Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Остапчука Д.О.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов'язання вчинення відновлювальних робіт; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 08 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про зобов'язання вчинення відновлювальних робіт, з посиланням на те, що вони з відповідачем є співвласниками будинку АДРЕСА_1 та користуються ним відокремлено.

24 грудня 2012 року у даному будинку виникла пожежа, що зумовило знищення майна, після пожежі він здійснив відновлення своєї частини будинку, відповідач відмовляється виконувати відновлювальні роботи, внаслідок чого псується спільна стіна, яка розділяє належні їм частини будинку, що призводить до збитків.

ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про стягнення 192 911 грн майнової шкоди, завданої її майну внаслідок пожежі з вини ОСОБА_3, та 10 000 грн моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з ОСОБА_3 є співвласниками вищезазначеного будинку по Ѕ частці кожен, причиною пожежі у будинку 24 грудня 2012 року стало порушення ОСОБА_3 правил пожежної безпеки при облаштуванні димоходу каміну, який використовувався ним у своїй частині будинку, внаслідок пожежі спричинена майнова та моральна шкода.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 08 травня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов'язання вчинення відновлювальних робіт відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 192 911 грн майнової шкоди, 3 000 грн моральної шкоди, 3 456 грн витрат за проведення судової експертизи, 1 758,66 грн судового збору, а всього 201 125, 66 грн. У задоволенні інших зустрічних позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення його первісного позову до ОСОБА_4 про зобов'язання вчинення відновлювальних робіт та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що сторонам у справі ОСОБА_4 і ОСОБА_3 належить на праві власності кожному по 1/2 частціжитлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 липня 2013 року, складовими частинами об'єкта нерухомого майна є: житловий будинок А, житлова прибудова А1, мансарда Мс, веранда а, ганок а2, прибудова а3, ганок а4, сарай Б, сарай В, погріб П, вбиральня У, огорожа №1, ворота з хвірткою № 3, огорожа № 4, колонка К.

Фактично у користуванні ОСОБА_4 перебували кухня 1-1, коридор 1-2, житлова кімната 1-3, сумісний санвузол 1-4, котельня 1-5, коридор І, комора ІІ; у користуванні ОСОБА_3 - коридор 2-1, житлова кімната 2-2, суміщений санвузол 2-3, житлова кімната 2-4, кухня 2-5, комора 2-6, коридор 2-7, коридор 2-8, житлова кімната 2-9, приміщення ІІІ.

Згідно з актом про пожежу від 24 грудня 2012 року, складеним старшим інспектором Ніжинського районного відділу управління держтехногенбезпеки у Чернігівській області, за участю сторін у справі, місце виникнення пожежі - горище будинку АДРЕСА_1, пожежею знищено покрівлю та перекриття будинку, домашнє майно, причина пожежі - порушення правил пожежної безпеки при влаштуванні димоходу каміну.

Камін влаштований в частині житлового будинку, яка фактично перебувала у користуванні ОСОБА_3

Згідно з протоколом огляду місця події від 24 грудня 2012 року, складеним слідчим СВ Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області за участю співробітника Ніжинського районного відділу Управління держтехногенбезпеки у Чернігівській області, в присутності ОСОБА_3, джерелом запалення є димохідна труба із азбесту, яка має пошкодження. Будь-яких зауважень при складанні протоколу огляду місця події від 24 грудня 2012 року ОСОБА_3 не висловлював.

За висновком судової будівельно-технічної експертизи № С-313 від 15 січня 2015 року, проведеної Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою, вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень даного будинку унаслідок пожежі, зокрема, між частинами даного будинку, які перебувають у користуванні сторін складає 11 525 грн; вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень в частині будинку, яка перебуває у користуванні ОСОБА_4, внаслідок пожежі складає 192 911 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції, із висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 при здійсненні права власності на будинок допустив порушення правил пожежної безпеки при експлуатації каміну, що призвело до пожежі та порушення майнових прав ОСОБА_4

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Диспозиція наведеної норми у взаємозв'язку зі ст. 60 ЦПК України покладає на позивача обов'язок доказати факт заподіяння шкоди відповідачем та її розмір. Відсутність вини у заподіянні шкоди згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити відповідач (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-183цс14 від 03 грудня 2014 року).

Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Факт завдання шкоди майну ОСОБА_4, що становить її частку у справі власності на будинок, ОСОБА_3 та розмір цієї шкоди суди встановили на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи. Суди оцінили докази за правилами ст. 212 ЦПК України, мотивували підстави прийняття та відхилення доказів, перевагу одних доказів над іншими. Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 щодо відсутності його вини у виникненні пожежі зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди із висновками судів щодо їх оцінки.

Норми матеріального права судами застосовано правильно, процесуальних порушень не вбачається.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 08 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.О. Остапчук

Судді: В.І. Амелін

В.П.Гончар

Т.П. Дербенцева

В.О.Савченко