АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівЛевенець Б.Б., Слободянюк С.В..
при секретаріСинявському Д.В.
за участю:

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено. /а.с. 140-144/

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_6 апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з»ясовані обставини справи, зокрема суд першої інстанції не вірно витлумачив норми ст. 1047 ЦК України щодо складання розписки на підтвердження укладення договору позики. Зазначає, що сама розписка не є письмовою формою договору позики і не може змінювати його, такий документ лише є додатковим доказом щодо передачі грошових коштів. Перерахування грошових коштів чотирма рівними платежами по 150 000 грн. з рахунка позивача на банківський рахунок відповідача вважається виникненням позикових правовідносин між сторонами даної справи, оскільки в силу реальності договору позики останній був укладений між сторонами справи в момент перерахування грошових коштів на рахунок відповідача. Крім того, суд не прийняв до уваги визнання відповідачем свого боргу шляхом здійснення телефонного дзвінка до позивача, про який йшла мова в позовній заяві, з метою повернення боргових коштів. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт в судове засідання не з»явився. Про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать розписки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який з'явився у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення заборгованості у розмірі 1 150 052,09 грн, посилаючись на те, що у нього з відповідачем було укладено усні договори позики, за умовами яких він надав відповідачу у позику у період з 1 по 4 травня 2013 року грошові кошти у загальному розмірі 600 000,00 грн., що підтверджується меморіальними договорами, а відповідач взяті на себе зобов»язання по поверненню позики до 01.09.2013 року не виконав.

Відмовляючи у задоволенні вказаних позовних вимогах, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з вимог ст.1047 ЦК України, відповідно до умов якої договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути пред»явлена розписка або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, та відсутності доказів того, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із договору позики.

Позивачем не було надано ні договору позики, ні розписки, яка б підтвердила про ті обставини, на які посилається позивач у своїй позовній заяві.

Посилання в апеляційній скарзі на копії меморіальних ордерів /а.с. 38-48/ , відповідно до яких перераховувались грошові кошти з особового рахунку позивача на особовий рахунок відповідача, та з особового рахунку відповідача на особовий рахунок позивача, колегія суддів не приймає як належні докази в порядку вимог ч. 1 ст. 58 ЦПК України, відповідно до якої належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На вказаних же меморіальних ордерах відсутні будь які посилання, що вказані перерахування відбувались відповідно до договору позики.

Відсутні в матеріалах справи і докази про визнання відповідачем як самого факту укладення з позивачем договору позики, так і визнання заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

№ справи 752/704716-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/13490 /2016
Головуючий у суді першої інстанції: Мирошниченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Керуючись ст.ст. 303, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: