У х в а л а

іменем україни

16 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Попович О.В.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс фінанс») звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитними договорами станом на 24 червня 2015 року, а саме:

- за договором від 21 вересня 2010 року № 2316/437CLPS2 у розмірі 1 012 грн 50 коп., з яких: 389 грн 20 коп. - основна заборгованість; 280 грн 20 коп. - заборгованість за відсотками; 343 грн - заборгованість за пенею;

- за договором від 16 грудня 2011 року №36/5243CLPS2 у розмірі 4 555 грн 60 коп., з яких: 3 217 грн 50 коп. - основна заборгованість; 925 грн 60 коп. - заборгованість за відсотками; 412 грн 50 коп. - заборгованість за пенею;

- за договором від 16 грудня 2011 року №35/5243CLPS2 у розмірі 8 637 грн 80 коп., з яких: 5 884 грн 70 коп. - основна заборгованість; 1 713 грн 20 коп. - заборгованість за відсотками; 1 039 грн 90 коп. -заборгованість за пенею.

На обґрунтування позовних вимог ТОВ «Кредекс фінанс» посилаося на те, що між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (далі - ПАТ «Платинум Банк») та ОСОБА_3 були укладені кредитні договори, відповідно до яких він отримав кредитні кошти, а саме: № 2316/437СLPS2 від 21 вересня 2010 року - 3191 грн 85 коп. строком до 26 липня 2012 року; № 36/5243СLPS2 від 16 грудня 2011 року - 3442 грн 26 коп. строком до 16 червня 2014 року; № 35/5243СLPS2 від 16 грудня 2011 року -6649 грн 68 коп. строком до 16 серпня 2013 року.

10 жовтня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, за яким останньому було передано право вимоги, у тому числі й за кредитними договорами ОСОБА_3, а 08 травня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Кредекс фінанс» укладено договір факторингу, за яким позивачу передано право вимоги за вказаним кредитними договорами.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитними договорами, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, ТОВ «Кредекс фінанс» просило задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2015 рокув задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 16 березня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ Кредекс фінанс» відхилено, рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ Кредекс фінанс», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову врахували, що останній платіж за кожним із договорів було здійснено відповідачем 01 березня 2012 року, проте позивач до суду з цим позовом звернувся лише 20 липня 2015 року, у зв'язку із чим дійшли висновку, що ним пропущено строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 вересня 2010 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2316/437СLPS2, за умовами якого останній отримав на споживчі потреби кредитні кошти в розмірі 3 191 грн 85 коп. строком до 26 липня 2012 року, зі сплатою 36 % річних за користування кредитом, комісії (а. с. 8-9).

16 грудня 2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 36/5243СLPS2, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 3 442 грн 26 коп., зі сплатою 36 % за користування кредитом, комісії та строком повернення до 16 червня 2014 року (а. с. 11-12).

16 грудня 2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 35/5243СLPS2, згідно з яким останній отримав кредит в сумі 6 649 грн 68 коп., зі сплатою 36 % за користування кредитом, комісії та строком повернення до 16 серпня 2013 року (а. с. 13-14).

10 жовтня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, за яким останньому було передано право вимоги, у тому числі й за кредитними договорами ОСОБА_3, а 08 травня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Кредекс фінанс» укладено договір факторингу, за яким позивачу передано право вимоги за вказаним кредитними договорами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ТОВ «Кредекс фінанс» посилалося на те, що у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань станом на 24 червня 2015 року утворилася заборгованість за кредитними договорами, а саме: за договором від 21 вересня 2010 року № 2316/437CLPS2 у розмірі 1 012 грн 50 коп.; за договором від 16 грудня 2011 року №36/5243CLPS2 у розмірі 4 555 грн 60 коп. та за договором від 16 грудня 2011 року №35/5243CLPS2 у розмірі 8 637 грн 80 коп.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Разом із тим, за змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі № 6-1188цс16, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Проте відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій не врахували, що кредитний договір № 2316/437СLPS2 діяв до 26 липня 2012 року, № 36/5243СLPS2 -16 червня 2014 року, а № 35/5243СLPS2 - до 16 серпня 2013 року, тобто сторонами було визначено окрім строку погашення кожного чергового платежу також й строк виконання основного зобов'язання; не перевірили, чи врегулювали сторони кредитних правовідносин у договорах питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та належним чином не перевірили дотримання позивачем строку позовної давності щодо кожного чергового щомісячного платежу відповідно до погодженого сторонами графіку до закінчення строку дії договорів, у зв'язку із чим дійшли передчасного висновку про наявність правових підстав для відмови у позові у повному обсязі з огляду на звернення позивача до суду у липні 2015 року.

З урахуванням викладеного колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що вказане вище свідчить про неповне встановлення судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, порушення норм процесуального права, що у свою чергу призвело до неправильного вирішення спору, а тому ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргутовариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» задовольнити.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 16 березня 2016 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович