23.11.2016 Справа № 363/1516/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді: Купрієнка С.І.

секретаря : Рибки І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді справу за позовом ОСОБА_1 до Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_2, 3-а особа ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення Литвинівської сільської ради, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду із названим позовом у якому просив рішення Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 02.07.2014 року про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у власність щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу її у власність гр. ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0, 15 га за адресою с. Лісовичі, вул. Набережна, Вишгородського району Київської області; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності, серія та номер 25838929, видане 20.08.2014 року на земельну ділянку площею 0, 15 га за адресою с. Лісовичі, вул. Набережна, 19 Вишгородського району Київської області кадастровий номер :236:0150 на імя ОСОБА_2.

Свої позовні вимоги, обґрунтовував тим, що 22.09.1999 року його матірю - ОСОБА_4 у його бабусі - ОСОБА_2 було придбано на імя позивача та його сестри ОСОБА_3 (дівоче прізвище - ОСОБА_4) Н.В. по ? частині житлового будинку із відповідними частинами надвірних будівель, що знаходиться в с. Лісовичі по вул. Набережна, 19. Зазначає що, після укладання вказаного правочину до нього і до його сестри перейшло право власності на житловий будинок, будівлі та споруди, які знаходилися на земельній ділянці площею 0,39 га за вказаною адресою, яку, в свою чергу, було надано та закріплено за його прадідом та батьком його бабусі, ОСОБА_5.

На думку позивача, після оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку у їх користування у відповідності до ст. 30 ЗК України в редакції 1992 року відбувся автоматичний перехід земельної ділянки площею 0,39 га, яка знаходиться в с. Лісовичі по вул. Набережна, 19.

В липні 2012 року він разом із сестрою звернувся до Литвинівської сільської ради із заявою про виділення йому 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,13 га для ведення особистого селянського господарства.Згодом він дізнався, що рішенням Литвинівської сільської ради від 02.07.2014 року затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: с. Лісовичі, вул. Набережна для ведення особистого селянського господарства. Стверджує що, вказане рішення є незаконним, оскільки воно прийнято з порушенням чинного законодавства та порушує його права щодо земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення.

Позивач у судовому засіданні присутній не був, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник Литвинівської сільської ради у судовому засіданні проти позову заперечував, та зазначив, що рішення Литвинівської сільської ради є законним, а позов не обґрунтованим.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти таких позовних вимог також заперечує, вважає їх необґрунтованим та таким, що не підлягають задоволенню.

ОСОБА_2 у судовому засіданні присутня не була, також надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 також направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Так в судовому засіданні встановлено, що9 серпня 1985 року рішенням Виконавчого комітету Литвинівської сільської ради народних депутатів Вишгородського району Київської області № 383 було погоджено наказ адміністрації радгоспу «Димерський» від 10.07.1985 року № 278 про виділення присадибної земельної ділянки гр. ОСОБА_6 для будівництва індивідуального житлового будинку (а.с. 62).

22 вересня 1999 року позивач, ОСОБА_1, разом з 3-ю особою на стороні позивача, ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_1) на підставі договору купівлі-продажу, укладеному між їх законним представником ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2, набули в рівних долях права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Набережна, 19 в с. Лісовичі Вишгородського району Київської області (а.с. 6).

Як вбачається із названого договору купівлі-продажу обєкт відчуження належав продавцю - ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті свого батька - ОСОБА_5, померлого 15.03.1993 року, видане Вишгородською державною нотаріальною конторою 19.10.1995 року за №469, зареєстроване у Вишгородському бюро технічної інвентаризації 23.12.1995 р. в реєстровій книзі під №23 (ас. 6).

З рішення виконкому Вишгородської районної ради народних депутатів Київської області № 294 від 25.11.1985 року вбачається, що ОСОБА_6 було надано свідоцтво на перебудову індивідуального житлового будинку в с. Лісовичі по вул. Набережній на земельній ділянці садиби площею 0,39 га з зобовязанням здійснити будівництво будинку згідно «Плану забудови садиби».(а.с. 9).З наявного Плану забудови садиби вбачається, що площа присадибної ділянки складає 0,12 га (а.с. 10).

05.07.2012 року позивач звернувся до Литвинівської сільської ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на виготовлення технічної документації для виділення та приватизації земельної ділянки площею 0, 38 га для обслуговування житлового будинку спільно з ОСОБА_7 площею 0, 25 га та 0, 13 га для ведення ОСГ, земельна ділянка знаходиться біля будинку ( а.с. 18).

5 вересня 2012 року рішенням Литвинівської сільської ради за заявою ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою для приватизації та виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0, 25 га, яка розташована в с. Лісовичі, по вул. Набережна, 19 Вишгородського району Київської області для обслуговування житлового будинку (а.с. 19 зворот).

Того ж, дня рішенням Литвинівської сільської ради було надано дозвіл на розробку технічної документації і ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0, 15 га. за цією ж адресою (а.с.20).

2.07.2014 року рішенням Литвинівської сільської ради було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0, 1500 га для ведення особистого селянського господарства за адресою с. Лісовичі, вул. Набережна розроблену ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» та передано у власність ОСОБА_2 (а.с. 20 зворот).

З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частини 1 статті 118 ЗК України 1990 року громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно частини 1 статті 121 ЗК України 1990 року громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що право позивача на отримання земельної ділянки у визначеному законом підставах та розмірі ніким не порушено.

Посилання позивача та представника щодо перебування у користуванні померлого ОСОБА_5. земельної ділянки площею 0,39 га та автоматичний перехід до набувача не може бути взято судом до уваги.

Адже відповідно до статті 23 ЗК України 1990 року, право власності або право постійного користування землею посвідчувалося державними актами, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Однак, жодних доказів, які б підтверджували закріплене у встановленому законом порядку право користування померлого ОСОБА_5. земельною ділянкою площею 0,39 га в с. Лісовичі, по вул. Набережна, 19 Вишгородського району Київської області, в супереч вимог статті 60 ЦПК України суду не надано.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, відмовити в повному обсязі.

Рішення на протязі 10 днів з дня проголошення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області,сторонам які не були присутні під час розгляду справ в той же термін , з дня отримання копії рішення

Суддя