Справа №: 343/1107/16-ц
Провадження №: 2/0343/536/16
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 липня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач просить постановити рішення яким, визнати ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування домоволодінням № 95 по вул. Братів Гавришів в с. Шевченкове Долинського району Івано-Франківської області.

Свої вимоги мотивує тим, що він являється власником будинковолодіння № 95 по вул. Братів Гавришів в с. Шевченкове Долинського району Івано-Франківської області.

У вищевказаному домоволодінні зареєстрований його брат ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 Однак фактично більше 15 років брат у вказаному будинку не проживає, не приїжджає, його речей у будинку немає, що підтверджується актами від 25.11.2015 року та від 23.05.2016 року.

Оскільки відповідач з 2000 року в домоволодінні № 95 по вул. Братів Гавришів в с. Шевченкове Долинського району Івано-Франківської області не проживає і там не зявляється, його речей у будинку немає, то факт його реєстрації за вищевказаною адресою суперечить нормам закону, так як його домоволодіння не є постійним, переважним або тимчасовим місцем проживання останнього.

Формальна прописка ОСОБА_2 створює для нього певні незручності, оскільки він не має можливості в повному обсязі розпоряджатись свої майном, так як в будинку зареєстрований відповідач. Також він змушений оплачувати комунальні послуги за особу відповідача, який фактично не проживає в належному йому будинковолодінні. Вищевказані витрати є для нього вимушеними, так як він міг би їх витратити на потреби своєї сімї. Також на адресу його будинку надходить кореспонденція, адресована відповідачу. Все вище перелічене зумовлює для нього значний дискомфорт у веденні його звичного побуту, а також обмежує у праві розпорядження належним йому майном.

В звязку з неможливістю користуватись та розпоряджатись своїм майном в повному обсязі, в нього виникла необхідність зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в належному йому домоволодінні № 95 по вул. Братів Гавришів в с. Шевченкове Долинського району Івано-Франківської області.

Враховуючи вищенаведене, і те що відповідач не проживає у вищевказаному будинку без поважних причин понад один рік, він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_3 (довіреність а.с.6) , в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини. Просила позов задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.Додатково пояснила, що позивач по справі являється її чоловіком. Коли брат чоловіка вийшов з місць позбавлення волі, вони його прописала у вказаному будинку. Однак практично, зразу ж відповідач виїхав у невідомому напрямку і з 2000 року жодного разу не появлявся.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання на повторний виклик не зявився, причину своєї неявки суду не повідомив, хоч про дату, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчить оголошення в газеті «Галичина» № 45(5194) від 16.06.2016р. (а.с.22-24 ). Від нього не поступило клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позов підлягає до задоволення виходячи з наступного:

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю.

Згідно ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках або порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Права власника будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Ст.72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У відповідності до ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" - члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу: 21686519 від 27.01.2009 року (а.с.8) свідчить про те, що позивачу ОСОБА_1, на праві приватної власності належить домоволодіння , яке розташоване за адресою Івано-Франківська область Долинський район с.Шевченкове вул.Гавришів братів буд.95. Підстава виникнення права власності рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09.12.2008 року справа №2-1200/2008рік.

Довідка №817 від 27.05.2016 року видана Шевченківською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області (а.с.9) підтверджує, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3.

Акти від 23.05.2016 року (а.с.10) та від 25.11.2015 року (а.с.11), свідчать про те, що зі слів жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 І.М., 1965р.н., який є власником житлового будинку по вулиці Братів Гавришів,95 в селі Шевченкове, його брат ОСОБА_2,1961р.н., що зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5 по даному адресу не проживає на протязі 15 років, по даний час, місце перебування його невідоме.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в будинковолодінні в с.Шевченкове по вул.Братів Гавришів,95 Долинського району Івано-Франківської області більше одного року без поважних причин, а його реєстрація у будинковолодінні перешкоджає позивачу у здійсненні права власності, так як він не може розпорядитися належним на праві власності майном на власний розсуд, він змушений оплачувати комунальні послуги за особу відповідача , яка фактично не проживає в належному йому будинковолодінні. Дана обставина відповідачем не спростована, доказів поважності не проживання в будинку чи наявності іншої домовленості між ним і власником житла відповідачем не представлено, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

У відповідності до посвідчення №114843 (а.с.3) позивач по справі ОСОБА_1 являється інвалідом 2-ї групи повічно.

На підставі ст. 41 Конституції України,ст.72 ЖК України, ст.ст. 391,405 ЦК України, ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, керуючись ст.ст.88, 208,209,215,218, 224-226 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим будинком, який знаходиться в с.Шевченкове по вул.Братів Гавришів,95 Долинського району Івано-Франківської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551.20 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана не пізніше 10 (десяти) днів з дня отримання ним копії заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: