Ухвала

іменем України

20 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоКасьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Одеської області від 01 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_6 40 424 грн 42 коп. боргу за договором кредиту.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що 23 серпня 2005 року між сторонамиукладено кредитний договір, за яким банк надав відповідачці 10 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних за користування коштами на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка не виконала взятих на себе зобов'язань щодо повернення боргу, в результаті чого станом на 31 липня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 40 424 грн 42 коп., з яких: 9 818 грн 64 коп. - заборгованість за кредитом, 28 204 грн 62 коп. - борг за відсотками за користування коштами, 500 грн - штраф (фіксована частина) та 1 901 грн 16 коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 01 липня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі відповідачка просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушені нормипроцесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності на звернення до суду з позовом, не ставив питання про його поновлення, а відповідачка заявила про застосування цього строку, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що дія договору кредиту була продовжена відповідно до Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, тому строк позовної давності не пропущено, а відповідачка не виконала взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, не повернула кредитні кошти та не сплатила відсотків за користування ними, що є підставою для стягнення боргу.

Проте з таким судовим рішенням суду апеляційної інстанції погодитися не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно з законом, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилають як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 23 серпня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, частиною якого є Умови та правила надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою, за яким банк надав відповідачці 10 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, - липень 2007 року.

Відповідачка не виконала своїх зобов'язань за договором, внаслідок чого утворився борг, який станом на 31 липня 2013 року складає 40 424 грн 42 коп., з яких: 9 818 грн 64 коп. - заборгованість за кредитом, 28 204 грн 62 коп. - борг за відсотками за користування коштами, 500 грн - штраф (фіксована частина) та 1 901 грн 16 коп. - штраф (процентна складова).

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції не виконав вимог процесуального права та на порушення ст. 303 ЦПК України не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції щодо застосування строку позовної давності та відмови у задоволенні позову з цих підстав.

Не перевірив умов договору щодо надання кредиту, не встановив умов і порядку його виконання, нарахування та повернення коштів - одноразовим платежем чи частинами.

Не перевірив, з настанням якої події та до яких платежів, і з якого часу починається перебіг строку позовної давності, не встановив, чи пов'язаний строк дії картки зі строком дії договору та не встановив їх, не надав цим обставинам відповідної оцінки, з урахуванням позицій, висловлених Верховним Судом України у постановах від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-134цс14 та від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 про те, що за договором, який визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зіспливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, зробив передчасний висновок про задоволення позову.

Встановивши, що строк позовної давності не пропущено, оскільки строк дії договору продовжено відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, не перевірив, чи є вони частиною договору та чи була ознайомлена з ними відповідачка, не з'ясував, чи видавалась їй нова платіжна картка після закінчення строку дії договору, не перевірив відповідності своїх висновків правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року № 6-103цс14, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Крім того, не перевірив чи є Умови та правила надання банківських послуг частиною договору кредиту та чи саме з ними була ознайомлена відповідачка при підписанні кредитного договору

Невиконання судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливлюює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і є підставою для скасування ухваленого судового рішення і направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, рішення апеляційного суду Одеської області від 01 липня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково, рішення апеляційного суду Одеської області від 01 липня 2014 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О.Остапчук

О.В.Попович