Справа № 515/90/16-ц
Провадження № 2/515/290/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
02 березня 2016 року м.Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого-судді Шевиріна А.О.,
за участю секретаря Чумаченко Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
25 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 04 листопада 1990 року Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеській області, актовий запис №24, а також присвоїти позивачу після розірвання шлюбу прізвище «Дімогло». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 04 листопада 1990 року перебуває із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя дітей не має. Зазначила також, що на побутовому ґрунті між подружжям часто виникають сварки та конфлікти з ініціативи відповідача, що унеможливлює сумісне проживання та збереження сімї. Посилаючись на те, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, сумісне проживання є неможливим, у позасудовому порядку розірвати шлюб відповідач відмовився, ОСОБА_1 вважала, що є підстави для його розірвання судом.
У судове засідання ОСОБА_1, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, належним чином поінформований про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився. Про причини неявки суд не повідомив.
Суд, у звязку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).
Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як вбачається з долученого до матеріалів справи свідоцтва про шлюб серії І-ЖД№310126, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уклали шлюб, зареєстрований 04 листопада 1990року Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, актовий запис №24. Після укладення шлюбу позивачу присвоєно прізвище чоловіка «Тодорова» (а.с.5).
Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого.
Судом встановлено та визнається сторонами, що від шлюбу вони дітей не мають.
Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
За змістом ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст.110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу.
Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені.
Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Крім того, за змістом ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Частиною 2 ст.114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Досліджені матеріали справи дають підстави вважати, що подальше збереження шлюбу між позивачем та відповідачем суперечитиме їхнім інтересам та порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст.24 СК України.
Враховуючи зазначене, за відсутності заперечень відповідача щодо необхідності збереження шлюбу, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 є обґрунтованими, відповідають нормам сімейного законодавства і тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатила судовий збір у розмірі 551 грн.20коп.(а.с.1). Докази на підтвердження понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, сплачений ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551грн.20коп., підлягає стягненню з відповідача на її користь.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст.3,10,11,14, 57-60,64, 88, 158, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.
Шлюб ОСОБА_1, 11 червня 1965року народження, та ОСОБА_2, 16 червня 1965року народження, зареєстрований 04 листопада 1990 року Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеській області, актовий запис №24 - розірвати.
Після розірвання шлюбу відновити ОСОБА_1 дошлюбне прізвище, змінивши його з «Тодорова» на «Дімогло».
Стягнути з ОСОБА_2, 16 червня 1965року народження, на користь ОСОБА_1, 11 червня 1965року народження, судовий збір у розмірі 551(пятсот пятдесяти однієї) гривні 20 коп.
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Рішення є заочним та може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання ним копії цього рішення. Форма та змісти заяви про перегляд заочного рішення повинна відповідати ст.229 Цивільного процесуального кодексу України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Згідно з загальним порядком рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: