АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/426/16
Справа № 621/986/14 Головуючий 1 інст. - Овдієнко В.В.
Категорія: про виселення Доповідач - Трішкова І.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Судова колегія судової палати по цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Трішкової І.Ю.,

суддів: Кірсанової Л.І., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Гребенщикової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся у суд з вказаним позовом.

Позивач просив виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1, звільнити квартиру від її майна, предметів побуту і речей особистого вжитку, стягнути з ОСОБА_1 на його користь понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

При цьому позивач посилався на те, що 25 листопада 2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір позики на суму 4620 доларів США на строк до 25 листопада 2010 року.

З метою забезпечення виконання власних зобов'язань за договором позики від 25 листопада 2008 року за реєстровим № 4104, того ж дня між сторонами був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. та зареєстрований нею в реєстрі за № 4106, за умовами якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 13,9 кв.м, загальною площею 31,1 кв.м.

Оскільки відповідач порушила взяті на себе договором позики зобов'язання і борг позивачу не повернула, позивач був змушений звернутися у суд за захистом своїх прав із позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09 лютого 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені у повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 157 580 грн. 14 коп., 1 578 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 159 278 грн. 94 коп.

Заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13 березня 2014 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, в рахунок погашення заборгованості за договором позики, укладеного 25 листопада 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. та зареєстрованого за № 4104, у розмірі 159 278 грн. 94 коп., звернено стягнення на квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної об'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу ОСОБА_2, з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з можливістю здійснення ОСОБА_2 усіх передбачених законом дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

24 квітня 2014 року від імені ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу про добровільне звільнення жилого приміщення, що є предметом іпотеки, 26 квітня 2014 року відповідачем був отриманий рекомендований лист з вимогою про виселення з квартири.

Невиконання відповідачем вимоги про виселення в добровільному порядку стало підставою для звернення з позовом до суду.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволений. Виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 25 листопада 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір позики на суму 4620 доларів США, які остання зобов'язалася повернути частками до 25 листопада 2010 року.

На забезпечення зобов'язань за договором позики між сторонами був укладений договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов'язань за договором позики утворилась заборгованість у розмірі 157 480 грн.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09 лютого 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені у повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 157 580 грн. 14 коп., 1 578 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 159 278 грн. 94 коп.

Заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13 березня 2014 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, в рахунок погашення заборгованості за договором позики, укладеного 25 листопада 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. та зареєстрованого за № 4104, у розмірі 159 278 грн. 94 коп., звернено стягнення на квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної об'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу ОСОБА_2, з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з можливістю здійснення ОСОБА_2 усіх передбачених законом дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

24 квітня 2014 року від імені ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу про добровільне звільнення жилого приміщення, що є предметом іпотеки, 26 квітня 2014 року відповідачем був отриманий рекомендований лист з вимогою про виселення з квартири.

Однак відповідач вимоги про виселення в добровільному порядку не виконала.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того що рішенням суду звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, у якій проживає та зареєстрована відповідач, позивачем була направлена вимога про добровільне виселення із спірної квартири, яка залишилася без виконання, а тому, враховуючи вимоги ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР, є підстави для виселення відповідачів.

Такий висновок не ґрунтується на матеріалах справи та суперечить нормам матеріального права.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина 3 ст. 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом ч.2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст. 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст. 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, ч.2 ст.109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-39цс15.

Як вбачається із договору іпотеки квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В. 05 вересня 2001 року за р. № 2652/, який було зареєстровано в Комунальному підприємстві «Зміївське бюро технічної інвентаризації» 21 вересня 2001 року, записано в реєстрову книгу за № 2-92/6-138.

Таким чином, спірна квартира не була придбана за рахунок кредитних коштів, отриманих ОСОБА_1 25листопада 2008 року.

Отже, за змістом цих норм, за встановлених судом обставин відсутні передбачені законом підстави для виселення ОСОБА_1 з квартири, яка є предметом іпотеки, без надання їй іншого жилого приміщення.

Зазначене залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи з ОСОБА_1 мешкали троє малолітніх дітей, інтереси яких при ухваленні оскаржуваного рішення судом враховані не були.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09 грудня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 - відмовити у повному обсязі.

Рішення судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: І.Ю. Трішкова

Судді: Л.І. Кірсанова

Н.П. Пилипчук