АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/1279/16-ц Головуючий суддя І інстанції Алфьорова Т. М.
Провадження № 22-ц/790/4673/16 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 Мостафа до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_3 Мостафа звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики, посилаючись на те, що 07 жовтня 2013 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, посвідчений нотаріально ПН ХМНО ОСОБА_4

Відповідно до вказаного договору позики, відповідач отримав у позику 40 000, 00 грн. На підтвердження укладення договору позики, відповідачем була надана розписка від 07.10.2013р., відповідно до якої він отримав від позивача 40 000, 00 грн. зі строком повернення коштів до 07.10.2015р. Також, відповідно до умов вказаної розписки, відповідач зобов'язався сплачувати кожного місяця проценти за користування коштами, наданими у борг у розмірі 3 000, 00 грн. Розписка від 07.10.2013 р. була написана та підписана ОСОБА_2 особисто одразу після отримання 40 000, 00 грн.

23.06.2014р. ОСОБА_2 була написана інша розписка, за якою відповідач зобов'язався сплачувати позивачеві проценти кожного місяця за користування грошовими коштами вже не 3 000, 00 грн., а 6 000, 00 грн.

Відповідач порушив умови договору позики і тому станом на 06.04.2016 року заборгованість складає 194 351,13 грн., яка складається із 40 000, 00 грн. - сума боргу за договором позики; 752,78 грн. - інфляційні; 598,35 грн. - три проценти річних від простроченої суми та 153 000, 00 грн. - проценти за користування позикою. На теперішній час, відповідач добровільно не сплатив суму боргу, тому вимушений звертатися до суду з цим позовом. Крім того, просив стягнути судовий збір.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 червня 2016 року позов ОСОБА_3 Мостафа задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 194 351, 13 грн., яка складається із 40 000 грн. суми боргу, 752 грн. 78 коп. інфляційні; 598 грн. 35 коп.- 3% річних та 153 000 грн.- процентів та судовій збір у розмірі 670 (шістсот сімдесят) грн. Стягнуто з відповідача на користь держави судовій збір у розмірі 1 273 (одна тисяча двісті сімдесят три) грн. 51 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про змінення вказаного рішення суду першої інстанції, при цьому у частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 Мостафа 40 000 грн. суми боргу за договором позики, 752,78 грн. інфляційних витрат, 598,35 грн. 3% річних від простроченої суми рішення суду залишити без змін.

У частині стягнення процентів у розмірі 153 000 грн. рішення суду скасувати, у задоволенні позову у цій частині відмовити. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, зазначає, що спірним договором позики від 07.10.2013 року, укладеним між сторонами, розмір і порядок одержання процентів від суми позики не був встановлений.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Приймаючи рішення про стягнення процентів від суми позики суд першої інстанції виходив із того, що розписками, власноручно написаними ОСОБА_2 був встановлений розмір процентів, який стягнутий з останнього на користь позивача у розмірі зазначеному у розписках як по час спливу строку договору так і по час подачі позивачем уточнених позовних вимог, тобто до 06. 04. 2016 року.

Судова колегія з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не може за таких підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Верховний суду України в постанові від 18.09.2013, за результатами розгляду справи № 6-бЗцс 13, зробив правовий висновок та зазначив, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

У частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 40000 грн.. інфляційних витрат та 3% річних, рішення суду не оскаржується і в цій частині не переглядається.

Згідно до ст.. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч І ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернули позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно із ч. І ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно наданих розписок про отримання грошей, сторони домовилися про порядок та умови сплати процентів за користування наданими в борг суми позики. Умови сплати процентів, які визначені в розписках відповідач не оспорював.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільні в укладанні договору, вибір контрагента та визначенні умов договору.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-36цс14, у ч. 1 ст. 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, встановлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Вказане правило спрямоване на захист вересів позикодавця у разі, якщо договором позики не визначений розмір процентів.

Домовленостей між позивачем та відповідачем, що укладений ними договір позики буде безпроцентним, не було. Також укладений між сторонами договір позики не містить ознак, визначених в ч. 2 ст. 1048 ЦК України, які б вказували, що він є безпроцентним на підставі закону.

Крім того, згідно розписки від 07.10.2013 року, відповідач ОСОБА_2 зобов'язався за користування наданими у позику грошовими коштами сплачувати позивачу щомісячно до кожного третього числа місяця 3 000, 00 грн.

Також, згідно розписки від 23.06.2014 року - відповідач зобов'язався за користування наданими у позику грошовими коштами сплачувати позивачу щомісячно 6 000, 00 грн.

Відповідно до п. З договору позики від 07.10.2013 року, відповідач зобовязувався повернути взяті в борг грошові кошти до 07.10.2015 року.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Отже, сторони погодили між собою розмір та порядок сплати процентів за користування відповідачем грошовими коштами позивача протягом строку дії договору, тобто до 07.10.2015 року.

За період з З 08.10.2013 року до 22.06.2014 року - 9 місяців, відповідно розмір процентів становить 9 * 3000, 00 грн. = 27 000, 00 грн.

Згідно розписки від 23.06.2014 року - відповідач ОСОБА_2 зобов'язався за користування грошовими коштами, наданими позивачем у позику, сплачувати позивачу щомісячно 6 000, 00 грн.

З 23.06.2014 до 23.09.2015 року - 15 місяців, відповідно розмір процентів становить 15* 6000, 00 грн. = 90 000, 00 грн.

З 23.09.2015 до 07.10.2015 - 14 днів, таким чином 6000 / 30 * 14 = 2 800 грн.

Однак, сторонами не був погоджений розмір процентів після настання строку повернення грошових коштів взятих позивачем у позику.

В постанові від 07.09.2016 року у справі № 6-1412цс16 Верховний Суд України дійшов висновку, що у разі, коли договором не встановлено розмір процентів після спливу строку договору, розмір процентів має визначатися на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, розмір процентів за користування відповідачем грошовими коштами позивача після спливу строку договору, тобто після 07.10.2015 року становить 4 357,52 грн. (а. с 85), а загальний розмір процентів за користування коштами за час дії договору та після спливу його строку становить 124 157, 52 грн. ( з 08. 10. 2015 року по час уточнення позовних вимог, тобто по 06. 04 2016 року по обліковій ставці НБУ на зазначений період 22, 00%, за 181 день = 4357, 52 грн.)

Таким чином, розмір процентів за користування грошовими коштами з 08.10.2013 року до 06.04.2016 року (день подання уточненої позовної заяви) становить:

27 000, 00 грн. + 90 000, 00грн. + 2 800,00 грн. + 4 357,52 = 124 157, 52 грн.

З урахуванням наведеного, рішення суду підлягає зміненню у частині стягнення процентів за користування грошовими коштами до 124 157, 52 грн. та загальний розмір заборгованості за договором позики складає 165 508, 65 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 309, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 червня 2016 року змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 Мостафа - задовольнити частково.

Зменшити розмір процентів з 153 000 грн. до 124 157,52 грн. та загальний розмір заборгованості за договором позики з 194 351,13 грн. до 165 508,65 грн., що стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 Мостафа.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.М. Шаповал

Судді: І.С. Кіпенко

ОСОБА_1