У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Ситнік О.М.,
Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_6, ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Пласт-Прінт» про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пласт-Прінт» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2011 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 25 лютого 2008 року між ним та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 18/А-08, за умовами якого останній отримав у кредит грошові кошти. Зобов'язання ОСОБА_7 за вказаним кредитним договором забезпечені порукою на підставі договорів поруки, укладених між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» (далі - ТОВ «УФА «Верус»), ОСОБА_6 і Товариством з обмеженою відповідальністю «Пласт-Прінт» (далі - ТОВ «Пласт-Прінт»).

Своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_7 належним чином не виконував, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, тому позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_6, ТОВ «Пласт-Прінт» на рахунок погашення заборгованості (станом на 23 лютого 2010 року) за кредитним договором від 25 лютого 2008 року № 18/А-08 - 128 497,73 доларів США., стягнути солідарно з ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_7, ОСОБА_6, ТОВ «Пласт-Прінт» на рахунок погашення заборгованості за договором від 25 лютого 2008 року № 18/А-08 - 200 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2011 року, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_6, ТОВ «Пласт-Прінт» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25 лютого 2008 року № 18/А-08 у розмірі 1 026 496 грн 86 коп.

Стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_7, ОСОБА_6, ТОВ «Пласт Прінт» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25 лютого 2008 року № 18/А-08 у розмірі 200 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Пласт-Прінт», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди порушили норми цивільного процесуального права.

Судами встановлено, що 25 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 18/А-08, згідно з умовами якого останньому надано кредит у розмірі 117 000 доларів США зі сплатою 14 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення 24 лютого 2023 року (а. с. 12−14).

На забезпечення виконання умов кредитного договору 25 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 та між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Пласт-Прінт» укладено договори поруки (а. с. 9, 10).

Також 12 січня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «УФА «Верус» укладено договір поруки № 467 (а. с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Вирішуючи вимоги позивача до відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_6, ТОВ «Пласт-прінт» про стягнення заборгованості за договором від 25 лютого 2008 року № 18/А-08 у розмірі 128 497,73 доларів США, та приймаючи до уваги, що знайшов підтвердження факт невиконання ОСОБА_7 та поручителями своїх зобов'язань за кредитним договором щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, зробив висновок, що позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню, оскільки ТОВ «УФА «Верус» як поручитель несе солідарну лімітовану відповідальність у розмірі 200 грн, тому суд стягнув солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_6, ТОВ «Пласт-Прінт» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25 лютого 2008 року № 18/А-08 у розмірі 1 026 496,86 грн (128 497,73 дол. США - 200 грн). З ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ТОВ «Пласт-Прінт» суд стягнув солідарно 200 грн.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Крім того, пунктами 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 1, статей 2, 12 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Така правова позиція висловлена і Верховним Судом України у постанові від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1599цс15.

Отже, у справі, яка переглядається, суди помилково прийняли до розгляду позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «УФА «Верус», ТОВ «Пласт-Прінт» про стягнення заборгованості.

За таких обставин судові рішення у цій частині підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі згідно з ч. 1 ст. 340 ЦПК України.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 206 ЦПК України, колегія суддів роз'яснює сторонам, що зазначений спір у цій частині повинен розглядатись за правилами ГПК України.

Щодо іншої частини позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», то суди не врахували, що з матеріалів справи вбачається, що 13 січня 2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_6, ТОВ «Пласт-Прінт» про звернення стягнення на майно, передане в іпотеку, стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначеним рішенням позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_6, ТОВ «Пласт-Прінт» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25 лютого 2008 року № 18/А-08, яка станом на 21 травня 2010 року склала 127 094,34 доларів США, що еквівалентно 1 007 858,12 грн (а. с. 60, 61).

На існування вказаного судового рішення під час апеляційного перегляду справи неодноразово звертали увагу суду апеляційної інстанції як ОСОБА_7 (а. с. 59, 133), так і ОСОБА_6 (а. с. 76, 81, 127).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

На порушення зазначених вимог цивільного процесуального закону, суди не перевірили доводів відповідачів, належної оцінки їм не надали та не встановили, чи є підстави для закриття провадження у справі.

За таких обставин судові рішення у частині позовних вимог банку до ОСОБА_6, ОСОБА_7, не можуть вважатися законними і обґрунтованими та в силу ст. 342 ЦПК України підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 340, 342, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пласт-Прінт» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2011 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2011 року у частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», Товариства з обмеженою відповідальністю «Пласт-Прінт» про стягнення заборгованості скасувати, провадження у справі у цій частині позовних вимог закрити.

У іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2011 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2011 року скасувати, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Дем'яносов
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак