площею 25,9 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (веранда, крильце, сарай, сарай, сарай, сарай, сарай, погріб, криниця, огорожа) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв