АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

29 березня2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Головачова Я.В., Пікуль А.А.

при секретарі Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача Олішевського А.Л. про призначення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності у справі за позовом Волинської обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛИЧИНА-ТАБАК», ОСОБА_3, Державної служби інтелектуальної власності України про визнання недійсним повністю свідоцтва України на знак для товарів та послуг № 203814, -

Справа № 760/19169/15-ц
№ апеляційного провадження 22-ц-796/3515/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Усатова І.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
В С Т А Н О В И Л А:

Волинська обласна рада звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просили визнати недійсним повністю свідоцтво України на знак для товарів та послуг № 203814 від 25.09.2015. Також, позивач просив суд зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про визнання повністю недійсним свідоцтва України № 203814 від 25.09.2015 та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що оспорюваний знак не відповідає умовам надання правової охорони, оскільки зображення герба Волинської області використовується без згоди Волинської області ради, і його використання в складі Знака при маркуванні алкогольної продукції може призводити до введення в оману споживачів, щодо територіальної приналежності виробника та схвалення такої продукції органом місцевого самоврядування.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 17.12.2015 відмовлено у задоволенні позовних вимог Волинської обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛИЧИНА-ТАБАК», ОСОБА_3, Державної служби інтелектуальної власності України про визнання недійсним повністю свідоцтва України на знак для товарів та послуг № 203814 від 25.09.2015.

Не погодився з таким рішенням позивач, його представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність, необґрунтованість рішення суду у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказується, що судом першої інстанції не було належним чином оцінено фактичні обставини, а саме факт використання Герба Волинської області у складі позначення, зареєстрованого як знак для товарів і послуг за Свідоцтвом України № 203814, неправомірності такого використання виходячи з положень Закону України «Про місцеве самоврядування».

В день судового засідання через канцелярію суду представником позивача Олішевським А.Л. була подана заява про призначення у справі судової експертизи у сфері інтелектуальної власності, мотивуючи необхідністю спеціальних знань для визначення ступеня схожості оспорюваного знаку для товарів і послуг з символікою територіальної громади та чи може такий знак ввести в оману споживача щодо походження товару або особи, яка виробляє товар.

Перед експертами представник позивача просить поставити питання:

1) Чи міститься в складі позначення, зареєстрованого як знак для товарів і послуг за Свідоцтвом України № 203814 від 25.09.2015 зображення Герба Волинської області, затвердженого Рішенням Волинської обласної ради № 10/8 від 16.03.2004 (зміни від 26.05.2009 та від 05.04.2013) в «Положенні про зміст, опис та порядок використання символіки області»?

2) Чи може використання для маркування лікеро-горілчаної продукції позначення, зареєстрованого як знак для товарів і послуг за Свідоцтвом України № 203814 від 25.09.2015, призвести до введення в оману щодо походження товару або особи, яка виробляє товар?

Проведення судової експертизи просить доручити одному з експертів Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

В судовому засіданні представники позивача підтримали заяву про призначення судової експертизи.

Представник відповідачів заперечувала проти заявленого клопотання, вказуючи на його необґрунтованість.

Представник Державної служби інтелектуальної власності України також не вбачав підстав для призначення судової експертизи на стадії апеляційного розгляду.

Розглянувши заяву, заслухавши думку учасників судового розгляду, з'ясувавши обставини справи та перевіривши доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта.

Предметом спору у вказаній справі є використання Герба Волинської області у складі позначення, зареєстрованого як знак для товарів і послуг та можливість введення в обману споживача щодо походження товару та особи, яка виробляє товар, що безумовно є обставинами які потребують спеціальних знань.

Як вбачається із матеріалів справи як при зверненні до суду першої інстанції, так і при зверненні з апеляційною скаргою позивач обґрунтовував свої вимоги судовими рішеннями, що набрали законної сили, якими був встановлений факт неправомірного використання ТОВ «ГАЛИЧИНА-ТАБАК» герба Волинської області, затвердженого в установленому законом порядку, а також можливість введення в оману споживачів при такому використанні. Однак, Постановою Вищого Господарського суду України від 01.03.2016 скасовані рішення Господарського суду Волинської області від 30.06.2015 та Рівненського апеляційного господарського суду від 15.09.2015, а справу направлено на новий розгляд.

Оскаржуваним судовим рішення була надана оцінка цим судовим рішенням як доказам у справі, і саме з цією оцінкою не погоджується позивач.

В силу ч. 1,2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Разом з тим, в силу ч. 3 ст. 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 14 Постанови Пленуму № 12 від 24.10.2008 «Про судову практику розгляду справ в апеляційному порядку» вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не були подані до суду першої інстанції, апеляційний суду повинен врахувати як вимоги ч. 3 ст. 27 ЦПК України щодо зобов'язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати свої обов'язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

А отже процесуальний закон зобов'язує суд повно і всебічно з'ясувати обставини справи та встановити характер правовідносин, що виникли між сторонами.

З огляду на наведені обставини та вимоги процесуального закону, з урахуванням наявності факту скасування судових рішень, якими були встановлені обставини, що мають значення для вирішення даної справи, виникла необхідність у з'ясуванні обставин, що становлять предмет спору шляхом призначення судової експертизи. За наведених обставин колегія суддів розцінює заявлене лише на стадії апеляційного розгляду клопотання про призначення експертизи як таке, зумовлено поважними причинами. А тому колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про призначення у справі експертизи об'єктів інтелектуальної власності, що є предметом спору.

Визначені позивачем питання відповідають обставинам, які становлять предмет спору, а тому ці питання ставляться перед експертами судом.

Разом з тим, виходячи з принципів об'єктивності апеляційний суд не вважає за доцільне призначити її проведення конкретному незалежному експерту, а достатнім є визначення експертної установи Науково-дослідний інститут інтелектуальної власності Національної академії правових наук України, запропонований позивачем і заперечень щодо якого не виловлено іншими учасниками розгляду.

В порядку ч. 2 ст.86 ЦПК України витрати пов'язані з проведенням експертизи покласти на позивача - Волинську обласну раду, адреса для листування якої: 76007, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Максимовича, 8.

Керуючись ст. 143,144,303 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Заяву представника позивача Олішевського А.Л. про призначення у справі судової експертизи у сфері інтелектуальної власності - задовольнити частково.

Призначити у справі судову експертизу у сфері інтелектуальної власності.

Перед експертами поставити питання:

1) Чи міститься в складі позначення, зареєстрованого як знак для товарів і послуг за Свідоцтвом України № 203814 від 25.09.2015 зображення Герба Волинської області, затвердженого Рішенням Волинської обласної ради № 10/8 від 16.03.2004 (зміни від 26.05.2009 та від 05.04.2013) в «Положенні про зміст, опис та порядок використання символіки області»?

2) Чи може використання для маркування лікеро-горілчаної продукції позначення, зареєстрованого як знак для товарів і послуг за Свідоцтвом України № 203814 від 25.09.2015, призвести до введення в оману щодо походження товару або особи, яка виробляє товар?

Проведення експертизи доручити Науково-дослідному інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України.

Попередити експерта про кримінальну відповідальність передбачену ст.ст. 384, 385 КК України.

Витрати по проведенню експертизи покласти на позивача - Волинську обласну раду.

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в частині зупинення провадження у справі до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: