Провадження №2/155/156/16
Справа №155/2013/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого Чонки В.В.,

при секретарі Федонюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Марянівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в селищі Марянівка по вулиці Луговій, 10 Горохівського району Волинської області та на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельні ділянку серії ЯК №959278 від 11 травня 2011 року.

Мотивує свій позов тим, що 14 грудня 2011 року померла її мама ОСОБА_2. Позивач є єдиною спадкоємицею майна померлої за заповітом, прийняла спадщину, просить визнати її право власності на спадкове майно.

Позивач в судове засідання не зявилася, однак в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила його задовольнити, а справу слухати у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Марянівської селищної ради і зареєстрованого 17 січня 2006 року в реєстрі за №05 стверджується, що ОСОБА_2 належний їй житловий будинок заповіла своїй дочці ОСОБА_1, тобто позивачу.

Згідно з свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 померла 11 грудня 2011 року.

З матеріалів справи, зокрема, свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб, вбачається, що позивач є рідною дочкою покійної ОСОБА_2

Згідно довідки Марянівської селищної ради №444 від 23 березня 2012 року спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_2 за заповітом є ОСОБА_1. Остання вступила у фактичне володіння майном до шести місяців шляхом спільного проживання та догляду за спадковим майном. Заповіт ОСОБА_2 не змінений і не скасований.

З спадкової справи, заведеної 04 листопада 2013 року Горохівською державною нотаріальною конторою за №562/2013 стверджується, що після померлої ОСОБА_2, яка померла 14 грудня 2011 року, спадщину прийняла її дочка ОСОБА_1

З листа державного нотаріуса від 16 листопада 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно і розяснено їй право на звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно.

Технічною документацією на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в селищі Марянівка по вулиці Луговій, 10 Горохівського району Волинської області стверджується, що вказаний житловий будинок збудований з дотриманням відповідних будівельних норм.

З Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №959278 від 11 травня 2011 року вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,821 га, яка розташована на території Марянівської селищної ради і яка призначена для для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, споруд.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, судом встановлено, що позивач після смерті своєї матері ОСОБА_2 прийняла спадщину, а тому суд, з метою виконання волі спадкодавця, вважає, що слід встановити право власності по спадкуванню за заповітом ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в селищі Марянівка по вулиці Луговій, 10 Горохівського району Волинської області та на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельні ділянку серії ЯК №959278 від 11 травня 2011 року.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст.ст.392, 1217, 1222, 1223, 1235, 1241 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в селищі Марянівка по вулиці Луговій, 10 Горохівського району Волинської області та на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельні ділянку серії ЯК №959278 від 11 травня 2011 року.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Горохівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: