Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Астахової О.О.

при секретарі Швидкій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики у розмірі 112 698,89 грн. та 1126,99 грн. судового збору.

Мотивуючи вимоги тим, що 30.01.2016 року він надав у борг відповідачу грошові кошти в розмірі 4 500,00 доларів США. на строк до 28.02.206 року, що підтверджується розпискою. Проте, в обумовлений договором строк відповідач грошові кошти не повернув.

Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Пояснив суду, що у червні 2015 року він отримав від позивача у борг за договором позики грошові кошти у розмірі 3 800,00 доларів США зі сплатою 5% річних. Дані грошові кошти відповідач зобов»язувався повернути в строк до вересня місяця 2015 року. Проте, вчасно він не зміг повернути позивачу борг, у зв»язку із чим станом 30.01.2016 року заборгував ОСОБА_1 4500,00 доларів США, про що надав відповідну розписку. Станом на день розгляду справи у суді, він не може виконати грошове зобов'язання, а відтак не повертає борг.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом достеменно встановлено, що позивач передав, а відповідач отримав у борг на підставі розписки у червні місяці 2015 року грошові кошти у розмірі 3 800,00 доларів США зі сплатою 5% річних, з кінцевим терміном повернення грошового зобов»язання в строк до 01.09.2015 року. Загальна сума до сплати була погоджена сторонами у розмірі 5800,00 доларів США. Відповідач частково повернув грошові кошти у розмірі 2500,00 доларів США. У зв»язку із порушенням взятих на себе зобов»язань ОСОБА_2 надав позивачу розписку від 30.01.206 року, відповідно до умов якої взяв на себе зобов»язання, з урахуванням несплаченого позивачу боргу повернути останньому грошові кошти у сумі 4500,00 доларів США.

Дана обставин визнається сторонами, а тому у розумінні ст. 61 ЦПК України не потребує доказування.

На підтвердження укладання договору позики, 30 січня 2016 року ОСОБА_2 надав позивачу розписку, за умовами якої відповідач отримав від ОСОБА_1 безпроцентну позику у розмірі 4500,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення грошових коштів до 28 лютого 2016 року.

Згідно із ст. 1047 ЦК України підтвердженням укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Станом на день розгляду справи, відповідач грошові кошти за договором позики від 30.01.2016 року позивачу не повернув.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із ст. 533 ЦК України грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За даними офіційного курсу Національного Банку України 4 500 доларів по відношенню до гривні станом на 16.08.2016 року становить - 112 698,89 грн. (4500,00х25,04419700).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, розглядаючи заяву в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики в розмірі - 112698,89 грн.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає і сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1 126,99 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 526,533,625,1046,1047,1049 ЦК України суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у розмірі 112 698,89 грн. та 1 126,99 грн. судового збору, а всього 113 825 (сто тринадцять тисяч вісімсот двадцять п»ять) грн.. 88 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлений 29.11.2016 року.