Ухвала

іменем україни

18 листопада 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним кредитного договору, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, який в процесі розгляду уточнив та просив визнати недійсним кредитний договір від 21 лютого 2008 року, укладений між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

На обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 21 лютого 2008 року між ним та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», був укладений кредитний договір за програмою кредитування «Авто в кредит» у розмірі 168 300 доларів США із процентною ставкою за використання коштів у розмірі 12,95 % річних, на строк до 17 квітня 2014 року.

19 червня 2009 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», була укладена додаткова угода до кредитного договору від 21 лютого 2008, якою щомісячний платіж був встановлений 3 000 доларів США; термін канікул - 12 місяців, сума платежу під час канікул - 2 000 доларів США. Через 16 місяців після укладення кредитного договору термін кредиту знову зазначається 84 місяця, тим самим збільшується строк кредитування до 99 місяців. Зазначав, що у порушення п 12.4 кредитного він не був ознайомлений із загальними умовами кредитування та жодних письмових документів з цього приводу він не підписував.

Відповідач не надав позивачу інформацію щодо переваг або недоліків схем кредитування та взагалі не повідомив його про наявні форми кредитування, відмінності між ними. Натомість, банк безапеляційно запропонував йому укласти договір за ануїтентною схемою кредитування, відповідно до якої щомісячний платіж по кредиту складається з однієї фіксованої суми, яка не змінюється протягом усього терміну користування позиковими засобами ні за яких обставин, така схема є найбільш невигідною для позичальника.

Вважає, щовказаний кредитний договір являється договором споживчого кредиту і включені в ньому умови є несправедливі, оскільки всупереч принципу добросовісності їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2016 року, в якому виправлено описку ухвалою суду від 23 травня 2016 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним договір споживчого кредиту № 014/3181/144586/73, укладений 21 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2016 рокускасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що при укладенні спірного правочину сторони погодили його умови, позивач засвідчив, що надана йому банком інформація є повною, доступною і достовірною, що підтвердив своїм підписом; не оскаржував й не порушував питання про розірвання кредитного договору, виконував умови договору, сплачуючи кредитні кошти, а отже, не вважав його умови несправедливими.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішення апеляційного суду. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи апеляційним судом не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним кредитного договору.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова