Справа № 307/2803/16-ц
Провадження № 2/307/1519/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Чопик В.В., при секретарі Олексій Я.В., за участю позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2 представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В :

Позивач предявив позов до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що вона вже шістнадцятий рік працює директором Біловарської ЗОШ І-ІІ ступенів. 3 серпня 2016 року ОСОБА_5 розмістив на своїй особистій сторінці в соціальній мережі «Однокласники» та «ЮТУБІ» відеоролик «Біловарська елітна школа» під додатковою назвою «ОСОБА_6 латає шкільні дірки» , автором якого значився «депутат сільської ради с. Біловарці ОСОБА_4». Даний ролик, який станом на 3 вересня вже переглянуло 263 чоловік, за своїм змістом принижує її честь і гідність та ділову репутацію як директора даної школи, виходячи з наступних мотивів. В ролику стверджується, що вони «...взяли 4 мішки цементу ( для ремонту-Д), а списують тисячі...», що по суті є безпідставним звинуваченням її в скоєні злочину, передбаченого ст. 191 КК України. Тим більше, що в дійсності дані ремонтні роботи виконуються взагалі не школою, яка не має ні рахунку, ні коштів для цього ні, навіть, бухгалтерії, а спеціалізованою будівельною фірмою відповідно з договором, який з нею уклало управління освіти Тячівської РДА, а не школою. Аналогічним чином принижує її честь і гідність твердження автора ролику відповідача ОСОБА_4 про те, що наявні на території школи бджолині вулики належать ОСОБА_6, що по суті звинувачує її в зловживанні своїм посадовим становищем в той час, як бджоли в дійсності належать саме школі, оскільки при Біловарській школі, в одній з двох шкіл в районі, вже більше десяти років діє гурток «Юних пасічників» згідно договору, укладеного з еколого-натуріалістичним центром. Не відповідає дійсності також твердження автора ролика про те, що ніби то ОСОБА_6 працює завгоспом школи, так як в дійсності він працює відповідальним за теплове господарство, що дирекція не звітується про свою роботу, хоча фактично ними не тільки не проігноровано ні одне дійсно отримане ними подібне запрошення, але й вони з власної ініціативи проводили подібні звіти, як, наприклад звіт про роботу за 2015-2016 н. р., який було проведено з ініціативи школи 10 червня 2016 року. Принизливим для неї як директора школи, є і твердження автора ролику про те, що ремонтні роботи проводяться і трава коситься лише для звітування, а не для наведення належного порядку в школі, що в їдальні школи відсутні стічна яма і каналізація, а памятний обеліск воїнам - односельчанам, що загинули в другій світовій війні знаходиться в неналежних умовах, хоча в дійсності в їдальні стічна яма і каналізація наявні, а до забезпечення належного порядку біля обеліска відповідач ОСОБА_4, як депутат сільської ради, має не менше відношення так як обеліск в дійсності знаходиться за межами території школи, тобто на території, яка знаходиться у віданні сільської ради, депутатом якої він і є, а школа , в міру своїх можливостей, лише намагається своїми силами підтримувати належний порядок біля обеліску і т.д. Вже не кажучи про те, що відеоролик і в цілому має явно очорнювальний, а часом наклепницький характер, що в достатній мірі підтверджується словами відповідача ОСОБА_4: «хлам, де діти можуть пропасти без вісті», хоча це господарський двір в стані ремонту, де дітей в період літніх канікул взагалі не буває, «Майстерня, яка ніколи не працювала», хоча майстерня в період навчального року працює , «електрика, де діти лазять», хоча трансформатор загороджений сіткою і ніхто там фізично не може лазати, «для кого відгороджено, адже це шкільний сад, комусь відбили» хоча сіткою відгороджено шкільний двір від тої частини шкільного саду ,по якій проходить доріжка, якою користуються жителі села, і т.д. Названими діями відповідач ОСОБА_4, порушуючи загальні норми моралі та поведінки, принизив її честь і гідність та заподіяв їй моральну шкоду оскільки, з одного боку, по суті звинувачує її в скоєнні злочинних дій, а з іншого боку, вона людина з вищою освітою, досвідом керівної роботи та відповідним суспільним положенням і розповсюдження подібних образливих видумок швидко поширилось по селу і обумовило зміну на негативне ставлення у багатьох односельчан до неї, викликало в неї сильні моральні переживання, так як, на фоні подібних тверджень їй важко, навіть, дивитись в обличчя людей - всім не поясниш абсурдність наведених брутальних тверджень відповідача, та привело до моральних страждань з цієї причини і, навіть, до змін артеріального тиску. Крім цього, названий ролик принижує і її ділову репутацію як керівника школи з шістнадцятирічним стажем, як людини яка паралельно викладала на юридичному факультеті Ужгородського національного університету та в Ужгородському інституті економіки, інформатики і права, так як подібна інформація безпідставно очорняє або закреслює набуту за такий тривалий час ділову репутацію, що теж обумовлює додаткові негативні переживання, втрату спокою і т.д. Заподіяну їй моральну шкоду визначає в розмірі 50000 грн., які стягнути з відповідача ОСОБА_4Викладене підтверджується двома файлами відеоролику, витягнутому із соціальної мережі «Однокласники» та УоuТиbе, довідкою про роботу ОСОБА_6, довідкою і договором з еколого-натуріалістичним центром про роботу гуртка «Юні пасічники» , довідкою школи та витягами з реєстру нерухомого майна і земельної ділянки школи, з яких вбачається, що обеліск знаходиться за межами території школи і що площа земельної ділянки школи не зменшувалась, а при запереченні відповідачів може бути підтверджено і показами свідків. Тому просить суд визнати дії відповідача ОСОБА_4 по розміщенню відеоролика «Біловарська елітна школа» та під додатковою назвою « ОСОБА_6 латає шкільні дірки» в мережі «ЮТУБІ» такими, що принижують її честь, гідність та ділову репутацію та зобовязати його розмістити в мережі «Однокласники» та Уоu Тиbе відео спростування вказаного ролика та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 50000 грн. та судові витрати.

Позивач та її представник в судовому засіданні уточнили позовні вимоги та просять суд визнати дії відповідача ОСОБА_4 по розміщенню відеоролика «Біловарська елітна школа» під додатковою назвою « ОСОБА_6 латає шкільні дірки» в мережі «ЮТУБІ» такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, зобовязати ОСОБА_4 розмістити в мережі «ЮТУБІ» відео спростування даного ролика у виді нового відеоролика, в якому на фоні знімаємого головного входу Біловарської ЗОШ І-ІІ ступенів ОСОБА_4 говорить слова: «Я депутат Біловарської сільської ради ОСОБА_4 спростовую свої закадрові слова, сказані мною у відеоролику «Біловарська елітна школа», розміщеному в мережі «ЮТУБІ» та скопійованому в мережі «Однокласники» про зловживання і непорядки в Біловарській ЗОШ так як вони фактично не відповідають дійсності» та не видаляти даний ролик на протязі чотирьох місяців, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50000 грн. та судові витрати.

Позивач та її представник у судовму засіданні уточнені позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, та просять їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не підтримали та пояснили, що всі факти викладені у відео ролику є абсолютно достовірні , незаперечні , а тому тому немає підстав для задоволення позову.

Подальший розгляд продовжено у відсутності відповідача за участю його представника. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити .

Судом встановлено, що на початку серпня 2016 року в мережі Інтернет на веб-сайті «ЮТУБЕ» був розміщений відеоролик під назвою «Біловарська елітна школа» під додатковою назвою « ОСОБА_6 латає шкільні дірки».

Автором цього ролику є позивач, чого він і сам не заперечує.

Цей же відео ролик ОСОБА_5 було скопійовано на особисту сторінку в соціальній мережі «Однокласники».

Дані відеоролика містять інформацію, яка вказує на те, що дирекція Біловарської школи І-ІІ ступенів вчиняє злочинні дії, відповідальність за які передбачена ст. 191 КК України, а саме списує тисячі мішків цементу, зловживає своїм посадовим становищем, розмістивши на території школи бджолині вулики, що належать ОСОБА_6. Також, ОСОБА_6 є чоловіком директора школи і не виконує свої трудові обовязки. Крім цього інформація відеоролика вказує, що дирекціє школи не звітує про свою роботу, ремонтні роботи проводяться і трава коситься лише для звітування.

Дану інформацію було доведено невизначеному колу осіб, оскільки поширено в загальнодоступній мережі Інтернет.

У відео ролику, відповідач ОСОБА_7 вживає слова: «дирекція школи», «вона». Суд вважає, що він вживав ці слова маючи на увазі саме позивачку ОСОБА_1, оскільки саме вона є директором Біловарської школи І-ІІ ступенів, а також в судовому засіданні відповідач даючи пояснення також вживав слово «вона» вказуючи на позивачку.

Оглянувши вищевказані відеоролики в судовому засіданні, суд вважає, що зміст зазначеної, щодо позивача інформації, наводить користувачів веб-сайту на думку, що позивач при виконанні посадових обовязків не дотримується законів та недобросовісно виконує свої професійні обовязки, формує негативне ставлення до позивача як директора школи. Розповсюджена інформація відносно позивача є негативною інформацією, що принижує її честь, гідність та дискредитує його в очах суспільства та порочить її ділову репутацію як директора школи.

Відповідно до ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною. Обов'язок переконатися у достовірності інформації за вимогами ч.2 ст.302 ЦК України покладається на фізичну особу, яка її поширює.

Під час розгляду справи в суді, ні відповідачем, а ні його представником не надано жодних доказів достовірності оспорюваної інформації, а тому вищевказану інформацію слід вважати недостовірною.

Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночним судженням, за винятком наклепу, є висловлення, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлення, що не можуть бути витлумачені, як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовностилістичних засобів.

Висловлення відповідача, які містяться у вищевказаних відеороликах, суд оцінює як твердження, а не його судження, оскільки вони висловлені в категоричній формі, а не у вигляді його особистих роздумів чи оціночних суджень про добросовісність виконання позивачем своїх посадових обовязків.

Таким чином, повідомлення розміщені відповідачем на веб-сайті в мережі Інтернет не підтверджені жодними доказами, не містять фактичних даних та ґрунтуються виключно на припущеннях, тому суд вважає, що відповідачем поширено завідомо неправдиві відомості.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Враховуючи, що відповідач є автором вищевказаного відео-ролика, то суд приходить до висновку, що він є тією особою, що поширила недостовірну інформацію, що призвело до порушення прав позивача на повагу її честі, гідності та ділової репутації.

Реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно з ч. 4 та 7 ст. 277 Цивільного кодексу України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі не правомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При вирішенні цивільного позову позивача про відшкодування моральної шкоди, суд враховує її фізичні і психічні страждання у звязку з поширенням недостовірної інформації, що призвело до порушення прав позивача на повагу її честі, гідності та ділової репутації, а тому необхідність відновлення душевної рівноваги, суд оцінює в грошовому виразі 2000 (дві тисячі) грн..

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 60, 212 ЦПК УКраїни, ч.ч.3,4,7 ст.277 ЦК, ч.2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ст. ст..3, 68 Конституції України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково

Визнати дії відповідача ОСОБА_4 по розміщенню відеоролика «Біловарська елітна школа» під додатковою назвою « ОСОБА_6 латає шкільні дірки» в мережі «ЮТУБІ» такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1.

Зобовязати ОСОБА_4 розмістити в мережі «ЮТУБІ» відео спростування даного ролика у виді нового відеоролика, в якому на фоні знімаємого головного входу Біловарської ЗОШ І-ІІ ступенів ОСОБА_4 говорить слова: «Я депутат Біловарської сільської ради ОСОБА_4 спростовую свої закадрові слова, сказані мною у відеоролику «Біловарська елітна школа», розміщеному в мережі «ЮТУБІ» та скопійованому в мережі «Однокласники» про зловживання і непорядки в Біловарській ЗОШ так як вони фактично не відповідають дійсності» та не видаляти даний ролик на протязі чотирьох місяців.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) моральної шкоди та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1939,2 грн.

В решту позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.В. Чопик