Справа № 750/8377/15-ц Провадження № 22-ц/795/178/2016 Головуючий у I інстанції Карапута Л. В. Доповідач - Харечко Л. К.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Харечко Л.К.,

суддів: Онищенко О.І., Позігуна М.І.,

при секретарі Шкарупі Ю.В.,

за участю: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 грудня 2015 року позов ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволений.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 014/1024/82/62517 від 02.10.2007року в розмірі 10277 грн. 37 коп. заборгованості за кредитом, 1748 грн. 88 коп. заборгованості за відсотками, 2888 грн. 38 коп. пені, а всього на загальну суму 14914 грн. 63 коп. та судові витрати.

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скарги зводяться до того, що стягуючи солідарно заборгованість як з боржника, так і з поручителя, яким апелянт є за договором, суд не врахував умов кредитного договору та умов договору поруки, укладених між сторонами 02.10.2007 року, а також вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Зазначає, що за кредитним договором позивач має право вимагати від боржника достроково повернути суму кредиту з нарахованими відсотками, у разі порушення останнім умов договору. Як наслідок того, що боржник допустив порушення умов договору кредиту щодо своєчасності внесення платежів, позивач виявив намір достроково стягнути усю суму заборгованості, звернувшись до суду з даним позовом. Проте, умовами кредитного договору передбачено, що дострокове погашення заборгованості повинно бути здійснено боржником не пізніше 30 календарних днів з дня надіслання останньому письмового повідомлення від Банка з вимогою дострокового погашення. Лише після надіслання повідомлення у позивача мало б виникнути право достроково вимагати повернення усієї суми заборгованості, а доказів про направлення таких вимог боржнику та поручителю позивач суду не надав, а тому у останнього не виникло права на звернення з даним позовом до суду з вимогою достроково погасити заборгованість. Також, заявник зазначає, що суд неправомірно послався на положення ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки вимога про яку йдеться в даній статті дійсно може виражатися в різних формах, в тому числі шляхом подання позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль» просить залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, посилаючись на те, що відповідно до умов договору поруки поручитель зобовязаний самостійно контролювати дотримання та своєчасне виконання боржником своїх зобовязань перед банком.

Також посилається на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якою розяснено, що предявленням вимоги до поручителя є як направлення (вручення) йому вимоги про погашення боргу, так і предявлення до нього позову.

Отже, банк скористався своїм правом і звернувся за захистом свого порушеного права з позовом до суду 01.09.2009 року.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, що 02.10.2007 року між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Чернігівської обласної дирекції «ОСОБА_3 Аваль» і ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 014/1024/82/62517 строком до 01.10.2010 року в сумі 15000 грн. зі сплатою 24,00 % річних.

Позивач зобовязання за Договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

В забезпечення виконання умов кредитного договору, 02.10.2007 року ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_2 договір поруки № 014/1024/82/62517.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, в звязку з чим утворилася прострочена заборгованість по кредитному договору, яка станом на 28.08.2009 року становила : 10277 грн. 37 коп. заборгованості за кредитом, 1748 грн. 88 коп. заборгованості за відсотками, 2888 грн. 38 коп. пені, а всього на загальну суму 14914 грн. 63 коп..

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Пунктом 3.12 кредитного договору встановлено, що ОСОБА_3 має право вимагати, а позичальник зобовязаний достроково повернути кредит, сплатити відсотки, комісії та інші платежі, що визначені цим договором. Дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від банка з вимогою дострокового погашення; відповідно до п.3.5 договору поруки, поручитель приймає на себе зобовязання, у випадку невиконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобовязань в обсязі, заявленому банком в письмовій вимозі, протягом 5 банківських днів з дати отримання письмової вимоги.

Відповідно до розярень Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в постанові від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», предявленням вимоги до поручителя є як направлення (вручення) йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач скористався своїм законним правом та звернувся до суду з даним позовом як до боржника, так і до поручителя, які відповідно до вимог закону та умов договорів несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Посилання апелянта на недотримання позивачем умов договору кредиту та договору поруки в частині повідомлення боржника та поручителя у встановлені строки про наявну заборгованість та необхідність її погашення, не знімають обовязок з останніх погасити борг, крім того, пунктом 2.4 договору поруки передбачено, що поручитель зобовязується самостійно контролювати дотримання та своєчасне виконання боржником своїх зобовязань перед банком.

Крім того, слід зазначити, що позивач звернувся до суду з позовом 03.09.2009 року, проте, до дня ухвалення рішення у справі, відповідачі не виконали своїх зобовязань, заборгованість не погасили.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і інші доводи заявника щодо застосування норм не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:Судді: