Справа № 758/8552/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Якимович К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа - Управління Державної казначейської служби України у Подільському районі м. Києва, про зобов'язання відшкодувати збитки,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про відшкодування збитків.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 травня 2011 року визнано дії управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва щодо нарахування та виплати їй основної та додаткової пенсії, щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у меншому розмірі, ніж передбачено ст. ст. 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та щомісячної державної соціальної надбавки до пенсії як дитині війни в розмірі меншому 30 % надбавки до пенсії як дитині війни за період з 23 серпня 2010 року по 23 лютого 2011 року протиправними; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва перерахувати та виплатити їй державну пенсію в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 23 серпня 2010 року по 23 лютого 2011 року з урахуванням раніше проведених витрат; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва перерахувати та виплатити їй щомісячну компенсацію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, за період з 23 серпня 2010 року по 23 лютого 2011 року з урахуванням раніше проведених витрат; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва перерахувати та виплатити їй щомісячну державну соціальну 30% надбавку до пенсії як дитині війни, за період з 23 серпня 2010 року по 23 лютого 2011 року з урахуванням раніше проведених витрат.

Вказала, що сума перерахунку вказаної пенсії складає 35 369 грн. 31 коп.

Зазначене рішення суду до цього часу не виконано.

Посилаючись на те, що відсутність виконання рішення суду щодо виплати їй належних за рішенням коштів завдало їй шкоди, просила визнати борг відповідача матеріальною шкодою та стягнути з відповідача на її користь 35 369 грн. 31 коп. на відшкодування матеріальних збитків у вигляді упущеної вигоди.

У судовому засіданні 31 жовтня 2016 року замінено неналежного відповідача Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва на належного Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов з викладених у ньому підстав та просили задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, надавши заперечення (а.с. 43).

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав суду пояснення, в яких просять розглядати справу у їх відсутність (а.с. 54-56).

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом установлено, що відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 20 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2012 року, позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва задоволено. Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва щодо нарахування та виплати їй основної та додаткової пенсії, щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у меншому розмірі , ніж передбачено ст. ст. 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та щомісячної державної соціальної надбавки до пенсії як дитині війни в розмірі меншому 30 % надбавки до пенсії як дитині війни за період з 23 серпня 2010 року по 23 лютого 2011 року протиправними; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва перерахувати та виплатити їй державну пенсію в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 23 серпня 2010 року по 23 лютого 2011 року з урахуванням раніше проведених витрат; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва перерахувати та виплатити їй щомісячну компенсацію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, за період з 23 серпня 2010 року по 23 лютого 2011 року з урахуванням раніше проведених витрат; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва перерахувати та виплатити їй щомісячну державну соціальну 30% надбавку до пенсії як дитині війни, за період з 23 серпня 2010 року по 23 лютого 2011 року з урахуванням раніше проведених витрат (а.с. 6-11).

01 червня 2011 року відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного рішення суду (а.с. 13-14).

26 листопада 2012 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, відповідно до якої на виконання рішення суду управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва в межах компетенції перерахувало ОСОБА_1 пенсію, сума перерахунку становить 35 369 грн. 31 коп. Виплата пенсії здійснюється управлінням з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (а.с. 16-17).

Виплата пенсії до цього часу не здійснена.

У судовому засіданні представник позивача, як на підставу своїх вимог, які обґрунтовує ст. ст. 22 ЦК України зазначила, що завдані невиконанням рішення суду матеріальні збитки у розмірі 35 369 грн. 31 коп. є упущеною вигодою. Крім того, посилається на ст. 1166 ЦК України.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди слід встановити як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), так і ступінь вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, поняття "збитки" передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено, тобто в даному випадку мова йдеться не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права.

Доведення факту втрати доходів, які б особа могла отримати, якщо її право не було б порушено, а також причинний зв'язок між цією шкодою та діями відповідача в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України покладається на позивача.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи те, що спірна сума нарахована позивачці як пенсія, яка не виплачується їй Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, то в розумінні ч. 2 ст. 22 ЦК України невиплачена пенсіє не є упущеною вигодою, а тому підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про відшкодування збитків немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 22, 1166 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 56, 57, 58, 60, 79, 84, 88, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа - Управління Державної казначейської служби України у Подільському районі міста Києва, про зобов'язання відшкодувати збитки відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. О. Шаховніна