АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1395/2016 Головуючий у І інстанції - Матійчук Г.О.
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року позивач ПАТ «Перший український міжнародний банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №2008-23-Ф від 13 червня 2008 року станом на 23 листопада 2014 року включно за сумою кредиту, відсотками у розмірі 66 846, 13 доларів США та пеню в еквіваленті 380,92 доларів США, з яких заборгованість за сумою кредиту складає 61 953,68 доларів США, заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом - 4 892,45 доларів США, сума пені у розмірі 380,92 доларів США.

Свої вимоги банк мотивував тим, що 13 червня 2008 року між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 80 000 доларів США на строк до 12 червня 2024 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно з яким остання поручилася за виконання позичальником зобов'язань за договором. У зв'язку з неналежним виконанням умов договору у ОСОБА_2 виникла заборгованість.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором №2008-23-Ф від 13 червня 2008 року станом на 23 листопада 2014 року в сумі 66 846, 13 доларів США, з яких: заборгованість за сумою кредиту - 61 953, 68 доларів США; заборгованість по процентах - 4 892, 45 доларів США; сума пені еквівалентна - 380,31 доларів США. Стягнуто з відповідачів на користь позивача по 1827 грн. у відшкодування судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, мотивуючи тим, що суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки та допустив порушення норм матеріального і процесуального закону , не перевірив розрахунок заборгованості, наданий банком, який, як вважає відповідач, є невірним.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу , просив рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач просив відхилити апеляційну скаргу , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 червня 2008 року між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №2008-23-Ф, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 80 000 доларів США на строк до 12 червня 2024 року.

13 червня 2008 року між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_3 укладено договір поруки №23-2008-Ф/1, згідно якого поручитель поручився перед кредитором за виконання боржником своїх зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором. Обсяг відповідальності поручителя перед кредитором визначається умовами і обсягом зобов'язань боржника по основному зобов'язанню.

Відповідно до ст.. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_2 перед банком станом на 23 листопада 2014 року складає 66 846, 13 доларів США, з яких: заборгованість за сумою кредиту складає 61 953,68 доларів США, заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом - 4 892,45 доларів США та сума пені у розмірі 380,92 доларів США.

23 вересня 2014 року ПАТ «Перший український міжнародний банк» направляв ОСОБА_2 вимогу про дострокове повернення всієї суми заборгованості та процентів за користування кредитом, а у грудні 2014 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що оскільки зазначена заборгованість має місце, то вона підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Відповідно до ст.. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідач ОСОБА_3 поручилася за виконання зобов'язання боржником, а тому судом правомірно заборгованість перед банком стягнута із відповідачів в солідарному порядку.

Посилання апелянта на ту обставину, що позивачем при укладанні договору не було повідомлено відповідача, як споживача послуг банку, про всі ризики, які можуть виникати у зв'язку із укладенням договору та зміною курсу валюти , не може бути прийнято до уваги, оскільки відповідно до п.8.8 Кредитного договору ( а.с.7) банк на підставі вимог «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» поінформував відповідача ОСОБА_2 про умови кредитування.

В цьому пункті договору вказано , що в додатку № 2 до договору зазначено розрахунок реальної процентної ставки.

Колегія суддів також не погоджується із посиланням представника відповідачів на те, що банком не було встановлено графіка погашення кредиту, оскільки такий графік було викладено у Додатку № 1 до Договору ( а.с.10).

Колегія суддів також не приймає посилання апелянта в тій частині, що позивачем не надано документів, які підтверджують розмір та дату сплачених ОСОБА_2 на виконання кредитного договору сум грошових коштів.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано розрахунок заборгованості за договором кредиту, укладеного із ОСОБА_2

Апелянт, заперечуючи проти суми заборгованості, не надав суду жодних доказів на підтвердження своїх заперечень та не зазначив у чому полягає неправильність розрахунку заборгованості.

Вимоги апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні позовних вимог повністю не підлягають задоволенню, оскільки підстав для відмови у позові колегія суддів не вбачає. Сторонами укладено договір кредиту, відповідачем отримані кошти за цим договором на умовах платності та повернення кредиту. Відповідач частково виконав умови зазначеного договору, а тому виходячи із правомірності правочину, колегія суддів вважає, що з відповідачів на користь позивача правомірно стягнуто заборгованість за договором кредиту.

Щодо стягнення пені в іноземній валюті, колегія суддів погоджується із доводами апелянта, що пеня повинна бути визначена лише в національній валюті - гривні.

Ця вимога передбачена законом, а саме ст.. 550 ч.2 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума , її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений законом , може бути збільшений у договорі.

Як вбачається із п.5.1 Кредитного договору № 2008-23-Ф від 13.06.2008 року банк вправі вимагати, а позичальник зобов'язаний сплатити неустойку( штраф, пеню) у гривні, виходячи із офіційного курсу НБУ на день сплати, в разі: несвоєчасної сплати процентів за користування кредитом - пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє за період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що в частині стягнення пені рішення суду першої інстанції повинно бути змінено, а пеню стягнуто в грошовій одиниці гривні , що за курсом НБУ на час постановлення рішення суду від 7 жовтня 2015 року становив : 2126,4049 грн за $100 , а саме 380, 92 долари США х 21, 26 = 8098, 35 гривень

В решті рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 7 жовтня 2015 року змінити в частині стягнення пені, стягнути з ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» пеню в розмірі 8 098, 35 гривень.

В решті рішення Печерського районного суду м.Києва від 7 жовтня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді :