Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Буцяк З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Коробчук А.М.,

з участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Рівненського міського суду від 18 січня 2016 року в справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 7 лютого 2008 року в розмірі 28221,47 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що в зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, станом на 2 серпня 2015 року ОСОБА_2 має заборгованість 30768,27 грн.

Враховуючи, що судовим наказом Рівненського міського суду від 16 січня 2009 року з відповідачки вже була стягнута сума основної заборгованості, відсотки та штрафи на той час, банк просив стягнути заборгованість в меншому розмірі (а.с.2-5,6,39).

Рішенням Рівненського міського суду від 18 січня 2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 26401,40 грн. заборгованості за кредитним договором та 1218 грн. судових витрат.

Не погодившись із рішенням Рівненського міського суду від 18 січня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» покликався на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення безпідставно відмовлено в стягнення штрафу передбаченого умовами договору в розмірі 1820,07 грн., тобто 500 грн. (фіксована частина) та 1320, 07 грн.(процентна складова), від суми заборгованості.

Стверджував, що відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за одночасної наявності обох умов, що вказані в згаданій нормі. Однак в даному випадку розмір штрафу не перевищує розміру збитків оскільки розмір заборгованості по процентам за користування кредитом становить 16846,40 грн., а розмір штрафів - 1820,07 грн.

З цих підстав просив рішення Рівненського міського суду від 18 січня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафів скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення яким позовну вимогу про стягнення штрафів у розмірі 1820,07 - задовольнити, в решті-лишити рішення без змін.

Представник банку ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, завчасно була повідомлена про час і місце розгляду справи, однак до суду не з'явилася і причин неявки суду не повідомила, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в частині позовних вимог про стягнення штрафів, суд першої інстанції посилався на ч.3 ст.551 ЦК України та виходив з того, що ОСОБА_2 ніде не працює, проживає з матір'ю, яка є пенсіонеркою, тобто з її скрутного матеріального стану.

___________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/13576/15-ц Головуючий в суді І інст. - Панас О.В.

Провадження № 22-ц/787/479/2016р. Суддя-доповідач - Боймиструк С.В.

Такий висновок місцевого суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень даних в п. 27 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку розмір штрафу не перевищує розміру збитків оскільки розмір заборгованості по процентам за користування кредитом становить 16846,40 грн., а розмір штрафів - 1820,07 грн.

Доказів наявності обставин, що мають істотне значення в спорі по справі відсутні. Зобов'язання за кредитним договором боржником практично не виконується, скрутний майновий стан ОСОБА_2 нічим не підтверджено.

Отже, підстави для застосування зазначеної ч.3 ст.551 ЦК України по справі відсутні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір за подання апеляційної скарги 1339,8 грн.(а.с.58).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в стягненні штрафів із ухваленням нового рішення про їх стягнення.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 18 січня 2016 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів та ці вимоги банку задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» штрафи за кредитним договором: 500 грн.(фіксована частина) та 1320, 07 грн.(процентна складова), а всього 1820,07 грн. та судові витрати 1339,8 грн.

В решті рішення місцевого суду не оскаржувалось.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: