Провадження №2/447/52/16
Справа №447/1816/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

10.02.2016 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого -судді Головатий А. П.

при секретарі Венгер Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Львівської області, ОСОБА_3, третя особа Миколаївська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності та усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження квартирою ,-

в с т а н о в и в:

28 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Миколаївської міської ради Львівської області відповідно до якого просить визнати за ним право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті його бабусі ОСОБА_4, зобов'язати ОСОБА_3 звільнити вищевказану квартиру та передати позивачу свідоцтво про право власності на кваритру та ключі від неї. В обґрунтування позовних вимог наведено наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_4. На день її смерті їй належала АДРЕСА_1. За життя бабуся позивача склала заповіт, відповідно до якого заповіла усе своє майно позивачу. Позивач спадщину прийняв, оскільки протягом визначеного законом строку звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Оформити право власності на спадщину у позасудовому порядку не може, оскільки на спадщину відсутні правовстановлюючі документи. Оригінал правовстановлюючого документа знаходиться у відповідача, однак, він його не надає позивачу. Нотаріус видала позивачу відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вищевказану квартиру.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили такий задоволити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 подав заперечення на позов. Відповідно до заперечень відповідача, зазначено, що заповіт складений на користь позивача у справі є недійсним, оскільки підпис ОСОБА_4 на заповіті є підробленим. Крім того слід викликати у судове засідання свідків, які можуть ствердити, що спадкодавець на момент посвідчення заповіту, хворіла психічним захворюванням та перебувала вдома, а не у нотаріуса.

Представник відповідача - Миколаївської міської ради Львівської області - у судове засідання не з'явився, подав клопотання про проведення судового розгляду справи у його відсутності, зазначивши, що при прийнятті рішення у справі покладається на думку та правову позицію суду.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подав заяву про проведення судового розгляду справи у його відсутності, зазначивши, що у позові зацікавленості немає. Надав письмові пояслення, відповідно до яких зазначив наступне. 17.04.2014 року позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі ОСОБА_4. Державним нотаріусом було заведено спадкову справу. 27.08.2014 року поштою надійшла заява від відповідача у справі ОСОБА_1 про прийняття спадщини. Крім того, відповідач ОСОБА_1 повідомив, що він звернеться до суду з позовом про визнання заповіту недійсним. За результатами розгляду даної позовної заяви було постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду. Однак, позивач не надав правовстановлюючих документів на майно, тому видати свідоцтво про право на спадщину немає можливості.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до заповіту від 03.07.2007 року, який був посвідчений Миколаївською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_4 заповіла все належне їй на день смерті майно позивачу.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру ОСОБА_4 була власником квартири АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

В судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які є сусідами спадкодавця. Дані свідки ствердили, що відповідач ОСОБА_1 опікувався спадкодавцем, а на даний час у квартирі ніхто не проживає.

Позивач спадщину прийняв, оскільки подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до відмови у вчиненні нотаріальної дії від 10.07.2015 року державний нотаріус зазначила, що спадщина не може бути оформлена на ім'я спадкоємця ОСОБА_1 так як відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. За позивачем слід визнати право власності на спадщину у задоволенні решти позовних вимог відмовити. Оскільки відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, однак за позивачем на момент розгляду судом даної справи не зареєстроване право власності на спірну квартиру.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Пунктом 2 ч. 3 постанови № 10 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки.

Враховуючи вищевикладені норми, суд приходить до висновку, що судовий збір, який сплатив позивач не є збитками, тому витрати по сплаті такого слід покласти на відповідача ОСОБА_1 пропорційно до задоволених позовних вимог, оскільки Миколаївська міська рада Львівської області є лише формальним відповідачем по даній справі.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 57, 58, 60, 88, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 328, 391, 1268, 1299 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2, виданим 31.10.2008 року Миколаївським РВ ГУМВС України у Львівській області, РНОКПП НОМЕР_1) право власності на спадщину, яка відкрилася після смерті його бабці ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, у складі: квартири АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 388 гривень 47 копійок у користь позивача.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя : Головатий А. П.