Справа № 404/8179/15-ц
Номер провадження 2/404/689/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року Кіровський районний суд м.Кіровограда

в складі:

головуючого судді Панфілової А.В.

при секретарі - Мосійчук А. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « Креатив груп» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку за період з 20 серпня 2015 року по 23.09.2015 року включно в розмірі 6399,84 грн. та моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 18 квітня 2011 року (наказ № 31-ВК від 18 квітня 2011 року) був прийнятий на посаду фахівця - аналітика до відділу з провадження нових проектів до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КРЕАТИВ ГРУП". 19 серпня 2015 року звільнився з роботи за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України - за угодою сторін. При звільненні з роботи відповідач не зробив розрахунку відповідно до ст. 116 КЗпП України. Вважає дії відповідача незаконними, оскільки у відповідності з ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Зазначив , що діями відповідача спричинено моральну шкоду, яку оцінює в 10000 грн., оскільки із-за відсутності коштів змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а саме позичати гроші у знайомих та через банківські установи, через що відчував постійний моральний дискомфорт і стрес, оскільки запозичені через банківські установи кошти необхідно повернути не лише своєчасно а й з відповідними процентами.

До судового засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у їх відсутність та повне підтримання позовних вимог ( а.с. 71).

Представником відповідача суду надано заперечення проти позову із зазначенням про відсутність вини підприємства у затримці при проведенні повного розрахунку зі звільненим працівником , оскільки мав місце факт зміни керівництва на підприємстві , що зайняло певний час . Наявність вини є необхідною умовою для настання відповідальності за порушення будь-яких прав, тому промисть відмовити в задоволенні позову ( а.с. 47-48).

Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі.

Судом встановлено наступні факти .

З 18 квітня 2011 року позивач працював Публічному акціонерному товаристві « Креатив Груп» на посаді фахівця - аналітика до відділу з провадження нових проектів. 19.08.2015 року звільнився з роботи за згодою сторін п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а. с. 7-9).

На день звільнення заборгованість відповідача по нарахованій та не виплаченій заробітній платі становила більше ніж за 2 місяці (за повний червень 2015 року - 3788,79 грн., за повний липень 2015 року - 3 273,56 грн. 13 (тринадцять) робочих днів серпня 2015 року - 1 859,27 грн.), компенсація за невикористану відпустку - 11 134,73 грн.

21 серпня 2015 року відповідач розрахувався по заробітній платі за червень 2015 року у розмірі 3 788,79 грн. та за липень 2015 року у розмірі 3 273,56 грн. Також 24 вересня 2015 року відповідач розрахувався по заробітній платі за 13 (тринадцять) робочих днів серпня 2015 року, що складає 1 859,27 грн. та виплатив компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 11 134,73 грн.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю (частина перша даної статті); право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (частина сьома даної статті). Ці положення узгоджуються із статтею 6 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, згідно з якою право на працю «включає право кожної людини дістати можливість заробляти собі на життя».

Відповідно до вимог ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про рбзрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Розмір середньої заробітної плати розраховується у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

У відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку , щодо часткового задоволення позову.

Згідно наданої довідки підприємства ( а.с. 60) повними пропрацьованими місяцями є квітень та травень 2015 року, оскільки в червні ОСОБА_1 брав відпустку 12 днів , що підтверджується розрахунковим листком ( а.с. 61) а в липні 2015 року брав відпустку без збереження заробітної плати в кількості 5 робочих днів , тому згідно розрахункового листка ( а.с. 61) зазначено 18 робочих днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки становитиме: (5200 грн. за квітень +5200 за травень ): (21день+18днів) = 266,67грн..

Період невиплати належної заробітної плати з 20 серпня 2015 року по 23.09.2015 року включно становить 24 робочих дня.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», структуру заробітної плати становлять основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Таким чином, сума середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає (266,67 грн. - середньоденна заробітна плата х 24 робочі дні = 6400,08 грн.) , що підлягає стягненню по рішенню суду з урахуванням обов»язкових відрахувань та зборів.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Тому в межах позовних вимог , суд вирішує стягнути з відповідача на користь позивача 6399,84грн. з урахуванням обов»язкових зборів та платежів , згідно позовних вимог.

В частині позову про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн., суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні в цій частині у зв»язку з його недоведеністю та безпідставністю.

Законодавцем визначено відповідальність роботодавця за несвоєчасне проведення розрахунку з працівником у зв»язку з його звільненням у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

При цьому, відповідно до статті 2371 КЗпПУ, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Вказане кореспондується і з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» зі змінами та доповненнями від 25.05.2001року №5 підставами цивільно-правової відповідальності при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та наявність причинного зв»язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її заподіянні.

В суді наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та наявність причинного зв»язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її заподіянні позивачем недоведено.

Тому в іншій частині позов задоволенню не підлягає у зв»язку з його необгрунтованістю та безпідставністю.

Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 551,20 грн. судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та з позивача на користь держави -551,20грн. судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди в задоволенні якої відмовлено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 115, 116, 117, 237-1 Кодексу законів про працю України, ст.21 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 11, 60, 88, 212-218 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « Креатив груп» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди , задовільнити частково .

Стягнути з Публічного акціонерного товариства « Креатив груп» на користь ОСОБА_1 - 6399,84 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку з урахування обов»язкових зборів та платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства « Креатив груп» на користь держави 551,20 грн. судового збору

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 551,20 грн. судового збору

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом 10 днів з дня отримання копії.

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда