ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
20 жовтня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона є власником будинку № 61 по вулиці Буйка в селі Ярошівка Фастівського району Київської області, у якій крім неї зареєстрована ОСОБА_2, яка фактично тривалий час в зазначеному будинку не проживає, на звернення з проханням добровільно виписатися з будинку з незрозумілих підстав відповідачка відмовляється.
Таким чином позивач просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 61 по вулиці Буйка в селі Ярошівка Фастівського району Київської області.
Позивач в судове засідання не зявились, через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на вищевказані обставини та просила справу розглянути без їх участі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач, яка була повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи належним чином, за викликом суду не зявилася, не використавши наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України вважає необхідним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом, з ухваленням заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне.
Правовідносини, що виникли між сторонами щодо права користування жилим приміщенням, регулюються положеннями статей 71 і 72 Житлового кодексу Української РСР, відповідно до яких при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.10.2007 року, яке виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.09.2007 року, зареєстроване в реєстре за № 3-1398, належить будинок № 61 по вулиці Буйка в селі Ярошівка Фастівського району Київської області (а.с. 15, 16, 17).
Як зазначає позивач в позовній заяві та підтверджено відомостями з адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМВ України УДМС України в Київській області, в належній позивачці квартирі зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 (а.с.25).
Відповідно до акта від 24.06.2016 року, завіреного секретарем Томашівської сільської ради ОСОБА_3, соціальним працівником Томашівської сільської ради ОСОБА_4, депутатом Томашівської сільської ради по виборчому округу № 9 ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_2 з січня 2013 року не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживає. Те, що відповідач не проживає в зазначеному будинку підтверджується також відсутністю особистих речей ОСОБА_2 в зазначеному будинку (а.с. 18).
Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникають у практиці застосування судами Житлового кодексу України», висловив правову позицію, відповідно до якої у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).
За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК).
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 перешкоджає проживанню відповідачки в спірному будинку, а також будь-якої домовленості між сторонами щодо користування вказаним житлом.
Відповідач до суду із заявою про продовження строку збереження за нею житлового приміщення не зверталася, не надала доказів поважності причин відсутності у квартирі понад встановлений строк.
У статті 6 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Таким чином, у судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідачка у зв'язку з обраним нею способом життя, за власною ініціативою і у добровільному порядку залишила будинок № № 61 по вулиці Буйка в селі Ярошівка Фастівського району Київської області. Протягом тривалого часу вона не робила спроб самостійно прийти та вселитися до нього, таких вимог у встановленому законом порядку не ставила. Під час своєї відсутності в будинку відповідачка плату за житло, комунальні послуги не вносила.
Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що право ОСОБА_2 на користування житлом зі сторони ОСОБА_1 порушено не було, відповідачка відсутня в спірному будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратила право користування ним, у зв'язку з чим вимоги позивачки підлягають задоволенню.
Позивач не наполягає на стягненні з відповідача понесених нею судових витрат при зверненні з позовом до суду.
Керуючись ст.ст. 10,60,212-215 ЦПК України, ст.ст. 71,72 ЖК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування жилим приміщенням № 61 по вулиці Буйка в селі Ярошівка Фастівського району Київської області.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Є.Ю.Чернишова