АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/7590/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/621/К/16 суддя Папарига В.А.
Категорія - 50 ( І) Доповідач Михайлів Л.В.
УХВАЛА

Іменем України

02 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар: Євтодій К.С.,

за участю: позивача- Турко ОСОБА_1,

відповідача- Турко ОСОБА_2 його представника - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 28 січня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дітей,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 19.09.1992 року по 15.09.2011 рік. В період спільного проживання у шлюбі у них народилось четверо дітей: ОСОБА_4, 28.07.1993р.н., Костянтин, 18.07.1997р.н., ОСОБА_6, 31.08.1999р.н., ОСОБА_7, 31.01.2001р.н. Після розірвання шлюбу, позивач та відповідач на певний час зійшлись та у них народилась пята дитина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 Однак, після його народження, відносини між сторонами знов погіршились, на даний час вони проживають окремо, діти проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач відмовляється надавати позивачу добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча і має таку можливість. Враховуючи зазначене та беручи до уваги наявність трьох неповнолітніх дітей, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6, 31.08.1999р.н., ОСОБА_7, 31.01.2001р.н. та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісяця, у розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.12.2015 року, до досягнення дітьми повнолітнього віку.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 28 січня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, 31.01.2001р.н., ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, 31.08.1999р.н., аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, на користь матері ОСОБА_5, починаючи з 21.12.2015 року. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави, судовий збір в сумі 551 грн.

Рішення допущено до негайного виконання в межах місячного платежу.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи. Так апелянт зазначає, що суд першої інстанції вирішуючи справу по суті не прийняв до уваги той факт, що на даний час позивач та відповідач проживають разом в спільній квартирі №19,20 будинку№27 по вул. Гутовського в м. Кривому Розі, яка була куплена за кредитні кошти, тягар виплат по якій взяв на себе відповідач в тому числі як і сплату платежів за комунальні послуги. Судом не взято до уваги і те, що відповідач не ухиляється від матеріальної підтримки дітям та те, що позивач по справі працює та отримує дохід, який є вищим за дохід відповідача. Крім того, апелянт зазначає і те, що оскаржуваним рішенням суду, а саме визначеним судом розміром аліментів, відповідач залишається майже без засобів для існування.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженнях яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення судом норм процесуального права, які є обовязковою підставною для скасування рішення.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення визначені ст.214 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам ст.ст.213,214 ЦПК України.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 1992 року, який був розірваний 15 вересня 2011 року (а.с. 3-4).

Відповідач ОСОБА_4 є батьком а позивач ОСОБА_5 є матірю трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_5 й стягуючи з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180, 182 СК України та виходив з того, що відповідач є батьком дітей, отже зобовязаний утримувати їх до досягнення ними повноліття.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду та перевіряючи доводи апеляційної скарги не знаходить підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне розяснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006 року.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі, що оскаржуваним рішенням суду, а саме визначеним судом розміром аліментів, відповідач залишається майже без засобів для існування та того, що судом не надано оцінки матеріального становища позивача та відповідача, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідачем ОСОБА_4, а ні суду першої, а ні апеляційної інстанції не було надано доказів на підтвердження погіршення чи незадовільного його матеріального становища.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено в суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 працює фізичною особою-підприємцем.

ОСОБА_6 працює на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», його заробітна плата за жовтень 2014 року-вересень 2015 року склала 99509,41 грн. (а.с. 21)

Отже, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції стосовно спроможності ОСОБА_4 надавати матеріальне утримання своїм неповнолітнім дітям, саме в розмірі, визначеним оскаржуваним судовим рішенням, ґрунтується на аналізі встановлених по справі обставин й відповідає її матеріалам.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач отримує більший за нього дохід не знімає з відповідача обовязку по сплаті аліментів на утримання спільних із позивачем трьох неповнолітніх дітей. При цьому суд враховує і те, що сторони мають пять спільних дітей та виходить з рівності обовязку батьків утримувати своїх дітей та конституційного права особи на прожитковий мінімум.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача, колегією суддів встановлено, що діти проживають разом з матірю та батьком у квартирі №19,20 будинку № 27 по вул. Гутовського, в м. Кривому Розі. Відповідач визнає свій обовязок по утриманню дітей проте не погоджується з їх стягненням з нього у судовому порядку, посилаючись на той факт, що він сплачує кредит за квартиру в якій проживають позивач та відповідач разом із дітьми та сплачує всі комунальні платежі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що сплата відповідачем щомісячних платежів за комунальні послуги не є підставою для скасування рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей.

Так, колегія суддів, погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, визнає такі посилання відповідача, безпідставними, оскільки вказані відповідачем обставини, в розрізі даної справи, а саме стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей не можуть бути підставою для відмови в позові та скасування законного по суті рішення суду.

Посилання відповідача на сплату ним комунальних послуг не є оплатою на утримання дітей, а наявність кредитних зобовязань не звільняє батька чи матір від зобовязань утримання неповнолітніх дітей.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

У відповідності до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 28 січня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Суддів: А.П. Барильської

ОСОБА_9