Справа № 185/8043/15-ц
Провадження № 4-с/185/21/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Волошиної К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" на дії виконуючого обов'язки начальника відділу ДВС Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку ОСОБА_1 при виконанні судового рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ПАТ "КБ "Південкомбанк" звернулось до суду із скаргою на дії виконуючого обов'язки начальника відділу ДВС Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку ОСОБА_1 при виконанні судового рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що 03.12.2015р. він звернувся до Відділу ДВС Калінінського РУЮ у м.Донецьку з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі №185/8043/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "КБ "Південкомбанк" заборгованості за кредитним договором у сумі 267489,62 грн. Виконуючим обов'язки начальника відділу ДВС ОСОБА_1 15 грудня 2015 року було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" в зв'язку з тим, що боржник зареєстрований на території проведення активної фази АТО тобто на території, на який органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Заявник вважає, що постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження в відношенні боржника винесені з порушенням закону. Тому просить скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язати відділ ДВС Калінінського РУЮ у м.Донецьку прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "КБ "Південкомбанк" заборгованості за кредитним договором у сумі 267489,62 грн.

У судове засідання представник заявника не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» визначає, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист є виконавчим документом та підлягає виконанню державною виконавчою службою.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року було задоволено позов ПАТ "КБ "Південкомбанк" до ОСОБА_2, стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 267489,62 грн. та 09 листопада 2015 року судом було видано виконавчий лист №185/8043/15-ц на примусове виконання зазначеного рішення суду, який разом із заявою про відкриття виконавчого провадження було направлено до відділу ДВС Калінінського РУЮ у м.Донецьку.

Виконуючим обов'язки начальника відділу ДВС Калінінського РУЮ у м.Донецьку ОСОБА_1 15 грудня 2015 року було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження". Постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження мотивовано тим, що згідно виконавчого документа боржник зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Законами України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. 07.11.2014 року Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у зв'язку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших, передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

При вирішенні питання про те, чи є обставини такими, що виключають здійснення виконавчого провадження, суд виходить з наступного.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 року затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. До даного переліку входить м. Донецьк. Боржник проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на території, де проводиться антитерористична операція.

Однак, на думку суду, відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження, є порушенням прав заявника (стягувача у виконавчому провадженні) з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 ОСОБА_3 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії.

Стаття 129 ОСОБА_3 України визначає основні засади судочинства. Згідно зазначеної норми Закону, одним із засад судочинства є обов'язковість рішень суду (п. 9 ч. 2 ст. 129 ОСОБА_3 України).

Разом з тим, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Окрім того, вирішуючи справу «Шмалько проти України» Європейський суд з прав людини в п. 43 дійшов наступного висновку: «Суд наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, як би стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку,що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій,що суперечать принципу верховенства права,який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також, як зазначив Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012, за практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, виконавче провадження це завершальна стадія судового провадження, тому відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження в даному випадку позбавляє стягувача можливості реалізувати своє право на судовий захист.

В судовому засіданні було встановлено, що боржник зареєстрований на території, де проводиться АТО. Однак, суд не може погодитися зі ствердженням державного виконавця про те, що відкриття виконавчого провадження неможливе. На думку суду, дана обставина може утруднити виконання рішення суду, але не унеможливлює його виконання.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд доходить до висновку, що застосування державним виконавцем п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», в якому визначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших, передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження, є невірним.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Отже, суд вважає, що державним виконавцем не були використані в повній мірі права, надані Законом України «Про виконавче провадження», що призвело до протиправності винесеної Постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

При вирішенні питання стосовно вимоги заявника щодо зобов'язання державного виконавця відкрити виконавче провадження по виконавчому листу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Приймаючи до уваги, що строк пред'явлення даного виконавчого листа не закінчився, виконавчий лист відповідає вимогам щодо виконавчого документа, встановленими ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», пред'явлений до відповідного органу державної виконавчої служби, а також той факт, що державним виконавцем неправомірно було відмовлено у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа, суд вважає за необхідне дану вимогу заявника задовольнити та зобов'язати державного виконавця відкрити виконавче провадження по даними виконавчими листами.

Керуючись ст. 383 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Скасувати постанову виконуючого обов'язки начальника відділу ДВС Калінінського РУЮ у м.Донецьку ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №185/8043/15-ц, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "КБ "Південкомбанк".

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційного банку "Південкомбанк" заборгованості за кредитним договором у сумі 267489,62 грн.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М. М. Перекопський