АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2352/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Остапчук Т.В.
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» - Кулініча Андрія Петровича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», треті особи - Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська Брама», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», треті особи - Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська Брама», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 25013 грн. 08 коп., моральну шкоду в розмірі 1500 грн., судовий збір у розмірі 493 грн. 73 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Кулініч А.П. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заперечили проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.08.2015 року в результаті залиття квартири АДРЕСА_1 йому було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 24 136,00 грн. Причиною залиття є недбале відношення до санітарно-технічного обладнання в квартирі, що належить відповідачу.

За таких обставин, просить суд стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 24 136, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000, 00 грн, судові витрати, витрати на правову допомогу у розмірі 2 900,00 грн., витрати по оплаті дослідження в розмірі 877 грн. 08 коп.

Судом встановлено, що 01.08.2013 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2

Згідно акту від 05.08.2013 року залиття квартири позивача сталося внаслідок недбалого відношення до санітарно-технічного обладнання в квартирі №25, яка знаходиться над квартирою позивача.

Власником квартири АДРЕСА_2 з 20.06.2012 року по 6.09.2013 року є відповідач.

Відповідно до ст. 1166 ЦК Українишкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Твердження відповідача , що позивачу спричинена шкода з вини колишніх власників квартири ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, суд першої інстанції вірно вважав безпідставними, оскільки 04.07.2013 року останні були зняті з реєстрації. Доказів того, що вони там проживали та були примусово виселені, відповідач суду не надав (а.с. 80).

Згідно ч.4 ст.319 ЦК Українивласність зобов'язує.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанціївстановлено, що позивачу заподіяна шкода в результаті залиття квартири, що відбулось з вини відповідача.

Згідно зведеного кошторисного рахунку вартості від 11.06.2014 року вартість відновлювального ремонту квартири склала 24136 грн.(а.с.12-13).

Посилання відповідача на те, що позивачем завищено розмір матеріального збитку, суд першої інстанції вірно визнав необгрунтованими, оскільки відповідач лише припускав, що розмір збитку є значно меншим, але не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх суджень, з клопотанням щодо призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи не звертався.

Оскільки судом вірно встановлено, що залиття сталось з вини відповідача, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 24136 грн., витрат, понесених на оплату за проведення дослідження, в розмірі 877 грн. 08 коп., а всього - 25013 грн. 08 коп. вірно задоволено судом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Таким чином, суд першої інстанції, зважаючи на характер та обсяг заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань, урахувавши ступінь вини відповідача, характер і тривалість страждань позивача, правомірно ухвалив стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 1500 грн. частково задовольнивши позовні вимоги у цій частині.

Доводи апеляційної скарги про те, що залиття квартири позивача відбулося з вини колишніх власників квартири ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 червня 2012 року ПАТ «Банк «Київська Русь» набув у власність квартиру АДРЕСА_2 шляхом купівлі майна, що належало ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на прилюдних торгах.

15 лютого 2013 року ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулось до ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з письмовою вимогою про звільнення квартири.

Як вбачається з відомостей, наданих адресно-довідковим підрозділом ГУ ДМС в м. Києві на запит суду першої інстанції, 04 липня 2013 року на підставі Наказу МВС України від 22.11.2012 року №1077 ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було знято з реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 (а.с.168).

01 серпня 2013 року відбулось залиття квартири №21, що належить на праві власності позивачу, з квартири АДРЕСА_2, яка на момент залиття належала відповідачу.

На підставі договору купівлі-продажу 06 вересня 2013 року ПАТ «Банк «Київська Русь» відчужив квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_6

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що в період з 20.06.2012 року по 06.09.2013 року відповідальність за збереження та утримання власності покладалась саме на ПАТ Банк «Київська Русь», як власника квартири, з якої відбулось залиття квартири позивача.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про відповідальність попередніх власників - ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які на момент залиття були зняті з реєстрації з даної квартири, власниками та користувачами квартири не були.

Доказів протилежного відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України відповідач суду не надав.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно статей 319, 322 ЦК України саме на власника квартири покладено тягар відповідальності за належне йому майно та утримання своєї власності відповідно до вимог закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» - Кулініча Андрія Петровича - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді: