Провадження № 2/127/6400/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Кондратюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради, третя особа Перша вінницька державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про зняття арешту з майна.

Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті батьків у 2016 році виникло питання щодо оформлення спадкового майна, а саме квартири АДРЕСА_1. У приватного нотаріуса ОСОБА_1 отримала витяг, з якого видно, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис про накладення арешту на вищевказану квартиру, яка на момент внесення запису належала батьку заявниці ОСОБА_2 Запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна першою Вінницькою державною нотаріальною конторою. Згідно вказаного запису арешт на квартиру накладено ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці № б/н.

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про надання копії ухвали, на підставі якої накладено арешт на майно. Однак, вищезазначена копія ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці № б/н не збереглась ні в архіві нотаріальної контори ні в архіві суду. Вважає, що накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обмежує законні її законні права як спадкоємця та власника квартири, щодо вільного розпорядження майном: унеможливлює укладення договорів, відчуження, здачі в оренду тощо. Просить зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги підтримала та просила суд їх задоволити.

Представник Вінницької міської ради поклався на розсуд суду.

Представник Першої Вінницької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що після смерті батьків ОСОБА_1 у 2016 році виникло питання щодо оформлення спадкового майна, а саме квартири АДРЕСА_1. У приватного нотаріуса ОСОБА_1 отримала витяг, з якого видно, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 18.07.2007 року про накладення арешту на вищевказану квартиру, яка на момент внесення запису належала батьку заявниці ОСОБА_2 Запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна першою Вінницькою державною нотаріальною конторою. Згідно вказаного запису арешт на квартиру накладено ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці № б/н. ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про надання копії ухвали на підставі якої накладено арешт на майно. Однак, вищезазначена копія ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці № б/н не збереглась ні в архіві нотаріальної контори ні в архіві суду.

Ухвалою Вінницького міського суду від 26.09.2016 року (справа № 127/2-2178/98) відновлено судове провадження Ленінського районного м. Вінниці № 2-2178/1998 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою.

Наявність в реєстрі відомостей про обтяження даного нерухомого майна позбавляє можливості власника здійснити право щодо вільного розпоряджання цим майном.

Згідно п. 5 ч. 1 ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року «1952- IV державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього оправа чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, оскільки заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та є обґрунтованими, наявний арешт порушує права позивача, а тому позов підлягає задоволенню в обраний позивачем спосіб.

Судові витрати за клопотанням позивача суд вважає за можливе залишити без відшкодування.

Керуючись ст.ст. 316, 321, 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5320206, зареєстрований 18.07.2007 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці № б/н.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя