Справа № 316/2797/15-ц
Провадження № 2/316/165/16
"26" лютого 2016 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:
головуючого судді: Капустинского М.В.,
при секретарі: Терещенко О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якої, на підставі договору, діє адвокат Сірко Людмила Петрівна до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав,-
Посилаючись на те, що протягом всього часу, відповідач не виявляв бажання зустрітися з сином, не приймав участі в його вихованні, навчанні лікуванні, не виявляв інтересу до внутрішнього світу сина, його інтересів, бажань, ніякої допомоги на утримання сина не надавав, аліменти не сплачував, не цікавився де проживає син, хоча перешкод у спілкуванні з сином ніхно відповідачу не чинив, тобто жодним чином не проявляв свого батьківського піклування, що вказує на небажання та ухиляння відповідача від виконання своїх обов`язків як батька, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, справу розглянути за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, а саме, за адресою: АДРЕСА_1
У судове засідання позивачка не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, за участю її представника - адвоката Сірко Людмили Петрівни, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд їх задовольнити (а.с.41).
У судове засідання з`явилась представник позивача - адвокат Сірко Л.П., яка діє на підставі письмового договору з позивачем про надання правової допомоги (а.с.13), позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення які фактично відповідають змісту позовної заяви, просить суд позов задовольнити.
У судове засідання з`явилась представник третьої особи - начальник відділу охорони дитинства служби у справах дітей Енергодарської міської ради Суворова Л.Б., яка діє на підставі письмової довіреності (а.с.43), проти задоволення позовних вимог не заперечувала, надала суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав від 03.02.2016 року.
У судове засідання відповідач не з`явився повторно, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав, до суду повернулися поштові конверти на ім`я відповідача з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.24, 29, 30, 35, 37). Також відповідач викликався до суду через оголошення у газеті Запорізької обласної ради та обласної державної адміністрації «Запорізька правда» № 7 від 25.02.2016 р. (а.с.39), тобто про час та місце слухання справи, відповідно до ст.74-75 ЦПК України, відповідач повідомлений.
До відкриття провадження у справі, в порядку визначеному ч.3 ст.122 ЦПКУ України, судом було направлено запит для з'ясування зареєстрованого місця проживання відповідача. За результатами отриманої судом інформації з Енергодарського МВ УДМС України в Запорізькій області з'ясовано, що відповідач не значиться в м. Енергодарі (а.с.20). Таким чином, останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача є адреса вказана в позовній заяві: квартира АДРЕСА_1.
Згідно з ч.1ст.77 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу відповідача і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться.
На підставі письмової заяви позивача, його представника, які просять розглянути справу у відсутності відповідача за останнім відомим його місцем проживання, відсутності заперечень зі сторони представника третьої особи щодо розгляду справи у відсутності відповідача, а також враховуючи те, що відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за останньою відомою адресою реєстрації місця проживання відповідача, на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечують сторони.
Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків:
Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Нормами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» констатовано, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до п.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1997р. та яка набула чинності для України 27.09.1997р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками.
Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Тобто, судом встановлено, що відповідач свідомо нехтує виконанням своїх батьківських обов'язків, самоусунувся від виховання свого малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, Службою у справах дітей надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наданими доказами, позбавлення батьківських прав, у даному випадку, є доцільним та відповідає інтересам дитини, оскільки батько не намагається приймати участь у вихованні дитини.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.164-166 СК України, Конвенцією «Про права дитини», Декларацією з прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», 15 Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, ст.ст. 10, 11, 57-60, 110, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1, в інтересах якої, на підставі договору, діє адвокат Сірко Людмила Петрівна до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав- задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце народження: с.Благовіщенка К-Дніпровський район Запорізька область, Україна, батьківських прав відносно його малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження: місто Енергодар Запорізька область, Україна (запис у книзі актів громадянського стану про народження за № 428, зроблений 09 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області).
Повний текст рішення виготовлено 01.03.2016 року.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. В. Капустинський