н/п 2/490/1483/2016 Справа № 490/1765/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

10 березня 2016 року Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва, ОСОБА_1, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ДП "Суднобудівний завод ім. 61 комунара" про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної (немайнової) шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, просив стягнути на свою користь 23799 грн. 10 коп. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з компенсацією за невикористану відпустку, 29580 грн. 32 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку та 2000 грн. 00 коп. відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Ухвалою суду від 01 березня 2016 року позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що вона не відповідає вимогам ч. 6 ст. 119 ЦПК України, а саме: до позовної заяви не додані копії ухвали суду про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу. Крім цього, позивачем в одній позовній заяві об'єднані вимоги, провадження по яких здійснюється за різними видами судочинства.

Цією ж ухвалою позивачу встановлений строк для усунення недоліків до 09 березня 2016 року.

У встановлений судом строк, а також до дати винесення цієї ухвали, позивач вимоги ухвали від 01 березня 2016 року не виконав, копії ухвали про скасування судового наказу, або про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати суду не надав, що перешкоджає відкриттю провадження в цивільній справі позовного провадження.

В свою чергу, заперечуючи проти вимог ухвали суду від 01 березня 2016 року позивач представив суду письмові пояснення, в яких виклав твердження, згідно якого між ним та відповідачем в частині вимог про стягнення заробітної плати існує спір щодо розміру належного до виплати позивачеві заробітку, а за такого ці вимоги належить розглядати за правилами позовного провадження.

Проте з таким твердженням позивача погодитись не можна виходячи з наступного.

По-перше: як слідує з викладу вимоги про стягнення заробітної плати, вона заявлена з приводу саме нарахованої, тобто визнаної роботодавцем у відповідній сумі, але невиплаченої заробітної плати (інших належних працівнику виплат), що саме по собі свідчить про відсутність між сторонами спру про право в цій частині, зокрема, розміру належних до сплати позивачеві коштів.

По-друге: це твердження позивача про те, що йому невідомо про розмір належних йому до сплати коштів, спростовується викладеними в позовній заяві вимогами щодо стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в конкретному розмірі, а саме: в сумі 23799 грн. 10 коп., що повною мірою узгоджується з довідкою відповідача, на яку в своїй же позовній заяві посилається позивач як на підставу задоволення заявлених вимог.

Таким чином, позивачем вимоги ухвали суду від 01 березня 2016 року не були виконані, що має наслідком визнання позову неподаним та його повернення.

Керуючись ст. ч. 2 ст. 121 ЦПК України суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ДП "Суднобудівний завод ім. 61 комунара" про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної (немайнової) шкоди вважати неподаною та повернути.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано апеляційному суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом п'яти днів.

Суддя О.В. Батченко