УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Сумської області від 5 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 24 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 74 878 грн зі сплатою 9 % річних з кінцевим строком повернення до 21 вересня 2012 року. Оскільки позичальник не виконував взяті на себе зобов'язання за цим договором, станом на 16 жовтня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 130 431грн 37 коп. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 жовтня 2011 року з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 64 536 грн 65 коп.

Ураховуючи наведене, позивач просив стягнути на його користь з відповідача решту суми кредитної заборгованості у розмірі 64 536 грн 65 коп.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 лютого 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 5 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 24 вересня 2007 року за період з 30 липня 2011 року по 16 жовтня 2014 року у розмірі 31 934 грн. вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Частково задовольняючи позов, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, допустив заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь банку. Також апеляційний суд правильно не взяв до уваги висновок судово-почеркознавчої експертизи від 25 січня 2016 року з урахуванням того, що відповідач частково сплатив кошти за кредитним договором, та крім того, рішенням суду, що набрало законної сили, стягнуто кредитну заборгованість за інший період, ніж заявлено у даній справі, цим рішенням встановлено наявність договірних правовідносин між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 і ці обставини не підлягають доведенню (ст. 61 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 5 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

О.В.Закропивний

С.П.Штелик