ухвала

іменем україни

30 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Іваненко Ю.Г.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору від 17 вересня 2008 року № 0, просило стягнути солідарно з позичальника та ОСОБА_4 як поручителя 14 294,31 доларів США заборгованості за вказаним договором, що еквівалентно 308 269 грн 16 коп., та 7 328 грн 74 коп. пені, а також судовий збір.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 0, відповідно до якого останній отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 17 990 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15 % річних, який зобов'язався повернути не пізніше 14 вересня 2029 року. Сторони домовилися, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених договором та Правилами (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» (далі - Правила). З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором 17 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 229445, відповідно до якого остання зобов'язалася відповідати в повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Також зазначив, що згідно з вимогами Закону України від 17 вересня 2008 року № 514-VI «Про акціонерні товариства» були внесені зміни в статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало «Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Відповідач ОСОБА_3 порушив умови кредитного договору, у зв'язку із чим станом на 06 серпня 2015 року утворилася заборгованість із неповернутого кредиту та процентів за користування кредитом у розмірі 14 294,31 доларів США, а також пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у сумі 7 328 грн 74 коп. У травні 2015 року банк направив відповідачам письмові вимоги про дострокове повернення кредиту, які залишилися без відповідного реагування.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 308 269 грн 16 коп. заборгованості за кредитним договором від 17 вересня 2008 року № 0 та 7 328 грн 74 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 541,69 доларів США та 678 грн 69 коп. заборгованості за кредитним договором від 17 вересня 2008 року № 0, яка складається із: 356,29 доларів США - заборгованість за кредитом; 185,40 доларів США - заборгованість за процентами; 500 грн 98 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 177 грн 71 коп. - пеня за прострочення сплати процентів.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 13 752,62 доларів США та 6 650 грн 05 коп. заборгованості за кредитним договором від 17 вересня 2008 року № 0, яка складається із: 12 564,36 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 188,26 доларів США - заборгованість за процентами; 3 019 грн - пеня за прострочення сплати кредиту; 3 631 грн 05 коп. - пеня за прострочення сплати процентів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалене у справі рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції або направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Остапчука Д.О. від 01 лютого 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за вищевказаною касаційною скаргою.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2016 року № 307/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді Остапчука Д.О., у результаті чого 11 жовтня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ступак О.В.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином в установлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 17 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (нині - ПАТ «УкрСиббанк») та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 0, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 17 990 доларів США, що на той час було еквівалентно 87 271 грн 29 коп.

Відповідно до п. п. 12.8-12.10 кредитного договору терміни повернення кредиту встановлені в графіку погашення кредиту згідно з додатком № 1 до договору. Кінцевий термін остаточного повного погашення кредитної заборгованості - 14 вересня 2029 року. За користування кредитними коштами процентна ставка встановлюється у розмірі 15 % річних; строк сплати процентів із 01 по 10 (включно) число кожного місяця, наступного за тим, за який банком були нараховані такі проценти.

Згідно з п. 3.1 кредитного договору підписанням договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений і погоджується з Правилами, які є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.3.1 Правил за користування кредитними коштами процентна ставка встановлюється у розмірі, визначеному в договорі. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором. Нарахування процентної ставки у подвійному розмірі на прострочену суму основного боргу починається з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після несплати або неповної сплати платежу, встановленого у договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за встановленою ставкою у подвійному розмірі до моменту погашення такої заборгованості.

Відповідно до п. п. 3.1.2, 6.1.2 Правил у випадку порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань за кредитним договором строком більше ніж на 30 календарних днів банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Згідно з розділом 4 Правил за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

На забезпечення виконання позичальником взятих за кредитним договором зобов'язань 17 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 229445, згідно з яким остання зобов'язалася відповідати перед кредитором за зобов'язаннями боржника ОСОБА_3 Згідно з п. 1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Відповідно до п. 1.3 вищевказаного договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших санкцій, передбачених умовами основного договору.

У пункті 3.1 договору поруки зазначено, що договір поруки набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобов'язань боржника в рахунок виконання зобов'язань за основним договором в сумі та в межах якої поручитель відповідає перед кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яка настає раніше.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком станом на 06 серпня 2015 року становить 14 294,31 доларів США, із яких: 12 920,65 доларів США - кредитна заборгованість, у тому числі прострочена заборгованість за кредитом із жовтня 2014 року - 784,63 доларів США; 1 373,66 доларів США - заборгованість за процентами. Заборгованість зі сплати пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 06 серпня 2015 року складає 7 328 грн 74 коп., із яких: 3 519 грн 98 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 3 808 грн 76 коп. - пеня за прострочення сплати процентів.

15 травня 2015 року на адресу відповідачів ПАТ «УкрСиббанк» направило письмові вимоги про погашення простроченого зобов'язання за кредитним договором протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення, а у випадку неусунення порушень - на 32 день з дня отримання вимоги, у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення повідомлення, вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі та сплати нарахованих процентів.

Вказаний у вимозі порядок дострокового повернення суми кредиту передбачений п. 6.2 Правил, які є невід'ємною частиною кредитного договору.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, а тому на підставі ст. 1054 ЦК України з нього підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості у національній валюті - гривні, так як з наданих банком ліцензії та дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями неможливо визначити строк їх дії, тобто, чи були вони чинними на момент укладення кредитного договору. Відмовляючи в задоволенні позову до ОСОБА_4, суд вважав її поруку припиненою, оскільки позичальник ОСОБА_3 почав порушувати зобов'язання зі сплати платежів із жовтня 2014 року, а тому саме з цього часу у позивача виникло право вимоги про дострокове виконання зобов'язання, яким він скористався лише 19 серпня 2015 року, подавши указаний позов до суду, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Однак із зазначеними висновками обґрунтовано не погодився апеляційний суд, виходячи з наступного.

На підставі зазначених вище умов кредитного договору і Правил, а також норм матеріального права, апеляційний суд, установивши, що вищевказану письмову вимогу поручитель ОСОБА_4 отримала 19 травня 2015 року, а до суду з цим позовом банк звернувся 13 серпня 2015 року, обґрунтовано вважав, що після зміни строку повернення кредиту в повному обсязі банк звернувся з позовом до поручителя в межах шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд правильно виходив із того, що у разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Так, апеляційний суд правильно врахував, що відповідно до умов кредитного договору та графіка погашення кредиту щомісячний платіж на погашення процентів ОСОБА_3 повинен був вносити із 01 по 10 (включно) число кожного місяця, наступного за тим, за яким нараховано такі проценти, а щомісячний платіж на погашення кредиту - до 17 числа кожного місяця. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором зі сплати щомісячних платежів виникла з 17 жовтня 2014 року, а до суду з цим позовом банк звернувся 13 серпня 2015 року.

У зв'язку з цим апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що порука ОСОБА_4 припинилася в частині щомісячних зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором за період із 17 жовтня 2014 року по 17 лютого 2015 року, а тому заборгованість за кредитним договором за вказаний період у розмірі 541,69 доларів США, із яких: заборгованість за кредитом - 356,29 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитом - 185,40 доларів США, а також пеня в загальній сумі 678 грн 69 коп., із яких: 500 грн 98 коп. - за прострочення сплати кредиту; 177 грн 71 коп. - за прострочення сплати процентів, підлягає стягненню тільки з боржника ОСОБА_3 Заборгованість за кредитним договором у межах шестимісячного строку (до дати звернення з позовом до поручителя) та дострокова заборгованість за кредитом підлягає стягненню солідарно з боржника і поручителя відповідно до умов договору поруки, оскільки в цій частині порука ОСОБА_4 не припинилася.

Крім того, апеляційний суд обґрунтовано визнав помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті - доларах США.

Установлено, що відповідно до п. 1.2.1 кредитного договору сума кредиту складає 17 990 доларів США. Згідно з випискою за особовим рахунком 17 вересня 2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 17 990 доларів США, що станом на час видачі кредиту було еквівалентно 87 271 грн 29 коп.

На обґрунтування позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» надало суду копію банківської ліцензії, виданої Національним банком України у грудні 2001 року, та дозвіл, виданий Національним банком України у листопаді 2002 року, на право здійснювати банківські операції, які визначені ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Апеляційний суд обґрунтовано визнав помилковим висновок суду першої інстанції про те, що зазначені документи є недостатніми доказами, оскільки з їх змісту неможливо визначити строк їх дії, зазначивши, що відсутність у ліцензії та дозволі на здійснення операцій з валютними цінностями терміну дії вказує на те, що вони діють до їх відкликання або скасування, докази чого відсутні.

Крім того, правильним є також висновок апеляційного суду про порушення судом першої інстанції норм процесуального права у частині визначення і стягнення кредитної заборгованості в сумі, яка зазначена позивачем як ціна позову, із тих підстав, що банк не надав доказів стосовно курсу долара США на день ухвалення рішення, адже, як правильно вважав апеляційний суд, ця обставина є загальновідомою, розміщена на офіційному веб-сайті НБУ, а тому відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України не потребує доказування.

Таким чином, керуючись ст. ст. 192, 533, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, враховуючи, що саме вона надавалася за договором і позивач просив стягнути суму у валюті, крім того, підлягають стягненню і проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи щодо припинення поруки та стягнення заборгованості у валюті були предметом дослідження й оцінки апеляційним судом, який дійшов законних та обґрунтованих висновків із цих питань.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_4відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

Ю.Г.Іваненко

А.В.Маляренко

О.В.Ступак