Справа № 145/1371/14-ц Провадження № 22-ц/772/914/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 1Доповідач Чуприна В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі :

Головуючого Чуприни В.О.

Суддів : Чорного В.І., Медвецького С.К.

При секретарі : Кирилюк Л.М.

За участю : позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника відповідача Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Вагонна дільниця станція Жмеринка» про зобовязання працевлаштування у звязку зі звільненням після закінчення строкового трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 07 жовтня 2014 р. у звязку з нововиявленими обставинами, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року, встановила :

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.01.2016 р. відмовлено у задоволенні вказаної заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 07.10.2014 р. у звязку з нововиявленими обставинами.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неповного та не всебічного зясування обставин справи, поверхового дослідження доказів та неправильної їх оцінки, у звязку з чим ставить питання про скасування ухвали і рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 07.10.2014 р. у звязку з нововиявленими обставинами.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних мотивів.

Судом установлено, що рішеннями Тиврівського районного суду Вінницької області від 07.10.2014 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Вагонна дільниця станція Жмеринка» про зобовязання працевлаштування у звязку зі звільненням після закінчення строкового трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 17.11.2014 р. зазначене рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.10.2015 р. рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишено в силі.

12.11.2015 р. представник ОСОБА_2 по довіреності ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 07.10.2014 р., посилаючись на те, що після постановлення вказаного рішення та набрання ним чинності, ОСОБА_2 02.11.2015 р. стали відомі істотні для справи обставини, які начальник відокремленого підрозділу «Вагонна дільниця станції Жмеринка» скрив від суду.

Так, на підприємстві діє «Положення про укладення контрактів з працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів», затверджене наказом Укрзалізниці від 04.03.2014 р. № 056-Ц/од., згідно п. 13 уразі, якщо працівник протягом дії контракту не допустив порушень трудової дисципліни, контракт продовжується строком на 5 років.

У ОСОБА_2 порушення трудової дисципліни відсутні, однак трудовий контракт з нею не був продовжений тому, що на адресу Вагонної дільниці станції Жмеринка 27.03.2014 р. (вхідний № 459) надійшов лист територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» за підписом першого заступника начальника залізниці ОСОБА_5 з вимогою не укладати контракт з ОСОБА_2 Цей лист стосовно обставин виявлення у останньої прихованого від митного контролю товару і вказівку про не продовження контракту представник ОСОБА_3 вважає безпідставною, так як у час проходження прикордонного контролю по станції Сукенка 30.11.2013 р. ОСОБА_2 їхала у потязі № 90 не як провідник пасажирських вагонів, а з квитком у якості пасажира. На оперативній нараді Вагонної дільниці ст. Жмеринка від 02.12.2013 р. ОСОБА_2 не була заслухана і навіть не запрошувалася.

Вищенаведене, на думку представника, має значення для вирішення справи і є істотним для постановлення правильного рішення у справі, так як можна зробити висновок про наявність у ОСОБА_2 гарантованого законодавством права на продовження контракту.

Обставини, які відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при укладенні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночними і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що як би вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення би іншим.

Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (ст. 179 ЦПК України).

Відмовляючи у перегляді рішення, суд виходив з того, що наведені заявником обставини не можна вважати нововиявленими і з таким висновком, зробленим з додержанням закону, колегія суддів погоджується.

З матеріалів справи убачається, що починаючи з 1993 р. позивачка працювала провідником пасажирського вагону Жмеринської дирекції з обслуговування пасажирів (у подальшому реорганізовану в вагонну дільницю № 2 ст. Жмеринка та Вагонну дільницю ст. Жмеринка).

Трудові відносини між ОСОБА_2 та відокремленим підрозділом «Вагонна дільниця ст. Жмеринка» оформлялись трудовими контрактами, які переукладались.

13.01.2014 р. між сторонами було укладено контракт № 4709 від 13.01.2014 р. строком на 6 місяців (з 18.01.2014 р. по 17.05.2014 р.), а конкретно процедура продовження (укладення) контрактів адміністрацією в цей час була визначена наказом від 28.11.2013 р. № 1096 «Про роботу комісії по розгляду матеріалів по працівникам, термін дії контракту з якими закінчується». Зокрема, п. 4 цього наказу передбачає умови для визначення строків продовження (укладення) контрактів на новий термін (а.с.192).

07.03.2014 р. позивача повідомлено про те, що зазначений контракт № 4709 буде припинений у звязку із закінченням строку його дії.

Наказом начальника Вагонної дільниці станції Жмеринка Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» № 53/ос від 16.05.2014 р. ОСОБА_2 звільнена з роботи за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України в звязку з закінченням строку трудового договору (п.6.2 контракту).

Наказ № 056-Ц/од, на якому наголошує заявник, та яким затверджене «Положення про укладення контрактів з працівниками залізничного транспорту, які здійснюють обслуговування пасажирів», був виданий 04.03.2014 р.

Тобто, на момент продовження з заявником контракту строком на 6 місяців положення наказу № 056-Ц/од, у якому передбачена можливість укладення контрактів на більш тривалі строки, відповідно не діяли.

Крім того, що видання адміністрацією цього наказу не впливає на юридичну оцінку обставин, здійснених судом у судовому рішенні, залишаються поза увагою й покликання апелянта щодо необізнаності у час розгляду справи з цими наказом та Положенням, оскільки вони не стверджені доказами стосовно приховання інформації зі сторони відповідача чи перешкоди у вільному доступі.

Покликання щодо безпідставного відхилення судом обставин, зазначених у листі Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» за підписом першого заступника начальника залізниці ОСОБА_5, не можна вважати обґрунтованими, так як допущене ОСОБА_2 порушення митних правил у поза робочий час, адміністрацією не повязувалося з її звільненням з роботи за п. 2 ст. 36 КЗпПУ у звязку із закінченням строку контракту.

Крім того, як це встановив суд, лист ОСОБА_5 надійшов після попередження ОСОБА_2 (07.03.2014 р.) про закінчення дії контракту.

За вищенаведених обставин, слід визнати, що судом постановлено ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги не спростовують її висновків.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК порушило б принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.50).

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, подану в інтересах ОСОБА_2, - відхилити, а ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_6

Судді : /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом: