233 № 233/1043/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

при секретарі Махоті О.В.,

за участі

заявника ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецької області, про встановлення факту смерті особи в певний час, -

В С Т А Н О В И В:

01 березня 2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті в певний час фізичної особи ОСОБА_2, в якій заявник зазначила, що 13 вересня 2014 року її чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер у м. Донецьк, тобто на тимчасово неконтрольованій території України. Заявниці за місцем проживання було видано довідку про причину смерті ОСОБА_2 від 24 грудня 2014 року та видано свідоцтво про смерть органом реєстрації так званої ДНР. У звязку з тим, що вищевказані медичний документ про смерть та свідоцтво про смерть видані закладом охорони здоров*я та органом реєстрації на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, вони є недійсними та не створюють юридичних наслідків, тому заявниця позбавлена можливості підтвердити смерть свого чоловіка у встановленому законом порядку та не може вступити у права наслідування після смерті ОСОБА_2

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала свою заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівська Костянтинівського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, у судове засідання не зявився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що заявниця ОСОБА_1 є її двоюрідною сестрою, яка у теперішній час з липня 2015 року як вимушений переселенець проживає з нею за однією адресою в м. Костянтинівка Донецької області, по вул. Калініна, 40-8. Свідку відомо, що чоловік заявниці - ОСОБА_2, пішов з місця свого проживання у вересні 2014 року та деякий час про нього не було ніяких відомостей. У подальшому заявниця була запрошена на впізнання, де було встановлено, що її чоловік загинув та визначено дату смерті, похований ОСОБА_2 у м. Донецьку.

З*ясувавши позицію заявника, допитавши свідка, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Заявниця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією паспорту (а.с. 4-5).

ОСОБА_1 відповідно до довідки УСЗН Костянтинівської міської ради Донецької області від 22 липня 2015 року (а.с. 10), значиться переміщеною з тимчасово окупованої території особою, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» взято на облік за адресою: м. Костянтинівка Донецької області, вул. Калініна, 40/8.

22 жовтня 2005 року заявниця ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 815 (а.с.7)

13 вересня 2014 року ОСОБА_2 помер у м. Донецьк, тобто, на тимчасово неконтрольованій території України.

Як вбачається з відповіді відділу ДРАЦС по Костянтинівському району Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області № 81/03.2-85 від 01 березня 2016 року (а.с. 9), на заяву ОСОБА_1 надано розяснення щодо підстав для проведення державної реєстрації смерті фізичної особи.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна в особі своїх державних органів, зокрема і судів, вживає всіх можливих заходів, у тому числі щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з п.11 ч.1 ст. 9 вищевказаного закону внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

В силу вимог ч.ч. 1-3 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Відповідено до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для встановлення факту смерті особи в певний час на тимчасово неконтрольованій території України, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт смерті ОСОБА_2 13 вересня 2014 року, що мало місце у м. Донецьк, Україна. Встановлення даного факту необхідно заявниці ОСОБА_1 для можливості оформлення права на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 Іншим шляхом встановити цей факт неможливо, про що заявнику роз*яснено у відповіді відділу ДРАЦС по Костянтинівському району Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області № 81/03.2-85 від 01 березня 2016 року (а.с. 9 ). Тому, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Донецьк, який був на час смерті зареєстрований у м. Донецьк 13 вересня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 234-235, 256, 259 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, який народився 12 вересня 1960 року в м. Донецьк, - 13 вересня 2014 року у м. Донецьк, Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя