Справа № 183/6594/16
Провадження № 2/183/3314/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 листопада 2016 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Майна Г. Є., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Новомосковський міськрайонний відділ Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 119, 121 ЦПК України, а саме

- до позовної заяви не додані докази сплати судового збору у повному обсязі. Так, з позовної заяви вбачається, що вона містить одночасно дві вимоги немайнового характеру (визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття особи з реєстраційного обліку). Згідно із ч. 3 ст. 6 ЗУ "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Відповідно до підпункту 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно із Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата в Україні з 01 січня 2016 року становить 1 378 грн. Отже, при поданні позову позивач повинна була сплатити за дві немайнові вимоги судовий збір у розмірі 1 102,40 грн. Однак позивачем сплачено судовий збір лише в сумі 552,00 грн., що підтверджується квитанцією № 1/123 від 18 листопада 2016 року та не відповідає вимогам закону.

Крім того, відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3 глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року N 174, до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки (додаток 8), прибутково-видатковий касовий ордер (додаток 9), заява на видачу готівки (додаток 10), прибутковий касовий ордер (додаток 11), видатковий касовий ордер (додаток 12), грошовий чек (додаток 13), квитанція про прийняття на інкасо банкнот іноземних держав (додаток 22), квитанція про приймання до сплати на інкасо чеків в іноземній валюті, рахунки на сплату платежів, а також сліп, квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями, та документи для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі, установлені відповідною платіжною системою.

Бланки касових документів виготовляються з урахуванням їх зразків друкарським способом або з використанням комп'ютерної техніки з відображенням обов'язкових реквізитів, передбачених цією Інструкцією.

Форми касових документів, що формуються із застосуванням платіжних пристроїв, установлюються банком/небанківською фінансовою установою з урахуванням обов'язкових реквізитів, установлених цією Інструкцією, та технічних можливостей платіжного пристрою.

Касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

До обов'язкових реквізитів касових документів, які оформляються для зарахування суми готівки на відповідні рахунки (крім зазначених вище), також належать номер рахунку отримувача та найменування і код банку отримувача.

Правилами, зазначеними в додатку 16 до Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року N 174, передбачена вимога щодо проставляння на касовому документі підпису власноручно посадовою особою, визначеною банком.

Надана позивачем суду "квитанція" № 1/123 від 18 листопада 2016 року про сплату судового збору в розмірі 552,00 грн. за формою не відповідає вищенаведеним вимогам, і, в наслідок цього, як роз'яснено в п. 26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

З урахуванням зазначеного, відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху з повідомленням про це позивача і наданням йому строку для усунення зазначених недоліків - три дні з дня отримання копії даної ухвали, - шляхом додаткової сплати судового збору у розмірі 550,40 грн. з наданням оригіналу платіжного документу про його сплату та надання суду належним чином оформленого оригіналу квитанції № 1/123 від 18 листопада 2016 року про сплату судового збору для долучення до матеріалів справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити у триденний строк з моменту отримання копії ухвали зазначені недоліки заяви шляхом додаткової сплати судового збору у розмірі 550,40 грн. з наданням оригіналу платіжного документу про його сплату та надання суду належним чином оформленого оригіналу квитанції № 1/123 від 18 листопада 2016 року про сплату судового збору для долучення до матеріалів справи.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги заявником протягом пяти днів, починаючи з наступного за днем отримання її копії.

Суддя Г.Є. Майна