Провадження № 22-ц/779/532/2016
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Малєєва А.Ю.,

суддів: Васильковського В.М., Девляшевського В.А.,

секретаря Яковин М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина у звязку з його навчанням. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 листопада 1995 року у них з відповідачем народився син ОСОБА_4, який з 01 вересня 2015 року і по даний час навчається на денному відділенні в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Івано-Франківський професійний ліцей автомобільного транспорту і будівництва, термін навчання закінчується 30 червня 2016 року. Стипендії сина не вистачає на його утримання. Позивачка є єдиною особою, яка його матеріально підтримує. Відповідач протягом тривалого часу ухиляється від утримання рідного сина, який продовжує навчання, хоча має можливість надавати сину матеріальну допомогу. Враховуючи наведене просила стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частки від його доходів щомісячно.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з навчанням, в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів щомісячно, на час навчання ОСОБА_5, але не пізніше досягнення ним 23-х річного віку. Стягнення аліментів розпочато з 15.10.2015. Право на утримання припиняється у разі припинення боднаром ОСОБА_6 навчання. Стягнуто з відповідача 487,20 грн судового збору.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржив указане рішення в апеляційному порядку, оскільки вважає його неправильним та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що син проживав з ним згідно з рішенням Івано-Франківського міського суду від 11.06.2002 до вересня 2013 року, а з вересня 2013 до 03.03.2015 у м. Києві, оскільки був студентом другого курсу Інституту аеронавігації Національного авіаційного університету. ОСОБА_2 вказав, що мав з позивачкою усну домовленість згідно якої ОСОБА_3 мала надавати сину матеріальну допомогу в розмірі не менше 500 грн на місяць. Зі слів апелянта, всі кошти на утримання сина, зокрема на купівлю одягу, операцію, репетиторів надавав тільки він. ОСОБА_7 вказує, що є непрацюючим пенсіонером, хворіє вірусним гепатитом «С» і періодично повинен вживати ліки. Пенсія відповідача складає 4000 грн, оскільки коштів не вистачало, то він змушений був взяти кредит, борг за яким в сумі 6000 грн до цього часу не погашений. Апелянт вказав, що син був відрахований з університету, оскільки не відвідував навчання, зараз навчається в Івано-Франківському професійному ліцеї автомобільного транспорту і будівництва та працює охоронцем авто базару в с. Павлівці, хоча не оформлений офіційно. Відповідач зазначає, що не може надавати матеріальну допомогу визначену судом, оскільки йому самому не вистачає коштів, однак не відмовляється купувати необхідні речі разом з сином.

Просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2015 року і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Винести ухвалу про перевірку органами прокуратури порушення трудового законодавства керівництвом авто базару у с. Павлівка, Тисменицького району. Допитати в судовому засіданні свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_9, жителів м. Івано-Франківськ, вул. Подольська 47/2 та залучити до слухання справи як третю особу ОСОБА_5.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити з указаних у ній мотивів.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечила, просила її відхилити з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення сторін, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам закону рішення суду в повному обсязі не відповідає.

Згідно матеріалів справи, 05.11.1995 у сторін по справі народився син ОСОБА_4 згідно копії Свідоцтва про народження від 07.12.1995 (а.с. 7).

Факт того, що відповідач є батьком ОСОБА_5 підтверджується копією Свідоцтва про встановлення батьківства серії 1-НМ №100130 від 24.07.2002 (а.с.9).

Відповідно до Довідки Івано-Франківського професійного ліцею автомобільного транспорту і будівництва № 408 від 08 .09.2015 ОСОБА_5 навчається в даному закладі з 01.09.2015, термін закінчення навчання 30.06.2016 (а.с. 8) та отримує стипендію в розмірі 275 грн (а.с. 6).

Згідно Довідки УПФУ в Івано-Франківській області № 5450 від 11.09.2015, виданій ОСОБА_3 позивач з 11.09.2000 отримує пенсію по інвалідності 3-ї групи, а з 28.07.2010 отримує пенсію за віком як мати інваліда з дитинства (а.с. 5).

Розмір пенсії позивача становить 1060,82 грн на місяць відповідно до Довідки УПФУ в Івано-Франківській області № 5449 від 11.09.2015 (а.с. 4).

Згідно копії Довідки УПФУ в Івано-Франківській області № 5259 від 17.12.2014 ОСОБА_2 отримує пенсію в розмірі понад 4000 грн на місяць (а.с. 3 зворот).

На а.с. 10-12 містяться копії Виписок із медичної амбулаторної картки стаціонарного хворого ОСОБА_5

Згідно виписки з ПАТ «Альфа-Банк» від 21.12.2015 поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки ОСОБА_2 становить 3382,87 грн (а.с. 72).

Відповідно до копії Виписки з історії хвороби № 1267-09 ОСОБА_2 страждає на хронічний вірусний гепатит «С» (а.с. 79).

Приписами ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, положення ст. 199 СК України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та той факт, що відповідач отримує стабільний дохід у вигляді пенсії, інших осіб на утриманні не має, доказів про стан здоровя не надав, дійшов до висновку, що ОСОБА_2 має можливість надавати допомогу повнолітньому сину, однак без належного обґрунтування визначив їх розмір у вигляді 1/4 частки усіх видів доходів щомісячно, на час навчання ОСОБА_5, але не пізніше досягнення ним 23-х річного віку.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, оскільки в порушення вимог ст. 212 ЦПК України, приписів Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судом належно не враховано обставини, що мають істотне значення для справи. Так судом першої інстанції не було взято до уваги стан здоровя відповідача та той факт, що він потребує багато коштів на лікування (а.с. 79).

Наведене, на думку колегії суддів, свідчить про потреби відповідача, які не були враховані судом при визначенні розміру стягуваних сум та є підставою для зменшення розміру аліментів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення слід змінити, розмір аліментів зменшити до 1/6 частки всіх доходів апелянта. У решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2015 року в частині визначення розміру аліментів змінити, зменшивши розмір стягуваних аліментів до 1/6 частки усіх видів доходів щомісячно. У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.М. Васильковський

ОСОБА_10