Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 2-5544/10 головуючий у 1 інстанції Дубина Л.А.
провадження № 22-ц /778/1024/16 суддя-доповідач Панкеєв О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 16 грудня 2015 року у справі за заявою ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання,

В С Т А Н О В И Л А:

05.12.2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернулося до суду з заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

В обґрунтування заяви зазначивши, що 19.11.2010 року за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_3 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору у сумі 21 924,84 грн. ухвалено рішення, яким позов задоволено.

28.07.2014 року при ознайомленні з матеріалами справи, було встановлено, що рішення не набрало законної сили, а 07.10.2014 року у справі було видано виконавчі листи, у яких вказано строк пред'явлення виконавчого документа до виконання - 29.11.2011 року.

Таким чином, виконавчі листи були видані канцелярією Ленінського районного суду м. Запоріжжя 07.10.2014 року після спливу строку на їх пред'явлення до виконання.

Заявник просив суд визнати причину пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання поважною і поновити цей строк.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 16 грудня 2015 року задоволено заяву ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Поновлено пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчих листів № 2-5544/2010, виданих 07.10.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2010 року щодо стягнення солідарно з ОСОБА_3. ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» суми заборгованості в розмірі 21 924,84 грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 219,25 грн. та інформаційно-технічного забезпечення в сумі 120,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову у хвалу, якою у задоволенні заяви відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції,якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Згідно статті 210 ЦПК України ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: часу і місця її постановлення; прізвища та ініціалів судді (суддів - при колегіальному розгляді); прізвища та ініціалів секретаря судового засідання; імен (найменувань) сторін та інших осіб, які брали участь у справі; предмета позовних вимог; описової частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою; мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; резолютивної частини із зазначенням: висновку суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що всупереч вимогам статті 210 ЦПК України, в мотивувальній частині відсутнє обґрунтування з посиланням на конкретні обставини справи та докази про наявність об'єктивних причин пропуску строку щодо пред'явлення виконання судового рішення за період з 29.11.2010 року, коли, як зазначено у виконавчому листі, рішення суду набрало законної сили до заяви про видачу виконавчих листів 29.09.2014 року.

Як вбачається із матеріалів справи, що 19.11.2010 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за участю представника позивача (а.с. 49) було ухвалене заочне рішення про задоволення позову АТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки.

Задовольняючи заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції дійшов висновку проте, що судове рішення від 19.11.2010 року на час ознайомлення з матеріалами справи (30.07.2014 року) ще не набрало законної сили, оскільки не направлялося на адресу відповідачів. На адресу ОСОБА_3 рішення направлено 09.08.2014 року (а.с.108) , а відповідач відповідача ОСОБА_2 отримала заочне рішення 04.06.2015 року (а.с.133) .

Таким чином за висновком суду заочне рішення набрало законної сили після отримання відповідачами,при цьому не визначаючи дату набрання законної сили рішення.

Між тим у виданих виконавчих листах зазначено, що рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2010 року набрало законної сили 29.11.2010 року. (а.с.121-125)

Таким чином суд першої інстанції дійшов до суперечливих висновків проте, що рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2010 року набрало законної сили після отримання їх відповідачами 04.06.2015 року, не надавши оцінки виконавчим листам в яких зазначено, що рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2010 року набрало законної сили 29.11.2010 року. (а.с.121-125)

Якщо у виконавчих листах є помилки щодо набрання законної сили рішення суду, то такі помилки виправляються відповідно до вимог ст. 369 ЦПК України, ані шляхом поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Цивільний процесуальний кодекс України встановлює для відповідача особливий порядок оскарження заочного рішення - шляхом подання заяви про перегляд заочного рішення (статті 228-232), а також загальний порядок - апеляційне оскарження - для позивача (ст. 232).

30.07.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було видано представнику банка копію рішення суду від 19.11.2011 року, з відміткою, що рішення суду не набрало законної сили, проте 07 жовтня 2014 року, по заяві банку, Ленінським районним судом м. Запоріжжя були видані виконавчі листи, на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2010 року, однак строк пред'явлення до виконання яких зазначено до 29.11.2011 року.

Проте суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 212 ЦПК України не надав оцінки доказам та обставинам справи.

Заяву про ознайомлення зі справою надано представником позивача більше ніж через три роки , лише 02.06.2014 року.

З матеріалами справи представник банку ознайомився 30.07.2014 року (а.с.109) за період з часу ухвалення рішення з 19.11.2010 року до 01.06.2014, тобто понад три роки, до вказаної дати заяв про отримання судових рішень, ознайомлення зі справою від представників банку матеріали справи не містять . (а.с.115)

Як вбачається заява про видачу виконавчих листів від представника АТ "Банк "Фінанси та Кредит" надійшла до суду лише 29.09.2014 року, тобто, як визначено у виконавчому листі, з пропуском строку звернення рішення суду до примусового виконання. (а.с.112)

Поновлюючи строк пред'явлення до виконання виконавчих листів суд зазначив, що представник банку отримав копію заочного рішення з відміткою проте, що судове рішення не набрало законної сили 30.07.2014 року (а.с.120).

Проте , копія заочного рішення з відміткою проте, що судове рішення не набрало законної сили не є підставою для поновлення строкк пред'явлення до виконання виконавчих листів.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" , ч. 1 ст. 371 ЦПК України стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги проте, що при ухвалені рішення Ленінським районним судом м. Запоріжжя суду 19.11.2010 року приймав участь представник позивача (а.с. 49), а з матеріалами справи представник позивача виявив бажання ознайомитися лише 02.06.2014 року, тобто через 3,6 років, вже пропустивши строк пред'явлення виконавчого листа, оскільки, як зазначено у виконавчому листі, рішення суду, набрало законної сили 29.11.2010 року, при цьому не наводить жодної поважної причини для такої «безтурботності» щодо виконання судового рішення . (а.с. 121-125)

Оскільки суд першої інстанції не з'ясував у позивача причини з яких він, приймаючи участь у справі 19.11.2010 року, яке як зазначено у виконавчому листі,набрало законної сили 29.11.2010 року, звернувся за ознайомленням зі справою лише 02.06.2014 року, тобто через 3,6 років, а з заявою про видачу про видачу виконавчих листів тільки 29.09.2014 року, колегія судів, приходить до висновку про те, що ухвала суду про визнання поважними причини пропуску пред'явлення виконавчого листа до примусового виконання є передчасною , постановлена без дотримання вимог ст. 210, 212 ЦПК України, отжене відповідає вимогам процесуального закону, вона підлягає скасуванню на підставі п. 2 ст. 312 ЦПК України з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 307,312,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2015 рокуу цій справі скасувати з передачею питання на новий розгляд.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: