Справа 688/2406/16-ц
№ 2/688/706/16
Рішення

Іменем України

01 липня 2016 року м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Козачук С.В.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

з участю позивача ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

у червні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 з 10.08.2002 року. Від шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки у них діаметрально протилежні погляди на життя, права та обовязки, які виникають із шлюбу. В результаті чого, між ними виникають постійні сварки і непорозуміння, що спровокувало втрату почуття любові. Неодноразові спроби зберегти сімю та налагодити сімейні стосунки результату не принесли. Останні шість місяців вони проживали в окремих помешканнях. На сьогоднішній день він проживає у своїх батьків у с. Лозичне Шепетівського району та не підтримує будь-яких відносин з дружиною, які за звичай притаманні подружжю. Спільне господарство не ведеться. Спору щодо поділу нажитого майна між ними не має. Декілька місяців проживає з іншою жінкою та має намір створити із нею сімю. Вважає, що примирення та збереження шлюбу між ними не можливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав, з підстав викладених у ньому. Вказав, що в даний час зустрічається з іншою жінкою та має намір створити із нею сімю. А тому, просив строк на примирення не надавати, шлюб укладений між ними розірвати, судові витрати залишити за ним.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнала, підтвердила, що протягом тривалого часу разом з відповідачем не проживає. Просила суд шлюб між ними розірвати, строк на примирення не надавати, оскільки позивач має іншу сімю.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в суді, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, одружились 10.08.2002 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 21. Прізвище після одруження: чоловіка ОСОБА_2, дружини ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-БВ № 038667, виданим 10.08.2002 року Судилківською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області.

Від спільного проживання у сторін є двоє неповнолітніх дітей: донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про їх народження.

Згідно довідки №1679 від 12.05.2016 року, виданої виконкомом Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, діти ОСОБА_4, ОСОБА_5 проживають разом з відповідачем ОСОБА_3 в с.Судилків по вул.В.Котика, 9, Шепетівського району Хмельницької області. Позивач ОСОБА_2 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_5, що визнано сторонами у судовому засіданні, а тому в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, девять місяців разом не проживають. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного.

Факт окремого проживання позивача і відповідача, відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про розірвання шлюбу.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати.

Оскільки позивач ОСОБА_2 просив судові витрати, понесені ним та документально підтверджені, покласти на нього, то суд вважає за необхідне залишити їх за останнім.

На підставі ч.ч. 3, 4 ст. 56, ст.112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 10 серпня 2002 року Судилківською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області, актовий запис № 21 розірвати.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Козачук