У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Нагорняка В.А., ПисаноїТ.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування.

Позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його син - ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 63,4 кв. м, земельних ділянок площею 0,25 га та 0,1498 га, які розташовані по АДРЕСА_1.

Позивач вважав, що придбане в шлюбі майно не є спільним сумісним майном, оскільки було придбано його сином за особисті кошти, які він надавав сину на підставі розписок від 09 серпня 2012 року на суму 32 тис. грн та 29 листопада 2012 року на суму 108 тис. грн.

Також зазначав, що відповідачка не є спадкоємцем померлого у зв'язку із розірванням шлюбу.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, який розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,3998 га.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 право власності на приватну земельну ділянку площею 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 право власності на приватну земельну ділянку площею 0,1498 га - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 знаходились у зареєстрованому шлюбі з 01 грудня 2012 року по 19 лютого 2014 року.

Житловий будинок із надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, земельна ділянка площею 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, земельна ділянка площею 0,1498 га - для ведення особистого селянського господарства, були придбані на підставі договорів купівлі-продажу від 13 березня 2013 року, тобто під час перебування ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини звернулись позивач та відповідачка.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 вказував на те, що спірне майно придбано його сином за особисті кошти, які він надавав йому у борг, на підтвердження чого надав розписки від 09 серпня 2012 року та від 29 листопада 2012 року, згідно з якими позивач надав у борг ОСОБА_6 32 тис. грн та 108 тис. грн відповідно.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого, тобто діє презумпція спільного майна подружжя.

При цьому визнання такого майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка потребує доведення з боку дружини або чоловіка, які претендують на особисту приватну власність майна, набутого за час шлюбу.

Разом із тим закон не передбачає доведення вказаних обставин третіми особами.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне майно було придбано на підставі договорів купівлі-продажу, укладених під час шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_5, гроші продавець отримала під час підписання угод, вказані угоди не визнані недійсними у встановленому законом порядку.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судом не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

КоротунВ.М. Нагорняк В.А. ПисанаТ.О.