АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/4637/16
Провадження № 22-ц/792/1747/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Пєнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Філіпчук О.С.,

за участю: апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3, яка діє у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4, та її представника ОСОБА_5, третьої особи ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи без самостійних вимог служба у справах дітей Хмельницької міської ради, Управління комунального майна Хмельницької міської ради, ОСОБА_6, про визнання права на користування житловим приміщенням.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи без самостійних вимог служба у справах дітей Хмельницької міської ради, Управління комунального майна Хмельницької міської ради, про встановлення факту постійного проживання. В обґрунтування позову вказувала, що 30 вересня 1992 року вона, як донька квартиронаймача ОСОБА_7, була вселена та зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1. У вказаній квартирі вона постійно та безперервно проживає разом зі своїми доньками. У квартирі також проживає її брат ОСОБА_1 та сестра ОСОБА_6 17.11.2013 року померла їх мати ОСОБА_6 Позивач посилається на те, що у квітні 2015 року ОСОБА_1 примусив її та її старшу доньку знятись з реєстрації за місцем проживання, мотивуючи тим, що йому потрібно оформити субсидію, а після її оформлення вони одразу зареєструються. Відповідно, 22 квітня 2015 року позивач та її донька були зняті з реєстрації за вище вказаним місцем проживання. Проте, пзивач, її малолітня донька та старша донька продовжують проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1, беруть участь у витратах по оплаті за комунальні послуги. З червня 2015 року вона неодноразово зверталась до ОСОБА_1 з проханням надати згоду на реєстрацію за місцем проживання їй та її дітям, однак відповідач з різних причин відмовляв. 28.01.2016 року Управлінням Державної міграційної служби в Хмельницькій області їй відмовлено в реєстрації за місцем проживання, тому вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

В ході розгляду справи позивач змінила позовні вимоги та просила визнати за нею та її малолітньою донькою ОСОБА_4 право на користування житловим приміщенням - квартирю №1 по Проспекту Миру, 97/1 в м. Хмельницькому.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 29.06.2016 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_6

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня 2016 року позов ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи без самостійних вимог служба у справах дітей Хмельницької міської ради, Управління комунального майна Хмельницької міської ради, ОСОБА_6, про визнання права на користування житловим приміщенням задоволено. Визнано за ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.10.2016 року визнано за ОСОБА_4 право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1А не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. При цьому, посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та неправильну оцінку доказів по справі. Апелянт не погоджується з висновком суду щодо примушення позивача знятись з реєстрації за місцем проживання та участь позивачки у витратах по оплаті комунальних послуг, оскільки ці обставини не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами.

В судовому засіданні апелянт та його представник, третя особа апеляційну скаргу підтримали.

Позивач, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини, та її представник просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники третіх осіб служби у справах дітей Хмельницької міської ради та Управління комунального майна Хмельницької міської ради в судове засідання не зявились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що 30.09.1992 року позивач ОСОБА_3, як член сімї квартиронаймача ОСОБА_7, була вселена та зареєстрована за місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 48, 58, 62-63).

17.11.2013 року ОСОБА_7 померла.

22.04.2015 року позивач, її малолітня донька та її повнолітня донька були зняті з реєстрації за місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2. Проте, після зняття з реєстрації, вони не виселялася із спірної квартири, а залишилися проживати в ній. Крім того, у квартирі проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с. 49).

25.01.2016 року позивач звернулася до Хмельницького МВ УДМС України в Хмельницькій області щодо реєстрації місця проживання разом з неповнолітньою дитиною за адресою АДРЕСА_3, але у реєстрації місця проживання позивачці було відмовлено через неподання необхідних документів, що підтверджують право на проживання у вказаній квартирі (а.с. 15).

Як встановлено в ході розгляду справи відповідач ОСОБА_1, як наймач, та третя особа ОСОБА_6 не надають згоди на реєстрацію місця проживання позивачки та її доньки у спірній квартирі.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Частиною 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно зі ст. 64 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обвязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають з зазначеного договору.

У відповідності до розяснень п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 01.11.1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя"При розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд першої інстанції правильно виходив з того, що зняття позивачки з донькою з реєстрації в спірній квартирі не позбавило їх права на користування цією квартирою, так як згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрацією є лише внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. А тому, обгрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Підставними є доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновків суду про те, що ОСОБА_1 примушував ОСОБА_3 та її повнолітню доньку знятись з реєстрації, та про участь позивачки у витратах по сплаті комунальних послуг, за відсутності достовірних доказів, що підтверджують дані обставини, проте, в силу ч. 3 ст. 309 ЦПК України, це не призвело до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів у справі, що на законність і обґрунтованість судового рішення не впливають.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча/підпис/ ОСОБА_8

Судді:/підписи/ ОСОБА_9

ОСОБА_10

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду І.В. Пєнта

_______________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Провадження № 22-ц/792/1747/16

Доповідач Пєнта І.В. Категорія №69