справа № 243/1080/16-ц
провадження № 2-о/243/102/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ільяшевич О.В.,

при секретареві Хміль О.М.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського,2, м. Словянськ, Донецької області) цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Святогірська міська рада Донецької області про встановлення факту спільного проживання однією сімєю не менш як п'ять років до відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю із спадкодавцем як жінки та чоловіка не менш як пять років до відкриття спадщини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 1995 року вона стала спільно проживати однією сімєю з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1. 30 серпня 2005 року заявниця зареєструвала ОСОБА_3 у вказаній квартирі, а 13 квітня 2012 року вони з останнім приватизували дві кімнати у вказаній чотирикімнатній квартирі, про що у Святогірській міській раді отримали свідоцтво про право власності на дві кімнати, які складають 2/5 часток даної квартири. При цьому, у вказаному свідоцтві зазначено, що ця частка квартири належить заявниці та члену її родини ОСОБА_3 Під час спільного проживання, заявниця та ОСОБА_3 мали спільний бюджет, були повязані спільним побутом та мали взаємні права та обовязки. Вони мали спільний бюджет, який складався із їх пенсій. За спільні кошти вони купували їжу, ліки, оплачували житлово-комунальні послуги та лікування у медичних закладах. 18 липня 2015 року ОСОБА_3 помер. Протягом шести місяців після його смерті, заявниця звернулась із відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, за наслідками її звернення нотаріусом було заведено спадкову справу №866/2015. Заявниця вважається спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживала із спадкоємцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини. Інших спадкоємців у померлого немає та із відповідною заявою до нотаріальної контори ніхто окрім неї не звертався. Однак, 02 лютого 2016 року у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 заявниці було відмовлено, у звязку із тим, що нею не було представлено доказів спільного проживання однією сімєю зі спадкодавцем. У звязку із викладеним, за для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, просила суд винести рішення яким встановити факт постійного проживання однією сімєю заявниці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 30 серпня 2005 року по день його смерті 18 липня 2015 року.

Заявниця ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи. до судового засідання не зявилась.

У судовому засіданні, представник заявниці ОСОБА_1, який діє на підставі договору від 10 лютого 2016 року (а.с. 11), у судовому засіданні повністю підтримав вимоги ОСОБА_2, пояснення надав аналогічні викладеним у заяві, та просив встановити факт постійного проживання однією сімєю заявниці ОСОБА_2 з ОСОБА_3, починаючи з 30 серпня 2005 року по день його смерті 18 липня 2015 року.

Заінтересована особа Виконком Святогірської міської ради, до судового засідання не зявилась, на адресу суду надано заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника Ради, рішення ухвалити на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що квартира, в якій проживає заявниця відносилася до комунальних, а тому в ній проживала її сімя та сімя ОСОБА_2П… Оскільки у їх сімей були тісні дружні стосунки, то коли проходила приватизація, то вони всі разом приватизували цю квартиру, продовжуючи в ній проживати, я дві різні сімї, але співвласники квартири. ОСОБА_2 знає зі свого народження, може ствердити, що ОСОБА_3 вселився до ОСОБА_5 як чоловік ще у 1995 році, і по день його смерті ОСОБА_2 проживала разом із ним як його дружина. Також підтвердила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 разом харчувалися, проживали спільно у своїй частині квартири, мали спільний побут весь цей час і до дня смерті ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні ствердила, що вона працює соціальним працівником, і оскільки спочатку у ОСОБА_3, а потім у ОСОБА_2 сталася травма ноги, після якої і він, а потім і ОСОБА_2 не мали можливості самостійно пересуватися, то вона як соціальний працівник була до них прикріплена і їм допомагала. Крім цього, вона є їх сусідкою, а тому і як сусідка і як соціальний працівник може ствердити, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 разом харчувалися, проживали спільно у своїй частині квартири, мали спільний побут і у період з 1990-х років до дня смерті ОСОБА_3 проживали разом як чоловік та дружина.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню.

Як встановлено у судовому засіданні і вбачається із матеріалів справи, 18 липня 2015 року за місцем свого постійного мешкання в ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, про що свідчить, зокрема, свідоцтво про смерть серії: І-НО №907707, згідно із яким, ОСОБА_3, помер 18 липня 2015 року у віці 73 років, про що 21 липня 2015 року було складено відповідний актовий запис №47 (а.с. 9).

Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 2/10 частки чотирикімнатної квартири №42, розташованої в м. Словянську, м. Святогірську Донецької області по вул. Островського у будинку №56, наведене стверджується матеріалами спадкової справи, зокрема, довідкою комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Із свідоцтва про право власності виданого Святогірською міською радою видно, що дві кімнати у чотирикімнатній квартирі №42 в м. Святогірську по вул. Островського, буд. №56, які складають 2/5 часток квартири належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та члену родини ОСОБА_3 в рівних частках (а.с. 7).

Згідно із відомостями Спадкового реєстру, спадщина після смерті ОСОБА_3, відкрилася за законом. Заповіт відсутній.

Як встановлено у судовому засіданні і видно із матеріалів спадкової справи, 29 грудня 20156 року, заявник ОСОБА_2 у встановлені порядок та строки прийняла спадщину після померлого ОСОБА_3 звернувшись із відповідною заявою до державного нотаріуса першої Словянської державної нотаріальної контори.

Однак, 02 лютого 2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/10 частки квартири №42 у житловому будинку №56 розташованому у м. Святогірську по вул. Островського після померлого 18 липня 2015 року ОСОБА_3 їй було відмовлено у звязку із відсутністю доказів родинних та інших відносин спадкоємця зі спадкодавцем. Натомість у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, було розяснено, що факт проживання однією сімєю зі спадкодавцем може бути стверджено рішенням суду, яке набрало законної сили (а.с. 13).

Із паспорта заявниці ОСОБА_2 видно, що остання значиться зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 у квартирі №42 будинку №56 (а.с.4 з.б.)

Відповідно довідки виданої ПП «Омфал-2» №60 від 08 лютого 2016 року, ОСОБА_3 значиться зареєстрованим та проживав у квартирі №42, що розташована у будинку №56, по пров. Островського м. Святогірськ з 30 серпня 2005 року по день смерті 18 липня 2015 року. Разом з ним, з 27 лютого 1974 року по теперішній час в квартирі проживала та зареєстрована ОСОБА_2 (а.с. 5).

Згідно із актом від 09 лютого 2016 року, складеним депутатом Святогірської міської ради по виборчому округу № 3 ОСОБА_7, у присутності свідків, за наслідками проведення огляду квартири №42 у будинку №56 розташованому по вул. Островського м. Святогірськ, було встановлено, що гр. ОСОБА_3 проживав за вказаною адресою у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 з 1995 року по день своєї смерті 18 липня 2015 року. Зазначений факт підтвердили сусіди: ОСОБА_8, ОСОБА_6 (а.с. 6).

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів спадкової справи після померлого ОСОБА_3 крім заявниці ОСОБА_2 інших спадкоємців немає.

Згідно із вимогами статті 1264 Цивільного кодексу України четверту чергу права спадкування за законом мають особи, які мешкали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Відповідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка ( чоловік), які проживали однієї сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину, як члена сімї, тощо.

Згідно із вимогами ст.ст. 234,256, 258 ЦПК України, роз'яснень, що маються у п. 1, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає справи про встановлення факту за наявності певних умов: згідно з законом факт породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту; заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб.

Відповідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд з заявою про встановлення цих фактів».

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини є фактом, що має юридичне значення для заявниці, оскільки від встановлення цього факту залежить виникнення в заявниці право на оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3, як за спадкоємицею четвертої черги за законом.

У судовому засіданні достовірно встановлено і це видно із матеріалів спадкової справи, що після смерті ОСОБА_3 відсутні інші спадкоємці, крім ОСОБА_2, які б прийняли спадщину після його смерті.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали разом однією сім'єю у квартирі АДРЕСА_2 з 30 серпня 2005 року по день його смерті 18 липня 2015 року.

Вони мали спільний бюджет, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження як у письмових доказах, досліджених у судовому засіданні, так у показаннях свідків, допитаних у судовому засіданні.

У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, які вказали свідки. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи немає, їх пояснення відповідають і не суперечать обставинам, свідчення про які містяться в інших зібраних по справі доказах.

Таким чином, оскільки було встановлено, що ОСОБА_2 постійно мешкала разом з ОСОБА_3, який помер 18 липня 2015 року, однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, тобто з 30 серпня 2005 року до часу його смерті - 18 липня 2015 року, інших спадкоємців, які б прийняли б спадщину немає, ОСОБА_2 прийняла спадщину у порядку , визначеному чинним законодавством, то суд приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1268 ЦК України, ст. 3 Сімейного Кодексу України, ст. 3, 10, 11, 14, 58, 60, 212 215, 234, 256, 259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Святогірська міська рада Донецької області про встановлення факту спільного проживання однією сімєю не менш як п'ять років до відкриття спадщини, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сімєю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 30 серпня 2005 року по день його смерті 18 липня 2015 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 09 березня 2016 року.

Головуючий суддя: О.В. Ільяшевич