Дата документу 07.04.2016
ЄУ № 420/446/16-ц
Провадження №2/420/354/16
07 квітня 2016 року Новопсковський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Стеценко О.С.
за участю секретаря Рожкової Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з обліку реєстрації, третя особа - Новопсковський районний сектор Управляння Державної міграційної служби України в Луганській області,
Позивач звернувся до Новопсковського районного суду із позовом, в якому просить позбавити відповідача ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: с. Новорозсош, Новопсковський район, Луганська область, вул. Новорозсошанська, 17; зняти з реєстрації місця проживання у Новопсковському районному секторі Державної міграційної служби України в Луганській області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: с. Новорозсош, Новопсковський район, Луганська область, вул. Новорозсошанська, 17.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить домоволодіння за адресою: с. Новорозсош, Новопсковський район, Луганська область, вул. Новорозсошанська, 17. За даною адресою зареєстрована його невістка - відповідач по справі ОСОБА_2, але фактично вона не проживає за даною адресою з лютого 2013 року, тобто понад 3 роки. Місцезнаходження відповідача невідоме. Її речей в будинку немає. До цього часу відповідач залишається зареєстрована в будинку позивача, родинних відносин позивач з відповідачем не підтримує, будь-яких договірних відносин на проживання сторони не укладали. У звязку з реєстрацією відповідача за зазначеною адресою позивач фактично позбавлений права щодо отримання субсидії на оплату комунальних послуг, чим обєктивно порушуються його права, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.
В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про відкладення розгляду справи суду не надавала.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи без його участі не надав.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 23.03.1992 ОСОБА_1 належить на праві приватної власності будинок за адресою: с. Новорозсош, Новопсковський район, Луганська область, вул. Новорозсошанська, 17.
Як вбачається з інформації, наданої адресно-довідковим підрозділом УДМС Луганської області, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з 23.09.2011.
Згідно акту підтвердження не проживання від 22.02.2016, складеного комісією Новорозсошанської сільської ради, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, але фактично не проживає за зазначеною адресою з лютого 2013 року.
Відповідно до довідки № 259, виданої Новорозсошанською сільською радою 22.02.2016, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, але фактично не проживає за даною адресою.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину) будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.
Як вбачається з позовної заяви, та довідок новорозсошанської сільської ради відповідач ОСОБА_2 з лютого 2013 року і по теперішній час в житловому будинку за адресою: с. Новорозсош, Новопсковський район, Луганська область, вул. Новорозсошанська, 17, не проживає та не зявляється. Її фактичне місце проживання позивачу не відоме.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Оскільки відповідач не проживає в будинку за адресою: с. Новорозсош, Новопсковський район, Луганська область, вул. Новорозсошанська, 17, з лютого 2013 року та була відсутня за даною адресою понад 1 рік, а доказів щодо поважності причин відсутності суду не надала, то відповідач ОСОБА_2 втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.
Відповідно до Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» «реєстрація» - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.
Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізовані соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.
Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до п.п.3,4 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.
За таких обставин, приймаючи до уваги вимоги позивача, який просить позбавити відповідача ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: с. Новорозсош, Новопсковський район, Луганська область, вул. Новорозсошанська, 17, та зняти відповідача з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 223, 224-233 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з обліку реєстрації, третя особа - Новопсковський районний сектор Управляння Державної міграційної служби України в Луганській області, задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: с. Новорозсош, Новопсковський район, Луганська область, вул. Новорозсошанська, 17.
Зобовязати Новопсковський сектор Управління Державної Міграційної служби України в Луганській області зняти ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 551,20 грн. в рахунок відшкодування судового збору.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О.С. Стеценко