Справа № 462/5273/15 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/5962/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Шеремети Н.О.,

секретаря Брикайло М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом (а.с.1-3), уточненим та доповненим під час розгляду справи (а.с.45-47), в якому остаточно просив стягнути з відповідача у його користь матеріальну шкоду в розмірі 30734 грн. 21 коп. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що внаслідок вчинення з вини відповідача дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП), яка сталась 09 листопада 2014 року на перехресті вулиць Городоцька Кульпарківська в м.Львові, було пошкоджено його транспортний засіб марки «NISSAN X-TRAIL», д.н.з. НОМЕР_1, у звязку з чим він поніс матеріальні витрати на послуги евакуатора з місця ДТП у розмірі 400 грн., проведення незалежної оцінки КТЗ в розмірі 450 грн., за переклад на польську мову звіту №212 про оцінку вартості завданих пошкодженням транспортного засобу збитків в розмірі 2633 грн., на оренду іншого легкового автомобіля для користування в розмірі 18000 грн., витрати, повязані з поїздкою до ОСОБА_4 в розмірі 2500 грн., за оплату стоянки транспортного засобу за 6 місяців в розмірі 1200 грн., що сумарно складає 25183 грн. Крім того, до майнового відшкодування позивач відніс понесені ним витрати на оплату судового збору в розмірі 551 грн. 21 коп. за подання позовної заяви до суду та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 5000 грн.

Заподіяння моральної шкоди позивач обґрунтовував фізичним болем від отриманих ним в ДТП тілесних ушкоджень, переляку та постійного страху знову потрапити в ДТП, неможливістю використання його транспортного засобу та понесення у звязку з цим додаткових витрат.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 серпня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 450 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 8000 грн., 551 грн. 20 коп. судового збору та 3200 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2, просить його скасувати з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що автомобіль, яким він керував, був застрахований на момент ДТП у страховій компанії Inter Risk Vienna Insurence Group в ОСОБА_4, яка в повному обсязі виплатила потерпілій стороні страхове відшкодування за пошкодження транспортного засобу «NISSAN X-TRAIL», д.н.з. НОМЕР_1, у звязку з чим страхову справу закрито, що також підтвердив представник позивача в судовому засіданні, а тому вважає, що будь-які до нього матеріальні претензії позивача є безпідставними. При цьому, апелянт звертає увагу на те, що позивачем не доведено тієї обставини, що матеріальні збитки, про відшкодування яких він заявляє до нього, як до винної в ДТП особи, не були відшкодовані страховою компанією. Крім того, апелянт вважає неналежним поданий позивачем доказ на підтвердження понесених ним витрат за оцінку КТЗ в розмірі 450 грн., оскільки самого висновку про оцінку пошкодженого транспортного засобу позивачем надано не було. Необгрунтованими вважає апелянт висновки суду першої інстанції щодо заподіяння позивачу моральної шкоди від отриманих тілесних ушкоджень, оскільки постановою у справі про адміністративне правопорушення підтверджується той факт, що саме він, а не позивач, отримав в ДТП тілесні ушкодження, а позивачем на підтвердження обставин, на які він посилається в обґрунтування заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди, не було надано жодних доказів про це, зокрема, медичних документів на підтвердження факту звернення позивача за медичною допомогою. Крім того, звертає увагу суду на те, що в постанові про адміністративне правопорушення, на яку посилається позивач в своїй позовній заяві і суд у своєму рішенні, взагалі відсутня будь-яка інформація про водія пошкодженого в ДТП транспортного засобу. Вважає, що за пошкодження транспортного засобу страховик відшкодував шкоду в повному обсязі, а тому стягнення з нього моральної шкоди є несправедливим, а заподіяння такої є недоведеним позивачем. На його думку, у звязку з безпідставністю заявлених позивачем до нього позовних вимог, не підлягають відшкодуванню й понесені ним судові витрати. Крім того, зазначає, що позивачем не було документально підтверджено витрати на правову допомогу, а також не надано розрахунку таких витрат.

В судове засідання апеляційного суду після оголошеної у ньому перерви особи, які беруть участь у справі, не зявились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку (а.с.104, 106), клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто відповідно до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК України у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що з вини водія ОСОБА_2, який керував транспортним засобом марки «AUDI A4» з реєстраційним номерним знаком RKR00580, 09 листопада 2014 року о 01 год. 50 хв. на перехресті вулиць Городоцька Кульпарківська в м.Львові сталась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «NISSAN X-TRAIL» з реєстраційним номерним знаком ВС0781ЕА (а.с.4).

В постанові Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2014 року (а.с.4) про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП, зазначено, що внаслідок ДТП транспортні засоби отримали технічні пошкодження, а водій автомобіля марки «AUDI A4» д.н.з. RKR00580, тобто відповідач ОСОБА_2, отримав тілесні ушкодження.

Вказана постанова не містить інформації про водія автомобіля марки «NISSAN X-TRAIL» й про те, що він отримав тілесні ушкодження.

Згідно з полісом серії КМ-Е/Р №0122719, який був чинний на момент вчинення даної ДТП (а.с.23), цивільно-правова відповідальність власника (володільця) транспортного засобу марки «AUDI A4» з реєстраційним номерним знаком RKR00580 була застрахована в страховій компанії Inter Risk Vienna Insurence Group в ОСОБА_4.

На вимогу апеляційного суду Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) надало інформацію з підтвердженням такої листом інспектора польської страхової компанії Inter Risk про те, що страховий випадок, внаслідок якого було пошкоджено транспортний засіб марки «NISSAN X-TRAIL» з реєстраційним номером ВС0781ЕА був врегульований безпосередньо страховиком Inter Risk за заявою потерпілої особи в 2015 року і страховиком було повністю відшкодовано потерпілій особі заявлену матеріальну шкоду (а.с.107-108).

Крім того, в листі польського інспектора, адресованого МТСБУ, зазначено, що потерпілою є ОСОБА_5 (а.с.108).

У відповідності до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.ст.22, 1192 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема, витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), має право на їх повне відшкодування, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.14 розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у названій вище постанові №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України, зокрема, про відшкодування збитків у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом зазначених норм закону у правовідносинах з відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обовязок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача в частині відшкодування матеріальних витрат на послуги евакуатора з місця ДТП у розмірі 400 грн., за переклад на польську мову звіту №212 про оцінку вартості завданих пошкодженням транспортного засобу збитків в розмірі 2633 грн., на оренду іншого легкового автомобіля для користування в розмірі 18000 грн., витрат, повязаних з поїздкою до ОСОБА_4 в розмірі 2500 грн., за оплату стоянки транспортного засобу за 6 місяців в розмірі 1200 грн., що сумарно складає 24733 грн., суд першої інстанції виходив із того, що відсутні належні докази на підтвердження понесення таких витрат саме позивачем, оскільки всі надані докази стосувались іншої особи ОСОБА_5.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивачем не оскаржувалось, а тому підлягає залишенню цій частині без змін.

При цьому, колегія суддів не погоджується із висновком районного суду про наявність правових підстав для відшкодування позивачеві витрат за проведення незалежної оцінки КТЗ в розмірі 450 грн., оскільки, в силу наведених вище норм ЦК України, такі витрати не відносяться до матеріальних збитків - витрат, необхідних для відновлення стану пошкодженого майна, а доказ, поданий позивачем на підтвердження здійснення ним вказаних витрат, не є належним, оскільки він не містить інформації про те, що оцінка КТЗ «NISSAN X-TRAIL» д.н.з. НОМЕР_1 повязана з подією ДТП і була використана страховиком при виплаті потерпілій стороні страхового відшкодування. Крім того, позивачем не доведено, що такі витрати не були відшкодовані потерпілій стороні страховиком винної особи.

Отже, суд першої інстанції в цій частині справи допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного її вирішення, а тому таке порушення є підставою для скасування в цій частині оскаржуваного рішення суду з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 450 грн. на відшкодування витрат за проведення незалежної оцінки КТЗ з наведених вище мотивів.

Таким чином, вимоги позивача, предявлені до відповідача, як до винної в ДТП особи, про відшкодування матеріальної шкоди є безпідставними в повному обсязі.

За загальним правилом статті 1167 ЦК України, яке застосовується й до спірних правовідносин, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи.

Як уже зазначалось вище, в матеріалах справи, досліджених судом першої інстанції, а саме, у постанові Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2014 року (а.с.4), на яку послався районний суд в обґрунтування свого висновку про задоволення позову в частині відшкодування позивачу моральної шкоди, відсутні докази про отримання позивачем тілесних ушкоджень в даній ДТП.

В судовому засіданні апеляційного суду оголошувалась перерва, в тому числі й для зясування в повній мірі факту отримання позивачем в ДТП тілесних ушкоджень з наданням підтверджуючих цю обставину доказів, однак, після перерви в судовому засіданні ні позивач, ні його представник в судове засідання більше не зявились.

Отже, правових підстав для висновку про отримання позивачем внаслідок ДТП, яка сталась з вини відповідача, тілесних ушкоджень у суду першої інстанції не було, а тому вимога позивача про відшкодування йому відповідачем моральної шкоди, завданої внаслідок фізичного болю від отриманих тілесних ушкоджень, задоволенню не підлягає.

В матеріалах справи відсутні докази й про те, що позивач є власником пошкодженого в ДТП транспортного засобу марки «NISSAN X-TRAIL» р.н.з. ВС0781ЕА. Більше того, з наданих МТСБУ письмових доказів (а.с.107-108) встановлено, що виплата страхового відшкодування за пошкодження вказаного транспортного засобу польською страховою компанією здійснювалась потерпілій стороні - ОСОБА_5, а не позивачу, тому правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої пошкодженням в ДТП транспортного засобу, теж немає.

Отже, суд першої інстанції в повній мірі не встановив обставин, які мають значення для справи, в частині вирішення заявлених позивачем вимог про відшкодування йому за рахунок відповідача моральної шкоди, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, визнавши частково доведеними такі вимоги позивача, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позовної вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди в повному обсязі з наведених вище мотивів.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що з урахуванням не скасованого апеляційним судом рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 в частині стягнення з відповідача в користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 24733 грн. та нового рішення апеляційного суду про відмову у задоволенні позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача у його користь матеріальної шкоди в розмірі 450 грн. для відшкодування витрат за проведення незалежної оцінки КТЗ та про відмову у задоволенні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, - вимога позивача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 25183 грн. та вимога позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. визнана судами безпідставною в повному обсязі.

З урахуванням положень ст.88 ЦПК України та у звязку із відмовою позивачеві в повному обсязі в задоволенні його позовних вимог, не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 21 коп. та витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 5000 грн., які позивач відніс до загального розміру матеріальної шкоди згідно з поданою ним до суду заявою від 07 квітня 2016 року про уточнення та доповнення до цивільного позову (а.с.46-47).

Таким чином, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині про задоволення вимог позивача та стягнення судових витрат підлягає скасуванню в повному обсязі на підставі п.п.1-4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позовної вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 450 грн. та про відмову у задоволенні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.1-4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 серпня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 450 гривень, моральної шкоди в розмірі 8000 гривень, судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок та витрат на правову допомогу в розмірі 3200 гривень скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

ОСОБА_6