Справа №2/489/411/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовам ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, яким просили визнати недійсним із поверненням сторін у первісне становище договір дарування відповідачці квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4. Позов обґрунтований тим, що вони втратили родинний зв'язок з дітьми, були похилого віку, часто хворіли і погано пересувались, а тому домовились із сусідкою ОСОБА_3 про те, що остання буде їх доглядати, а вони залишать їй після смерті свою квартиру. Вони поїхали з відповідачкою до нотаріуса для укладання, договору, при цьому нотаріус розяснила їм умови договору дарування, однак вони, перебуваючи в похилому віці та хворобливому стані, не зрозуміли правових наслідків договору і вважали, його за змістом договором довічного утримання. Позивачі продовжували проживати в спірній квартирі, однак через деякий час відповідачка перестала їх доглядати та утримувати і вже потім вони дізнались про те, що насправді підписали договір дарування квартири. Вважають, що помилилися відносно природи самої угоди і її наслідків.

В судовому засіданні позивачка свої позові вимоги підтримала.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність, підтримку позовних вимог, не заперечення щодо розірвання договору дарування.

В судовому засіданні приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 висловила думку про вирішення спору на розсуду суду. Пояснила, що до неї звернулися позивачі для укладення договору дарування квартири своїй сусідці ОСОБА_3 Позивачі говорили, що відповідачка їм як рідна донька, доглядає за ними. Позивачам була розяснена правова природа договору. Приблизно через пять місяців їй подзвонив ОСОБА_1 і сказав, що хоче забрати правовстановлюючий документ на квартиру свідоцтво про приватизацію, при цьому позивач почав розповідати про те, що відповідачка за ним не доглядає і до них не приходить .

Суд, заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дійшов до переконання про обгрунтованість позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, особа може відмовитися від свого майнового права у порядку встановленому актами цивільного законодавства, добросовісність набувача презюмується.

У відповідності до договору дарування квартири від 22 травня 2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 передали безоплатно у власність ОСОБА_3 належну їм, згідно Свідоцтва про право власності на житло в порядку приватизації від 26 липня 1995 року, квартиру АДРЕСА_1. Сторони підтвердили своїми підписами, що однаково розуміючи значення і умови цього правочину та його правові наслідки, мають дійсні наміри при його укладанні, а також те, що він не носить характеру фіктивного чи удаваного злочину і не є правочином зловмисним. Сторони ознайомлені про те, що укладення даного договору не

повязане з виконанням обдаровуваної будь-яких дій майнового або немайнового характеру на користь дарувальників зараз або в майбутньому. (а.с. 97-98,30).

Право власності на квартиру за даним договором зареєстровано за ОСОБА_3, відомості щодо іпотеки та обтяжень на дану квартиру відсутні (а.с. 94,95,99).

Згідно із частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов.

Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Дана правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 3 лютого 2016 року (справа № 6-1364цс15).

Як вбачається з довідки форми № 3, виданої КЖЕП «Південь» 14 вересня 2015р., у квартирі зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.10).

З власноруч написаної розписки відповідачки ОСОБА_3 вбачається, що вона отримала гроші в сумі 4500 грн. в якості компенсації по догляду за ОСОБА_1, ОСОБА_2 за період з травня по вересень 2015 р. (а.с. 96).

З наведених обставин вбачається, що спірний договір не відповідав внутрішній волі позивачів, оскільки, вони помилилися щодо правової природи правочину, прав та обов'язків, які виникнуть після його укладення між ними і відповідачкою, вважаючи, що укладають договір довічного утримання, окрім цього, після укладення спірного договору позивачі продовжують проживати у квартирі.

Встановлені обставини не спростовані відповідачкою, яка, згідно власноруч написаної заяви, не заперечувала проти розірвання договору дарування, до того ж отримала грошову компенсацію по догляду за позивачами.

Тому договір дарування слід визнати недійсним із застосуванням правових наслідків недійсності правочину, передбачених статтею 216 ЦК України.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір посвідчений 22 травня 2015 р. за реєстровим №329 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 відповідно до якого ОСОБА_1, ОСОБА_2 подарували ОСОБА_3 належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_2.

Скасувати рішення, індексний номер 21513919 від 22 травня 2015 р., приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 судовий збір 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий термін, який обраховується з дня отримання копії цього рішення..

Суддя Д.Г. Губницький