У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області, заінтересовані особи: ОСОБА_6, Публічне акціонерне товариство «Альфа - Банк», ОСОБА_7, про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області (далі - Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області) звернувся до суду з поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_6 у спільному майні подружжя, посилаючись на те, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області знаходиться виконавчий лист, виданий 10 червня 2014 року на підставі рішення Вінницького районного суду від 10 квітня 2014 року, згідно з яким стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ТОВ «Приват-Петрол» на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 012 499,00 грн.

Боржником вказане рішення не виконується та не вчиняється жодних дій спрямованих на виконання виконавчого документу.

В результаті проведених державним виконавцем заходів було встановлено, що 09 вересня 2012 року ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_7, яка за час перебування у шлюбі набула право власності на ряд нерухомості, в тому числі і на комплекс будівель та споруд газонаповнювальної компресорної станції, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, тому заявник звернувся до суду з вказаним поданням та просив визначити, що частка майна боржника ОСОБА_6 у зазначеному майні становить Ѕ частку.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року, подання задоволено. Визначено, що частка ОСОБА_6 у спільному майні подружжя, а саме: у комплексі будівель та споруд газонаповнювальної компресорної станції, що знаходиться по АДРЕСА_2 складає Ѕ частку.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_7 просить зазначені ухвали суду першої та апеляційного інстанцій скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що частка ОСОБА_6 в спільній частковій власності складає Ѕ. При цьому судами враховано положення ч. 2 ст. 45 СК України, яким визначено, що, якщо протягом недійсного шлюбу особи набули майно разом, воно вважається таким, що належить їм на праві спільної часткової власності.

Однак, такий висновок зроблено судами без належного з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, належної оцінки наданих ними доказів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області знаходиться виконавчий лист від 10 червня 2014 року про солідарне стягнення з ОСОБА_6 (боржник) та ТОВ «Приват-Петрол» на користь ПАТ «Альфа-Банк» коштів у розмірі 5 012 499,00 грн.

13 червня 2014 року державним виконавцем були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом та про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Під час примусового виконання судового рішення будо виявлено майно, яке зареєстроване за ОСОБА_6: будинок АДРЕСА_3; квартиру АДРЕСА_1; нежитлові приміщення, а саме - комора на 7-му поверсі 6-го під'їзду по АДРЕСА_1 (приміщення ХLI).

Також було виявлено рухоме майно, а саме: автомобіль марки «Nissan - X-Trail», д. н. з. НОМЕР_1; автомобіль марки «ВАЗ-21104», д. н. з. НОМЕР_2, автомобіль марки Opel Astra, д. н. з. НОМЕР_3.

Крім того, судами попередніх інстанцій було встановлено, що 09 вересня 2012 року ОСОБА_6 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7, який рішенням апеляційного суду Вінницької області від 31 жовтня 2013 року було визнано недійсним.

За час перебування у недійсному шлюбі, ними було придбано нерухоме майно, а саме: комплекс будівель та споруд газонаповнювальної компресорної станції, що знаходиться по АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 15 травня 2013 року, яке було зареєстроване за ОСОБА_7

Згідно із ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Частиною 2 статті 45 СК України передбачено, що якщо протягом недійсного шлюбу особи набули майно, воно вважається таким, що належить їм на праві спільної часткової власності. Розмір часток кожного з них визначається відповідно до їх участі у придбанні цього майна своєю працею та коштами.

Згідно із ч. ч. 1-2 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Розглядаючи дане подання, суд першої інстанції правильно посилався на те, що оскільки шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано недійсним, то майно, яке придбане в період недійсного шлюбу, вважається таким, що належить їм на праві спільної часткової власності, однак визначаючи розмір часток, помилково послався на ч. 1. ст. 370 ЦК України, яка регулює виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, та не звернув уваги на те, що розмір цих часток визначається відповідно до участі кожного у придбанні цього майна, що можливо вирішити лише в позовному провадженні.

Отже, питання щодо належності ОСОБА_6 Ѕ частки у спільному майні подружжя є спірним, а тому визначення його частки може бути вирішено тільки в порядку позовного провадження.

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на наведене та порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування судового рішення, уваги не звернув, в порушення вимог статей 303, 315 ЦПК України у достатній мірі не перевірив доводів апеляційної скарги.

За таких обставин, ухвалені судові рішення підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 16 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова