Справа № 415/5916/16-ц
Провадження № 2/415/2443/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.16 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Нескородової Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 02 жовтня 2002 року померла його мати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 2/3 частини житлового будинку № 232 по вул. Ген. Потапенко м. Лисичанськ Луганська область Україна, яка належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 15.05.1989 р., виданого нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори за реєстром № 1-2977 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.1989 р., виданого нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори за реєстром № 1-2979. Позивач прийняв спадщину, як такий, що проживав разом із спадкодавцем на день смерті. Державний нотаріус ОСОБА_2 державної нотаріальної контори постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2016 р. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі того, що відсутній документ, який підтверджує право власності на спадкове майно, необхідне для вчинення нотаріальної дії, а саме: свідоцтво про право власності від 15.05.1989 р., виданого нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори за реєстром №1-2977 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.1989 р., виданого нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори за реєстром №1-2979.

Після смерті матері він не знайшов документи на частку будинку, окрім домової книги. Отримати дублікати зазначеного документу не можливо. Як вбачається з відповіді Державного нотаріуса ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, архів документів за 1969-2000 рр. в ОСОБА_2 держаній нотаріальній конторі не зберігається. Дані документі знаходяться в обласному державному архіві в м. Луганську.

На підставі викладеного просив суд, визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на спадщину, яка складається з 2/3 частини житлового будинку господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Лисичанськ, вул. Ген. Потапенко, буд. № 232 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 02.10.2002 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутністю.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю та відсутністю позивача.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнав.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з договором дарування 09.02.1988р., посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстром № 2-648 ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_1 прийняв 1/3 частину жилого будинку із господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Лисичанськ, вул. Ген. Потапенко, буд. 232.

Згідно з свідоцтвом про право власності від 15.05.1989 р., наданого державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_7 за реєстром № 1-2977, ОСОБА_3 є спадкоємцем ОСОБА_6, померлого 11.11.1988 р. якому належить 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями № 232 по вул. Ген. Потапенко, м. Лисичанська.

Згідно з свідоцтвом про смерть, серії І-ЕД № 317537, виданого 02.10.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану ОСОБА_2 міського управління юстиції Луганської області, 02.10.2002 року померла ОСОБА_3, про що зроблено актовий запис № 1392.

Згідно з свідоцтвом про народження серії ЯЮ № 487766 від 24.10.1951 р., виданого міськ.бюро ЗАГС м. Проскуров Камінець-Подільської області, ОСОБА_1 народився 11.10.1951 року, про що складено актовий запис № 255. Батьком записаний ОСОБА_6, матірю ОСОБА_3.

Згідно з довідкою про склад сімї № 7074/10-02 від 25.10.2016 р., наданою Відділом адміністративних послуг ОСОБА_2 міської ради за адресою: м. Лисичанськ, вул. Ген. Потапенко, буд. 232, зареєстровані ОСОБА_3 мати, знято з реєстрації у звязку із смертю, ОСОБА_8 дружина, ОСОБА_1 власник, ОСОБА_9 син, ОСОБА_10 донька, ОСОБА_11 онук.

Згідно зі звітом про оцінку майна від 28.10.2016 р., наданого ТОВ «Експерт» на 2/3 житлового будинку № 232 по вул. Ген. Потапенко в м. Лисичанськ, ринкова вартість складає 70233,00 грн.

Згідно з довідкою про належність майна № 981 від 03.11.2016 р., наданою ОСОБА_2 комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації», станом на 01.01.2013 р. право власності на житловий будинок № 232 по вул. Ген. Потапенко м. Лисичанськ зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі Договору дарування 09.02.1988 р., посвідченого нотаріусом ОСОБА_2 ДНК за реєстром № 2-648 1/3 частини. Інші 2/3 частини належать ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, видане 15.05.1989 р. та посвідчене нотаріусом ОСОБА_2 ДНК за реєстром № 1-2977 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.1989 р., посвідчене нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори за реєстром № 1-2979.

Згідно з постановою про відмову вчинення нотаріальної дії державного нотаріуса ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_12 від 20.10.2016 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_2 ДНК 15.05.1989 р., реєстр № 1-2979, оскільки у спадкоємця відсутнє вищезазначене свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_2 ДНК 15.05.1989 р. реєстр № 1-2979. та архів документів ОСОБА_2 ДНК за 1969-2000 рр. передано до Луганського обласного нотаріального архіву, який знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, буд. 112а.

Згідно з ОСОБА_5 ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що у позивача ОСОБА_1 існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, після смерті матері ОСОБА_3, у зв'язку з чим його право має бути захищене судом, шляхом визнання за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на спадщину, яка складається з 2/3 частини житлового будинку господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Лисичанськ, вул. Ген. Потапенко, буд. № 232 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 02.10.2002 року.

Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, окрім цього визнанні відповідачем, за таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 321, 328, 392, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на спадщину, яка складається з 2/3 частини житлового будинку господарськими будівлями та спорудами за адресою: місто Лисичанськ, вулиця Генерала Потапенка, будинок № 232, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 02.10.2002 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА