ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6283/15-ц
Провадження № 2/362/241/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ковбеля М.М.,

при секретарі Сілецькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові цивільну справу за позовом Васильківської міської ради Київської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Комунальне підприємство "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. 1 Травня, будинок 4, кім. 203 та 204 (гуртожиток Кристал), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що Васильківська міська рада є власником гуртожитку "Кристал". Зі слів позивача, наймачі вищезазначених кімнат ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спірних кімнатах не проживають понад 7 років, крім того, відповідач ОСОБА_1 має у власності інший житлове приміщення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідачі та їхній представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували щодо задоволення позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіславши до суду письмові пояснення, в яких зазначено, що позовні вимоги підтримує.

Суд, вислухавши думку сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 липня 2010 року, в комунальній власності Васильківської територіальної громади в особі Васильківської міської ради перебуває гуртожиток, загальною площею 2057,5 кв.м, що розташований за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. 1 Травня, будинок, 4 (а.с. 21).

Відповідно до акту перевірки гуртожитку "Кристал" від 21 лютого 2012 року, станом на 21 лютого 2012 року о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в кімнаті №207 відсутні (а.с.4).

Відповідно до акту обстеження житлових умов від 27 березня 2014 року, було встановлено, що ОСОБА_2 в кімнатах 203, 204 за адресою: м. Васильків, вул. 1 Травня, 4, на момент перевірки не проживає в гуртожитку 7 років, в кімнаті, зі слів свідків, проживає дочка (а.см. 6).

Відповідно до акту перевірки гуртожитку від 15 вересня 2014 року, ОСОБА_2, яка зареєстрована в кімнаті №207 на день перевірки гуртожитку була відсутня (а.с. 5).

Відповідно до ордеру №73 від 18 листопада 2014 року, виданого виконавчим комітетом Васильківської міської ради Київської області, ОСОБА_2 на сім'ю в складі 5 чоловік (ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5О.) надано право займання двох кімнат №203 та №204 площею 33,2 кв.м в будинку №4 по вул. 1 Травня в м. Васильків Київської області. Ордер виданий на підставі рішення виконкому Васильківської міської ради від 31 жовтня 2014 року №348 (а.с. 20).

Відповідно до акту обстеження житлових умов від 23 березня 2015 року, встановлено, що ОСОБА_4 в кім. 203 та 204 проживає з чоловіком та дитиною. Батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в гуртожитку не проживають (а.с. 56).

Відповідно до акту обстеження житлових умов від 12 травня 2015 року, встановлено, що ОСОБА_4 в кім. 203 та 204 проживає з чоловіком та дитиною. Батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в гуртожитку не проживають (а.с. 57).

Відповідно до акту обстеження житлових умов від 13 липня 2015 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в спірних кімнатах 203 та 204 не проживають, фактично за вказаною адресою проживає сім'я ОСОБА_4.

Відповідно до довідки, виданої 09 червня 2015 року Комунальним підприємством "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова", ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 кім. 203, 204 (а.с. 36).

Як вбачається з розрахунків (а.с. 51-52) ОСОБА_2 сплачує комунальні послуги по утриманню кім. 203 та 204 в будинку №4 по вул. 1 Травня в м. Васильків Київської області.

Актом від 01 листопада 2014 року, підтверджується факт проживання ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 в спірних кімнатах (а.с.69).

Актом від 05 грудня 2015 року, підтверджується факт проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в спірних кімнатах (а.с.70).

Актом від 29 січня 2016 року року, підтверджується факт проживання ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в спірних кімнатах, а ОСОБА_1 буває періодично (а.с.68).

З показів свідка ОСОБА_7 вбачається, що він проживає у гуртожитку та за період півроку він бачить ОСОБА_2 в гуртожитку, однак вважає, що остання навідується в гості. Також ОСОБА_7 повідомив, що підписував акт в коридорі, при цьому в спірні приміщення не заходив та не оглядав їх, чи там були речі сім'ї ОСОБА_2 він не знає.

Свідок ОСОБА_8 зазначила, що ОСОБА_1 не проживає в гуртожитку, а лише його відвідує, а також зазначила, що акт про те, що ОСОБА_4 відмовлялася від підпису на актах вони не складали.

Свідок ОСОБА_9 повідомив суд, що він проживає в гуртожитку та кожен ранок приблизно в один і той самий час зустрічається з Юрчуками коли йде на роботу.

Свідок ОСОБА_10 зазначив, що в спірних квартирах дійсно проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а ОСОБА_1, так як розлучений з ОСОБА_2, то лише навідується до дітей.

Згідно ст. 71 ЖКУ, за особою, що без поважних причин відсутня в житловому приміщенні, право користування ним зберігається на протязі шести місяців.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положенням ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України, п. 1 ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, та ст.41 Конституції України та ст.ст. 321, 328, 330, 334 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Добросовісний набувач набуває право власності на майно, навіть в тих випадках, коли воно відчужене особою, яка не мала на це право. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, крім у випадках і в порядках, встановлених законом.

Крім того, положення ч.2 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначають, що наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд, не приймає до уваги покази свідків, оскільки в останніх зроблено припущення, а судове рішення не може грунтуватися на припущеннях, а тому оцінюються судом критично і не можуть бути прийняті до уваги.

Також суд відхиляє посилання позивача на акти перевірки гуртожитку, оскільки останні неналежним чином не оформленні, та не можуть бути прийняті судом як належний доказ.

Оскільки судом встановлено та підтверджується зібраними по справі доказами, що відповідачі були вселені в спірні кімнати на підставі ордеру №73 від 18 листопада 2014 року виданого на підставі рішення виконкому Васильківської міської ради від 31 жовтня 2014 року №348, та на законних підставах користуються кім. 203 та 204 в гуртожитку, регулярно сплачують комунальні послуги, та враховуючи, що позивачем не надано належних доказів, що підтверджують факт порушення відповідачами порядку користування житловою площею в гуртожитку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 71, 150 ЖК України, ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319, 321, ч.1 ст. 328, ст. 391 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 158, 208, 209, 212, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М. Ковбель