ухвала

іменем україни

14 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Кафідової О.В., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 15 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося в суд із позовом, обґрунтовуючи який вказало, що 30 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № ROHPA3, згідно з яким банк надав кредит у розмірі 21 513,02 доларів США зі сплатою 16,92 % річних за користування кредитом, які відповідач зобов'язаний повернути щомісячними платежами відповідно до графіку.

ОСОБА_4 зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконав та станом на 25 серпня 2015 року заборгованість становить 122 061,56 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом - 20 368,23 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом - 9 242,88 доларів США, заборгованість за комісією за користування кредитом - 6 841,24 доларів США, пеня - 85 609,21 доларів США.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 січня 2011 року з відповідача стягнута була сума у розмірі 34 478,72 доларів США.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 30 липня 2008 року № ROHPA3 всього в сумі 91 973 доларів 30 центи США, що за курсом НБУ станом на 25 серпня 2015 року становить 2 031 690 грн 18 коп. та судові витрати.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 січня 2016 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 15 квітня 2016 року рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 січня 2016 року скасовано.

ПозовПублічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 8 816,59 доларів США, що складається з заборгованості за процентами в сумі 4 298,79 доларів США, комісії в сумі 4 517,80 доларів США та неустойку (пеня, штраф) в сумі 100 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 10 272 грн 26 коп. судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Апеляційного суду Рівненської області від 15 квітня 2016 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про частково задоволення позову, апеляційний суд, врахувавши правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс14, дійшов обґрунтованого висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, є безпідставними та не спростовують висновку апеляційного суду про звернення банку до суду в межах строку позовної давності.

Доводи касаційної скарги про необґрунтоване стягнення апеляційним судом кредиту, комісії, пені та штрафів, є безпідставними та спростовуються встановленими у справі обставинами.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30 липня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № ROHPA3, згідно з яким банк надав кредит в розмірі 21 513,02 доларів США, зі сплатою 16,92 % річних, які відповідач зобов'язався повернути щомісячними платежами відповідно до графіку. Строк повернення кредиту - 29 липня 2013 року.

На забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за вказаним кредитним договором, передано в заставу автомобіль марки Mercedes-Benz 300, 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 січня 2011 року у справі 2-53/11 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 30 липня 2008 року № ROHPA3 в розмірі 34 478,72 доларів США, з яких заборгованість за кредитом - 20 368,23 доларів США; заборгованість за відсотками - 4 944,09 доларів США; комісію - 2 323,44 доларів США; пеню в розмірі 5 140,76 доларів США, штраф - 1 702,2 доларів США.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Рівненської області від 15 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.В. Кафідова О.М. Ситнік