Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"24" лютого 2016 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Просвіріна А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, про зняття з реєстраційного обліку,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Суворовського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; про зняття реєстраційного обліку ОСОБА_2

Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що, вона, ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 раніше перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 07 лютого 1997 року № 057489.

Родина позивача та відповідача стояли в державній черзі на отримання квартири, але їм запропонували житлово-будівельний кооператив, у зв'язку із тим що державну квартиру довелось би довгий час чекати. В Ордері житлового-будівельного кооперативу вписали лише чоловіка - відповідача ОСОБА_2, через те, що це була однокімнатна квартира. В 1993 року позивачкою ОСОБА_1 було викуплено квартиру АДРЕСА_3, підтвердженням цього є чеки, які вона сплатила до АТП 15130 - правонаступник «Севертранс», так як Ордер записаний на відповідача ОСОБА_2 у чеках зазначалась його фамілія, але довідкою від АТП 15130 «Севертранс» підтверджується, що не ОСОБА_2 здійснював ці платежі а саме ОСОБА_1 . Разом сторони давно не проживають та спільного господарства не ведуть.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 22.11.1999 року, вселено ОСОБА_2 в АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину АДРЕСА_1; в іншій частині відмовлено.

На даний час позивачка ОСОБА_1 проживає разом із дочкою в спірній квартирі.

Відповідач ОСОБА_2 20 років фактично не проживає в квартирі і не турбується про її стан, не сплачував пайового внеску, житлово-кумунальні послуги та жодним іншим чином не доглядає за майном, що підтверджуються довідками ЖБК «Приморський - 28» №115 від 17 червня 2000 року, № 103 від 05.12. 2009 року; актом про не проживання відповідача ОСОБА_2 від 10.07.2013 року .

Протягом всього часу проживання в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, лише позивачка ОСОБА_1 та її діти доглядали та підтримували майно в належному стані. Відповідач практично ніколи не цікавився справами сім'ї в тому числі й матеріальним становищем, не сплачує аліменти від початку їх призначення.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовну заяву та просила визнати право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також у судовому засіданні, під час судових дебатів позивачка просила суд визнати право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за її дочкою.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, за місцем реєстрації, про причини неявки суд не повідомив. Судова повістка про виклик відповідача повернулася до суду з відміткою про те, що адресат за вказаною адресою не проживає. Відповідно до абз.5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що він був повідомлений належним чином. (а.с.53).

У зв'язку з викладеним, зі згоди позивачки, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224-226 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивачку по справі, суд вважає, про те, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним, тому задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знаходилися в зареєстрованому шлюбі, який 07.02.1997 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, яке видано Відділом РАГС Суворовської районної адміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 72 (а.с.9);

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 22.11.1999 року, вселено відповідача ОСОБА_2 в АДРЕСА_1; визнано за відповідачем ОСОБА_3 право власності на ? частину АДРЕСА_1; відмовлено ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог про виселення відповідача ОСОБА_2 з АДРЕСА_1. Рішення набуло законної чинності від 15.02.2000 року, на підставі ухвали Одеського обласного суду. Оригінал рішення зберігається в архіві Суворовського районного суду м.Одеси (а.с.50-52);

Власник майна відповідно до ст.319 ЦК України володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до привил ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, про те, що позивачка не надала суду письмових доказів в обґрунтування позовних вимог.

Також , суд вважає, що позивачка не довела суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.10,11,60,64,209,212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст.319, 321, 328 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, про зняття з реєстраційного обліку - залишити без задоволення.

Копію заочного рішення направити відповідачу по справі.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Аліна С.С.