АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, та апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», поданою представником за довіреністю ПрисяжнюкомАндрієм Юрійовичем, на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 21 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

УСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 9280,81 доларів США простроченої заборгованості по кредиту, 73,67 доларів США простроченої заборгованості за процентами по кредиту, 2 283 922,60 грн. пені, 12254,69 грн. 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України та 1839,69 грн. інфляційних втрат.

Вимоги обґрунтовує тим, що 23 липня 2008 року між сторонами укладено Кредитний договір №77.1/АЄ-01354.08.2, відповідно до умов якого позичальнику відкрито невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 35156 доларів США терміном по 23 липня 2015 року, за користування якими позивач зобов»язався сплачувати проценти у розмірі 7,7% річних та щомісячну комісію за обслуговування кредиту у розмірі 0,3% від суми наданого кредиту.

Проте належним чином позичальник своїх зобов»язань не виконував, у зв»язку із чим утворилась заборгованість.

Пунктом 3.6 договору передбачено обов»язок позичальника за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів сплатити банку пеню у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості.

Окрім того, відповідно до ст.625 ЦК України банком нараховані 3% річних та інфляційні втрати.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 21 червня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_3 9280,81 доларів США простроченої заборгованості по кредиту, 73,67 доларів США простроченої заборгованості за процентами по кредиту, 245000 грн. пені, 12254,69 грн. 3% річних та 3654 грн. у рахунок відшкодування витрат на оплату суми судового збору. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_3 9280,81 доларів США заборгованості за кредитним договором, в іншій частині вимог відмовити.

В апеляційній скарзі посилається на те, що внаслідок непередбачуваної фінансової кризи та смерті в червні 2014 року дружини, матеріальний стан ОСОБА_3 значно погіршився, він є самотнім батьком. Заявлений позивачем розмір пені є завищеним порівняно із розміром основної заборгованості.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ПАТ «Родовід Банк» подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення в частині вимог, у задоволенні яких відмовлено, скасувати та ухвалити в нове про їх задоволення у повному обсязі.

В апеляційній скарзі посилається на те, що розмір пені може бути зменшено тільки за заявою боржника, проте таких заяв він суду не подавав. Також зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які давали б підстави для застосування ч.3 ст.551 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги, проти апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги, заперечував проти апеляційної скарги позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що 23 липня 2008 року між сторонами укладено Кредитний договір №77.1/АЄ-01354.08.2, відповідно до умов якого позичальнику відкрито невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 35156 доларів США терміном по 23 липня 2015 року, за користування якими позивач зобов»язався сплачувати проценти у розмірі 7,7% річних та щомісячну комісію за обслуговування кредиту у розмірі 0,3% від суми наданого кредиту.

Проте належним чином позичальник своїх зобов»язань не виконував, у зв»язку із чим станом на 13 серпня 2015 року заборгованість становить 9280,81 доларів США простроченої заборгованості по кредиту та 73,67 доларів США простроченої заборгованості за процентами по кредиту. Окрім того, відповідно до п.3.6 кредитного договору банком нарахована пеня у розмірі 2 283 922,60 грн., а також позивач просить стягнути 12254,69 грн. 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України та 1839,69 грн. інфляційних втрат.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обов»язковості виконання зобов»язання, при цьому відповідно до ст.551 ЦК України дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені. Відмовляючи в частині стягнення інфляційних втрат суд зазначив, що оскільки сума зобов»язання виражена в іноземній валюті, то вона не може бути об»єктом інфляційних процесів.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов»язків щодо обраного ними кола відносин.

Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Вимоги апеляційної скарги відповідача про скасування рішення суду в частині стягнення процентів за користування кредитом та 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України колегією суддів відхиляються.

Апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів стосовно висновків суду першої інстанції щодо стягнення цих сум.

При цьому, встановлення процентів за користування кредитом є платою, яка здійснюється позичальником на користь кредитора за можливість користування грошовими коштами. Проценти за кредитом є суттєвою умовою кредитних правовідносин. Закон не містить положень, які б звільняли позичальника від сплати процентів, окрім як за домовленістю сторін.

Наданий банком розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам кредитного договору, доводів , які б спростовували наведені в ньому дані, апеляційна скарга не містить.

Стягнення 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України також відповідає правилам регулювання правовідносин сторін у зв»язку із невиконанням зобов»язання.

Відтак, в цій частині судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та доводами апеляційної скарги такі висновки не спростовано.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому доводи апеляційної скарги позивача щодо застосування ч.3 ст.551 ЦК України виключно за заявою відповідача та відсутність обставин для її застосування колегією суддів відхиляються як безпідставні.

Право суду вирішувати питання про зменшення розміру пені згідно із ч.3 ст.551 ЦК України підтверджено правовою позицією Верховного Суду України (справа №6-100цс14), згідно якої визначено, що частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

При цьому, визначення граничного розміру пені залишається на розсуд суду з урахуванням дотримання критеріїв, що визначені у ч.3 ст.551 ЦК України.

Ураховуючи з»ясовані обставини справи, причини та умови, які також вплинули на платоспроможність позичальника, зокрема загально відомівнутрішньодержавні події, смерть близької людини, задовільна кредитна характеристика, є достатніми критеріями для вирішення питання про зменшення розміру пені.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги відповідача щодо звільнення від сплати пені відхиляються колегією суддів, оскільки судом розмір пені визначено у відповідності до вимог закону та з урахуванням конкретних обставин справи.

Доводи апеляційної скарги позивача в частині стягнення інфляційної складової боргу відхиляються колегією суддів, з огляду на таке.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів є наслідком зменшення купівельної спроможності споживчих товарів та послуг учасниками цивільних відносин.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Проте, зобов»язання між сторонами виникло в іноземній валюті та у такій саме валюті підлягає виконанню, що виключає можливість негативного впливу інфляційних процесів на інтереси кредитора.

Відтак, рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального права та підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, не убачається.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», подану представником за довіреністю Присяжнюком Андрієм Юрійовичем, відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов