Справа № 589/5046/15-ц
Провадження № 2/589/79/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді Євдокімової О.П..,

за участю секретаря Юрочко Л.М.

представників позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Шосткинського міськрайонного суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» про стягнення банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року позивач звернулась з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу. В якій зазначала, що 28 лютого 2013 року вона уклала з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» договір строкового банківського вкладу, за яким банк відкрив їй депозитний рахунок у банківському металі - золоті загальною вагою 6,04 тройських унції або 188 грам банківського металу зі сплатою 2,75 % річних на строк до 28 лютого 2015 року. 22 лютого 2015 року вона звернулась з заявою про повернення вкладу з нарахованими процентами, а потім з заявою про повернення вкладу у перерахунку на національну валюту, але відповідач не виконав свої зобовязання і вклад з нарахованими процентами не повернув. Тому просить стягнути їх в судовому порядку.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали, мотивуючи його тими ж підставами та просять задовольнити його.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за дорученням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ( далі Фонд) в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та заперечення, якими позов не визнав. В запереченні посилався на віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних з 19 вересня 2015 року, запровадження процедури виведення банку з ринку та дію спеціальної процедури задоволення вимог кредиторів, що перешкоджає задоволенню позову у визначений позивачем спосіб. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд вислухавши думку представників позивача, дослідивши письмові докази по справі приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так судом встановлено, що 28 лютого 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачкою укладено договір № 4548/24-13 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі «золотий» строком до 28 лютого 2015 року зі сплатою процентів у бінківському металі за ставкою 2,75% ручних.(а.с. 3-4)

В той же день укладено Договір № 3657/67956-959 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, за яким банк відкрив клієнту депозитний рахунок № 01 у банківському металі золоті для розміщення без фізичної поставки та без фіксації номіналу зливків банківський метал номінальною вагою 6,04 тройських унції або 188 грам банківського металу зі сплатою 2,75 % річних на строк до 28 лютого 2015 року (а.с. 5-).

Відповідно до пункту 2.3 Договору № 4548/24-13 повернення вкладу та нарахованих на нього процентів здійснюється у день закінчення строку дії договору. Банк повертає клієнту вклад у банківському металі та виплачує нараховані проценти шляхом перерахування без фізичної поставки банківського металу (вкладу) з депозитного рахунку на поточний рахунок клієнта у банківському металі, відкритий у банку

24 лютого 2015 року позивачка звернулася до банку з заявою про повернення банківського вкладу та процентів (а.с.10).

Відповідно до статті 1058 ЦК за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах і в порядку, встановлених договором.

Згідно із частиною 1 статті 1074 ЦК обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

З матеріалів справи вбачається, що постановою правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду від 17 вересня 2015 року № 171 розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року (а.с. 24-25).

Крім того, судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 17 грудня 2015 року №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» та рішення Фонду від 18 грудня 2015 року №230 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Фінанси та Кредит»

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4255 ( далі Закон №4255) тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим законом.

Ліквідація банку є процедурою припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства, що відповідає змісту пункту 6 статті 2 Закону № 4255.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону №4255 є спеціальними, і цей закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Наслідки запровадження тимчасової адміністрації, в тому числі обмеження задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, передбачені статтею 36 Закону № 4452.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини 5 цієї норми під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Одним із шляхів виведення неплатоспроможного банку з ринку є наступне прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку ( пункт 1 частини 2 статті 39 Закону №4255).

Наслідки початку процедури ліквідації банку передбачені статтею 46 Закону №4255. Відповідно до частини 2 цієї статті з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку, органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту) та припиняється тимчасова адміністрація. Банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Порядок та організація роботи по задоволенню вимог кредиторів, в тому числі і вкладників банку, в межах процедури ліквідації банку передбачені статтею 49 Закону № 4255.

Отже, виходячи зі змісту цього закону, задоволення вимог вкладників неплатоспроможного банку з часу введення тимчасової адміністрації, а тим більш в межах процедури ліквідації банку, як спеціальної процедури, унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом № 4255.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2016 року (справа № 6-2001цс15) та має враховуватись при застосуванні судами таких норм права.

Не змінює цього правила і положення пункту 10 частини 4 статті 26 Закону №4255 про те, що Фонд не гарантує кошти за вкладами у банківських металах.

Задоволення вимог вкладників, що перевищують гарантований Фондом розмір відшкодування (200 тисяч гривень) або вкладу, що не підпадає під гарантію Фонду, та інших кредиторів здійснюється за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна банку, у черговості, визначеній статтею 52 Закону № 4255.

Отже, так як на даний час Законом передбачена спеціальна процедура повернення вкладів банківської установи, відносно якої банківська ліцензія відкликана та прийнято рішення про її ліквідацію, тому суд не вбачає законом передбачених підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача банківського вкладу та річних відсотків

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 212, 213, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» про стягнення банківського вкладу та процентів за договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10 денного строку подачі апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 16.02.2016р.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_4