У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

МазурЛ.М., Нагорняка В.А., ПисаноїТ.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, треті особи: Управління МВС України на Південній залізниці, прокуратура Харківської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок притягнення до кримінальної відповідальності, за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Київського районного суду

м. Харкова від 10 липня 2015 року та рішення апеляційного суду

Харківської області від 02 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Державної казначейської служби України, треті особи: Управління МВС України на Південній залізниці, прокуратура Харківської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок притягнення до кримінальної відповідальності.

Позивачка посилалась на те, що 21 березня 2011 року Харківським міжрайонним транспортним прокурором відносно неї необґрунтовано була порушена кримінальна справа за фактом зайняття ігорним бізнесом за ознаками ч. 1 ст. 203-2 КК України.

02 вересня 2014 року, тобто через 41 місяць, кримінальне провадження було закрито, в зв'язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Внаслідок зазначених незаконних дій та рішень органів досудового розслідування та прокуратури їй була заподіяна моральна шкода.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 в порядку відшкодування їй моральної шкоди, спричиненої внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування та прокуратури, 150 тис. грн.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 02 вересня 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2015 року змінено в частині суми стягнення. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 в порядку відшкодування їй моральної шкоди, спричиненої внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування та прокуратури, 75 637 грн 80 коп.

У касаційній скарзі Державна казначейська служба України, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення, ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що постановою Харківського міжрайонного транспортного прокурора від 21 березня 2011 року щодо позивачки було порушено кримінальну справу № 221 за фактом зайняття гральним бізнесом за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 203-2 КК України.

25 травня 2011 року згідно з постановою старшого слідчого CB ЛB на станції Основа УМВС України на Південній залізниці позивачка була притягнута в якості обвинуваченої і їй було пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 203-2 КК України.

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2012 року позивачка була визнана невинною в інкримінованому їй злочині і виправдана судом.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 травня 2012 року зазначений вирок було скасовано, а кримінальну справу було направлено на додаткове розслідування Харківському міжрайонному транспортному прокурору.

04 серпня 2012 року Харківським міжрайонним транспортним прокурором було затверджено обвинувальний висновок, і кримінальна справа № 2211046 була знову направлена до Ленінського районного суду м. Харкова.

08 серпня 2013 року Ленінським районним судом м. Харкова втретє було направлено кримінальну справу до Харківського міжрайонного транспортного прокурора для організації додаткового розслідування.

26 грудня 2013 року матеріали досудового розслідування відносно позивачки за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203-2 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000763 і з цього часу до 02 вересня 2014 року, тобто протягом 9 місяців, жодної слідчої дії не було проведено.

02 вересня 2014 року, згідно з постановою слідчого СВ ЛВ на станції Основа УМВС України на Південній залізниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000763 від 26 грудня 2013 року було припинено за пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю в діях позивачки складу кримінального правопорушення.

Зазначена постанова позивачкою була отримана лише 29 грудня 2014 року.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, якщо шкода заподіяна фізичній особі в результаті, зокрема, її незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та незаконним застосуванням як запобіжного заходу підписки про невиїзд, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, в даному випадку, органом державної влади, яка її заподіяла.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок, зокрема, її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та незаконного застосування як запобіжного заходу підписки про невиїзд, моральна шкода відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що в результаті незаконних дій і рішень органів досудового слідства та прокуратури позивачці було спричинено моральну шкоду.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більше, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її збагачення, тому визначив цю суму, виходячи із 1,5 мінімальних заробітних плат за один місяць незаконного притягнення позивачки до кримінальної відповідальності.

Такі висновки судів ґрунтуються на обставинах справи і вимогах закону.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2015 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 02 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

МазурЛ.М. Нагорняк В.А. ПисанаТ.О.