Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукаД.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», треті особи: Одеське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, комісія по обов'язковому державному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витрат, пов'язаних із народженням й похованням комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», про встановлення характеру трудових відносин, стягнення допомоги на випадок тимчасової втрати працездатності внаслідок захворювання та відшкодування моральної шкоди

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 09 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила встановити характер трудових відносин між нею та комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» (далі - КП «Теплопостачання міста Одеси») як таких, що укладені на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; стягнути з КП «Теплопостачання міста Одеси» допомогу на випадок тимчасової втрати працездатності внаслідок захворювання за період з 09 вересня 2012 року до 19 лютого 2013 року у розмірі 14 389, 95 грн, а також стягнути 15 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у період з 20 лютого 2007 року до 19 лютого 2013 року вона перебувала з відповідачем у трудових відносинах, працюючи на посаді оператора котельної 3-го розряду на опалювальний період та сторожем на літні ремонтні періоди. У червні 2012 року вона перенесла побутову травму, у зв'язку з чим з 27 червня 2012 року до 19 лютого 2013 року знаходилася на лікарняному. Відповідач оплатив їй лікарняні лише за період з 27 червня 2013 року до 09 вересня 2012 року, відмовившись від оплати інших днів тимчасової непрацездатності з посиланням на те, що вона є тимчасовим працівником, тому їй підлягають оплаті тільки 75 календарних днів у році. Зазначала,що це є грубим порушенням її законних прав та охоронюваних інтересів, просила задовольнити позов.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 квітня 2015 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині відмови у позові про встановлення трудових відносин між нею та КП «Теплопостачання міста Одеси» як таких, що укладені на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються та з огляду на зміст ч. 3 ст. 335 ЦПК України не переглядаються.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (діяв на момент виникнення спірних правовідносин) допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на

виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Застрахованим особам, які працюють на сезонних і тимчасових роботах, допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, надається не більш як за 75 календарних днів протягом календарного року.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами відділень Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Відповідно до «Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності», затвердженого постановою правління ФСС з ТВП від 22 грудня 2010 року № 26, у разі виникнення страхового випадку із застрахованою особою на підставі поданих документів, передбачених статтею 51 Закону, комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства з урахуванням вимог Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із

загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку

з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими

похованням, затвердженого постановою правління Фонду від 23 червня 2008 року № 25, приймає рішення про призначення матеріального забезпечення застрахованій особі (п. 3).

На підставі рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення страхувальник-роботодавець нараховує суми матеріального забезпечення та оформлює заяву-розрахунок (п. 4).

Після надходження суми коштів, зазначених у заяві-розрахунку, на рахунок страхувальника останній зобов'язаний здійснити виплату відповідного матеріального забезпечення у строки, визначені у статті 52 Закону (п. 9).

Відповідно до п. 3.1.1 Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства приймає рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітності та пологах, на поховання) і передає його роботодавцю для проведення виплат, здійснення розрахунків тощо. Приймає рішення про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково). Перевіряє правильність видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг. Згідно з розділом V названого Положення рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення або відмову у призначенні матеріального забезпечення та надання соціальних послуг може бути оскарженим застрахованою особою до робочого органу відділення Фонду, де перебуває на обліку підприємство, протягом 5 днів з моменту отримання повідомлення про таке призначення або відмову, що не позбавляє права застрахованої особи звернутися з цих питань до суду.

Встановлено, що на підставі наказу КП «Теплопостачання міста Одеси» від 20 лютого 2007 року № 128-К ОСОБА_3 прийнята на роботу оператором котельної 3-го розряду ЕРР № 5. Наказом № 201-к від 21 лютого 2013 року звільнена з роботи за власним бажанням.

У червні 2012 року ОСОБА_3 отримала побутову травму, у зв'язку з чим з 27 червня 2012 року до 19 лютого 2013 року знаходилася на лікарняному.

ОСОБА_3 листки непрацездатності оплачено за період із 27 червня 2012 року по 09 вересня 2012 року. За період із 09 вересня 2012 року по 19 лютого 2013 року роботодавець не направляв до відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності заяви-розрахунки для фінансування матеріального забезпечення листків непрацездатності з підстав, що ОСОБА_3 як тимчасовому працівнику оплачено 75 календарних днів непрацездатності, які передбачені законом для вказаної категорії працівників.

Згідно з довідкою Пенсійного фонду України від 25 жовтня 2013 року заробітна плата в останні шість місяців, що передували настанню у позивача страхового випадку, складає: за грудень 2011 року - 2 614 грн 49 коп., за січень 2012 року - 2 572 грн 58 коп., за лютий 2012 року - 2 516 грн 71 коп., за березень 2012 року - 2 659 грн 05 коп., за квітень 2012 року - 2 820 грн 45 коп., за травень 2012 року - 2 611 грн 36 коп., за червень 2012 року - 2 099 грн 85 коп.

Територіальною державною інспекцією з питань праці в Одеській області здійснено перевірку діяльності КП «Теплопостачання міста Одеси», під час якої згідно з актом перевірки від 18 лютого 2013 року № 15-01-034/0191 встановлено порушення законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. В акті перевірки зазначається, що з лютого 2007 року та на день перевірки ОСОБА_3 працювала на посадах оператора котельної в опалювані періоди та сторожем на літні ремонтні періоди. Накази про переведення ОСОБА_3 на посаду сторожа (літній ремонтний період) та на посаду оператора котельні 3 розряду (опалювальний період) мають визначений строк, встановлений за погодженням сторін відповідно до ст. 23 КЗпП України та на них не поширюється дія Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про умови праці робітників і службовців, зайнятих на сезонних роботах» від 24 вересня 1974 року № 310.

При проведенні перевірки документів щодо призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності з'ясовано, що протоколи засідання комісії із соціального страхування (протокол від 01 листопада 2012 року № 11, від 02 січня 2013 року № 1 та інші) не відповідають вимогам постанови правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 23 червня 2008 року № 25. У вказаних протоколах засідання комісії із соціального страхування не визначені рішення щодо відмови у призначенні матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності) працівниці ОСОБА_3, що не відповідає вимогам Розділу ІІ додатку до постанови правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 23 червня 2008 року № 25. В порушення п. 1 ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» повідомлення про відмову у призначенні допомоги із зазначенням причин відмови та порядку оскарження працівниці ОСОБА_3 надіслано пізніше п'яти днів після винесення рішення, а саме протокол засідання комісії із соціального страхування від 01 по 30 листопада 2012 року № 11 (у протоколі не зазначено кількість днів, які належать до оплати листка непрацездатності серії АВМ № 766385) відповідь про відмову в призначенні допомоги працівниці ОСОБА_3 надана лише 31 січня 2013 року № 360 ПК).

Відмовляючи у позові про встановлення трудових відносин як таких, що укладені на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, суди виходили із того, що позивачем не оскаржено у встановленому порядку рішення комісії із соціального страхування підприємства від 01 листопада 2012 року, 30 листопада 2012 року та від 02 січня 2013 року про відмову їй у призначенні допомоги з тимчасової непрацездатності, яке є підставою для оформлення роботодавцем заяви-розрахунку й передачі її до Фонду.

При цьому суд першої інстанції у рішенні зазначив, що представник відповідача у частині позову про встановлення обставин строкового трудового договору не заперечував проти позову, у мотивувальній частині рішення суд дійшов висновку про те, що із позивачкою укладено строковий договір, але в позові відмовив, не мотивуючі ці суперечності судового рішення.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, не дав оцінки цим обставинам.

Відмовляючи у позові у зазначеній частині позову, суди не звернули уваги на те, що підставою відмови комісієюіз соціального страхування підприємства у призначенні матеріального забезпечення ОСОБА_3 є посилання на тимчасовий характер її роботи в КП «Теплопостачання міста Одеси», у зв'язку з чим право позивача на оплату листків непрацездатності обмежено 75 календарними днями.

Таким чином, позов про встановлення трудових відносин як таких, що укладені на визначений строк, у разі його обґрунтованості та задоволення становить підставу для оскарження рішення комісіїіз соціального страхування підприємства про відмову у призначенні матеріального забезпечення та надання соціальних послуг ( оплати лікарняних).

З урахуванням наведеного, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню у частині вирішення позову про встановлення трудових відносин як таких, що укладені на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, із передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 09 квітня 2015 рокускасувати у частині вирішення позову ОСОБА_3 до комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про встановлення характеру трудових відносин, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко