Справа № 133/2447/15-ц Провадження № 22-ц/772/698/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 30 Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Чорного В.І., Чуприни В.О.,

при секретарі: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28.12.2015 року у справі за позовом ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 22.12.2011 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0101-11-8743, предметом якого є страхування транспортного засобу «Шкода», державний номер АІ 6683 СТ. 16.09.2012 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Шкода», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Шкода», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, яку визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. ПАТ «СК «Українська страхова група» на підставі заяви страхувальника здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 125 886,78 грн.. Цивільно-правову відповідальність транспортного засобу «Шкода», державний номер НОМЕР_2, застраховано у ВАТ НАСК «Оранта» (ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн., розмір франшизи за полісом складає 510 грн.), на адресу якої було направлено заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу №707 АПС від 24.07.2014 року, однак у звязку із несплатою страховою компанією вказаних коштів, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулась до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з ПАТ НАСК «Оранта» коштів в сумі 49 490 грн..

Різниця між страховим відшкодуванням і лімітом за полісом становить 76396,78 грн. і вказана сума підлягає стягненню з відповідача, як особи винної в заподіянні збитків, при цьому до страховика перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за завдані збитки, а тому позивач просив стягнути з відповідача на користь ПАТ «СК «Українська страхова група» кошти в сумі 76 396,78 грн. у відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28.12.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представником ПАТ «СК «Українська страхова група» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, при цьому зроблено посилання на неповне зясування обставин справи та порушення норм матеріального права.

В судове засідання представник ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, при цьому надано заяву про розгляд справи у відсутність представника.

ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що при вирішенні даного спору підлягає застосуванню спеціальна норма, передбачена Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і відповідно відсутні підстави для стягнення в порядку регресу коштів у відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Однак погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 22.12.2011 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ПАТ «Миронівський хлібопродукт» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0101-11-8743, предметом якого є страхування транспортного засобу «Шкода», державний номер АІ 6683 СТ.

16.09.2012 року відбулась дорожньої-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Шкода», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Шкода», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2.

Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.03.2013 року встановлено, що ОСОБА_2 16.09.2012 року близько 16:00 години на автодорозі «Біла Церква Кременець» поблизу с. Пляхова Козятинського району Вінницької області, керуючи технічно справним автомобілем «Шкода», державний номер НОМЕР_2, рухаючись в напрямку с. Комсомольське зі швидкістю понад 113 км/год, в порушення вимог п. 10.1, п.12.1, п. 12.6 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; під час вибору в установлених межах швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; поза населеними пунктами на всіх дорогах дозволяється рух із швидкістю: г') іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год, не врахувала дорожньої обстановки, яка склалась, не впоралась з керуванням, в результаті чого допустила виїзд на смугу зустрічного руху, де зіткнулась з автомобілем «Шкода Октавія», державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався в напрямку м. Біла Церква. В результаті дорожньої-транспортної пригоди були пошкоджені транспортні засоби.

З матеріалів справи видно, що до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся страхувальник ПАТ «Миронівський хлібопродукт» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, розмір якого відповідно до страхового акта №ДККА-20514 та розрахунку суми страхового відшкодування до нього становить 125 886,78 грн..

Відповідно до платіжного доручення №16143 від 05.12.2012 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 125 886,78 грн..

Крім того, рішенням Господарського суду м. Києва від 28.10.2015 року стягнуто з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 49 490 грн. у відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування), а також 1 827 грн. судового збору.

Даним рішенням господарського суду встановлено, що на час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2, як особи, яка експлуатує автомобіль «Шкода», державний номер НОМЕР_2, на законних підставах, була застрахована ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на підставі договору (полісу) №АВ/5580802 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди - 125 886,78 грн. і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) за рішенням господарського суду - 49 490,00 грн., яка підлягає стягненню, складає 76 396,78 грн..

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 року у справі №6-2587цс15, визначено, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Крім того, у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2878цс15, визначено, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному звязку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано положення ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки дана норма підлягає застосуванню у правовідносинах страховика та страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

На підставі наведеного, судова колегія приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим і відповідно рішення суду першої інстанції, яке не ґрунтується на вимогах закону, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 76 396,78 грн., а також відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» мають бути стягнуті понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме 763,96 грн. судового збору, сплаченого при розгляді справи в суді першої інстанції та 840,36 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28.12.2015 року скасувати.

Позов ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 76 396,78 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» судові витрати, а саме 763,96 грн. судового збору, сплаченого при розгляді справи в суді першої інстанції та 840,36 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом: