Провадження № 22-ц/773/1/16 Категорія: 27 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Осіпука В. В., Матвійчук Л. В.,

з участю:

секретаря - Лимаря Р. С.,

представника позивача - Мірчука В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі по тексту - ПАТ "Укрексімбанк") звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 15 серпня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 86706020, згідно якого банк надав останньому кредит у сумі 227500,00 швейцарських франків з кінцевою датою погашення 04.08.2021 року (п. 2.1. кредитного договору).

Погашення кредиту повинно відбуватись у валюті кредиту щомісяця рівними частинами починаючи з наступного місяця після одержання кредиту у сумах, визначених графіком надання та погашення кредиту за договором.

Станом на 24.07.2014 року існує заборгованість відповідача за кредитним договором № 86706С20 від 15.08.2006 року в розмірі 122 471,52 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті становить 1 585 676,62 гривень, яку і просить позивач стягнути на свою користь з відповідача.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Покликаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, неповноту дослідження доказів, неправильно визначену реальну суму боргу, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 не з'явилися, хоч повідомлялися про час і місце розгляду справи. Судові повістки про виклик в судове засідання відповідача ОСОБА_2 повертаються без вручення з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Представник відповідача ОСОБА_3 повідомлений про розгляд справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судового виклику. Відповідно до положень п. 5 ст. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі. Отже, відповідач ОСОБА_2 вважається також повідомленим про час і місце розгляду справи.

Колегія суддів вважає за можливим розглянути справу без участі відповідача та його представника.

Представник позивача Мірчук В. В. в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав та просив її відхилити.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити та залишити рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 серпня 2006 року між ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України", правонаступником якого є ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 86706С20 (а.с. 20-24).

Кредит надавався на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності. Позичальник зобов'язувався повернути кредит на умовах визначених договором.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед банком, 15 серпня 2006 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № 86706Z22, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку банку двохкімнатну квартиру загальною площею 51,90 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8-9).

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору № 86706С20 від 15.08.2006 року банк надає позичальнику кредит у сумі 227500 (двісті двадцять сім тисяч п'ятсот) швейцарських франків з кінцевою датою повернення 04 серпня 2021 року для придбання нерухомості, а саме квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 1110000 грн. (один мільйон сто десять тисяч гривень). За рахунок власних коштів позичальник сплати за квартиру платіж в сумі 171000 грн.

Згідно п.п. 2.3.1., 2.3.2., кредитного договору № 86706С20 від 15.08.2006 року кредит надається у готівковій формі, платежі за кредитом здійснюються у швейцарських франках з одночасним утворенням заборгованості за кредитом на позичковому рахунку позичальника № НОМЕР_1 у ПАТ "Укрексімбанк", після укладення гарантійних документів, як це зазначено п. 2.8. цього кредитного договору та після оплати позичальником авансового платежу за квартиру в сумі 171000 грн. відповідно до п. 2.1.1. цього договору. Як вбачається з вказаного п. 2.1.1. договору вказаний авансовий платіж позичальник сплатив на час укладення кредитного договору. Кредит надається шляхом перерахування суми кредиту на поточний рахунок № НОМЕР_2 позичальника в філії ПАТ "Укрексімбанк" з подальшим зняттям готівкових коштів через касу банку.

Факт надання грошових коштів позивачем відповідачу підтверджується меморіальним ордером № 1 від 15.08.2006 року на суму 227 500 швейцарських франків та не заперечується відповідачем (а.с. 29).

Відповідно до 2.2. кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісяця сплачувати банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином:

LIBOR (12m) + 6,01%, але не менше 7,99% річних.

Крім того, позичальник зобов'язаний щомісяця (з 1 по 15 число кожного місяця) сплачувати банку плату за управління кредитом в сумі 20 грн. (двадцять гривень) в національній валюті та у разі внесення змін до кредитного договору, протягом 15-ти днів з дати підписання відповідної додаткової угоди - плату за зміну умов договору за ініціативою позичальника в сумі 100 грн. (сто гривень) за кожну зміну.

Погашення кредиту відповідно до п. 2.4.1. кредитного договору відбувається у валюті кредиту щомісяця рівними частинами починаючи з наступного місяця після одержання кредиту у сумах та у строки, визначені Графіком надання та погашення кредиту, що викладений в додатку № 1 до кредитного договору (а.с. 24/зворот - 25).

У разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у графіку погашення кредиту, процентів та платежів за цим договором, позичальник сплачує банку за кожний день прострочки, включаючи день проплати, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (п. 2.4.2. кредитного договору).

За користування кредитом позичальник сплачує банку проценти у валюті кредиту на вибрану та непогашену частину кредиту з 01 по 15 число кожного місяця у розмірі річної процентної ставки, але не менше 7,99% відсотків річних (п. 2.5.1. кредитного договору).

22 лютого 2010 року між банком та ОСОБА_2 було укладено Договір про внесення змін № 86706С20-1 до кредитного договору № № 86706С20 від 15.08.2006 року відповідно до якого, зокрема, договір доповнювався п. 6.7.4. наступного змісту: сукупна вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартість всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань позичальника, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту визначена з наявних на момент укладення договору у банка показників і даних та наведена у додатку № 2 до договору, що додається (а.с. 26, 27-28).

Відповідно до п. 4.2. кредитного договору якщо виникла і триває подія невиконання зобов'язань, у банка виникає право вимоги дострокового виконання позичальником своїх зобов'язань за договором, банк повідомляє позичальника, що непогашена частина кредиту, нараховані проценти за користування кредитом, а також інші платежі за договором, підлягають достроковому поверненню. Позичальник зобов'язаний сплатити зазначену в повідомленні суму протягом 10 банківських днів з дати отримання повідомлення.

16 квітня 2014 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням № 086-16/155, яке було отримано відповідачем 21 травня 2014 року, що підтверджується його підписом на повідомленні (а.с. 30). Вказаним повідомленням банк повідомив відповідача про невиконання відповідачем умов кредитного договору та наявність у нього заборгованості станом на 16.04.2014 року у сумі 118572,04 швейцарських франків, яка включає в себе: 111120 швейцарських франків основного боргу; 4351,03 швейцарських франків - простроченого основного боргу; 3101,01 швейцарських франків - нарахованих відсотків, а також 6418,19 грн. пені, що відповідає наданому банком розрахунку суми простроченого боргу позичальника станом на 16.04.2014 року включно (а.с. 58).

На час звернення в суд з позовом загальна сума заборгованості позичальника станом на 24.07.2014 року, з врахуванням уточнюючої заяви позивача від 21.08.2014 року, становить 122 471,52 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті складає 1 585 676,62 гривень, яка включає в себе:

115471,03 швейцарських франків - основного боргу;

6048,26 швейцарських франків - нарахованих відсотків;

677,96 швейцарських франків - пені за простроченим основним боргом;

274,27 швейцарських франків - пені за простроченим відсотками (а.с. 17, 40-41, 42).

З розрахунку суми простроченого боргу позичальника станом на 16.04.2014 року включно вбачається, що простроченого основного боргу, прострочених відсотків, а також пені є наступною: 4351,03 швейцарських франків - простроченого основного боргу; 3101,01 швейцарських франків - нарахованих відсотків, 6418,19 грн. - пені, вказаний розрахунок дає можливість встановити, що прострочення основного боргу та відсотків виникло з січня 2014 року (а.с. 58).

Отже, заборгованість виведена Банком станом на 24.07.2014 р. відповідає зазначеним в графіку (додаток № 1 до договору) та таблиці визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки (додаток № 2 до договору) сумам до погашення, оскільки позичальник частково сплатив в січні 2014 року основний борг на суму 708,97 швейцарських франків (повний платіж - 1265 швейцарських франків) та взагалі не сплачував ніяких коштів у лютому, березні, квітня, травні, червні, липні 2014 р.

Крім того, судом апеляційної інстанції було призначено судово-економічну експертизу. Відповідно до Висновку № 7323 Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз складеного 29 лютого 2016 року загальну суму заборгованості відповідача ОСОБА_2 перед АТ "Укрексімбанк" в межах поданих на дослідження документів, підтверджено у сумі 136 134,46 швейцарських франків, а саме: по кредиту (основний борг) - 115 471,03 швейцарських франків; по нарахованих, але несплачених відсотках - 20 663,43 швейцарських франків, наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника по пені відповідає умовам кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Обравши на свій розсуд лінію захисту (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 10 ч. 1, ст. 11 ч. 2 ЦПК України), відповідач не спростував по суті розрахунку боргу, пред'явленого до стягнення, не спростував доводів і доказів, якими обґрунтовувався позов. Відповідач не довів відсутності своєї вини в порушенні зобов'язання.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що відповідач зобов`язання за кредитним договором № 86706С20 від 15 серпня 2006 року належним чином не виконав, в результаті чого в нього станом на 24.07.2014 року мається заборгованість перед ПАТ "Укрексімбанк" в сумі - 122 471,52 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті становить 1 585 676,62 гривень, з яких основний борг в сумі 115 471,03 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті становить 1 495 039,11 гривень, нараховані відсотки в сумі 6 048,26 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті становить 78 308,69 гривень, пеня за простроченим основним боргом в сумі 677,96 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті становить 8 777,76 гривень, пеня за простроченими відсотками в сумі 274,27 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті становить 3 551,06 гривень, а тому за таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до його незгоди з відмовою суду першої інстанції задовольнити його клопотання про призначення судової економічної експертизи, а також незгодою з розміром його заборгованості по кредиту, яка вказана банком, однак відповідач не вказав ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі, ні в суді апеляційної інстанції, якою на його думку є його реальна заборгованість, не надав суду жодних доказів на підтвердження чи спростування розміру своєї заборгованості перед банком, не зазначив, в якій частині розрахунок банку ним оспорюється як такий, що не відповідає дійсності.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з того, що доказів протилежного позивачем не надано, а відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, тому стягненню з відповідача підлягають кошти в межах заявлених позовних вимог в суді першої інстанції.

Отже, рішення постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: