ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1590/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.

за участю секретаря - Кубіва С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дарницького району м. Києва про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа: Дарницький районний відділ головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_3 є власником будинку АДРЕСА_1. В спірному будинку крім неї зареєстровані її син - ОСОБА_2, дружина сина - ОСОБА_4, онук - ОСОБА_6 та відповідач, колишній чоловік позивача - ОСОБА_5, який в зазначеному будинку не проживає та не з'являється, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в будинку не має, у зв'язку з чим позивачка звернулася до суду з вимогою про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Судом встановлено, що власником будинку АДРЕСА_1 є позивач, ОСОБА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу від 11.04.1997 року (а.с.6).

Відповідно до довідки Ф-3, виданої 04.04.2015 року за № 811 в спірному будинку зареєстровані позивач - ОСОБА_3,син - ОСОБА_2, дружина сина - ОСОБА_4, онук - ОСОБА_5(а.с. 8).

Як вбачається із матеріалів справи, в квітні 2011 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Судом встановлено, що відповідач, ОСОБА_5 з січня 2008 року в зазначеному будинку не проживає, що підтверджується заявами сусідів ОСОБА_7 від 03.04.2015 р., ОСОБА_8 від 04.04.2015 р., ОСОБА_9 від 03.05.2015 р., які засвідчені ЖЕД № 207 та не заперечувалось відповідачем.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що з 2008 року фактично шлюбні відносини між подружжям було припинено та останній раз бачила відповідача січні 2008 року на похоронах його матері. З того часу він забрав свої речі та переїхав жити в м. Шепетівка.

Як зазначає ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 ЦК, ст.48 Закону України "Про власність").

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (стст.379, 382 ЦК).

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_5 у спірному будинку не проживає, особистих речей у будинку не зберігає, будинком не цікавиться, його необхідно визнати такими, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Керуючись ст.10, 11, 60, 79, 88, 169, 209, 213-215 ЦПК України, на підставі ст.317, 319, 361, 391, 405 ЦК України

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 (1964 р.н.) на користь ОСОБА_3 ( 1964 р.н.) судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.(чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА