Справа № 462/8625/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.06.2008 року і від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 18.12.2015 року звернулася з позовом в суд про розірвання шлюбу між нею і відповідачем та стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки в розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення донькою повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя у них не склалося через сварки, чоловік змінив своє ставлення до неї та сім'ї в цілому, вони перестали розуміти один одного, вихованням доньки не займався, внаслідок чого вони з серпня 2015 року живуть окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Зазначила, що їхня сім'я остаточно розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. При цьому, зазначила, що відповідач останні чотири місяці до подання позову кошти на утримання доньки не надає, хоча працює і може сплачувати аліменти у вказаному розмірі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, доповнила, що її довіритель не проживає з відповідачем з 27.08.2015 року, донька проживає з позивачем, потребує вчасного і систематичного отримання коштів на її утримання, чого відповідач не забезпечує, між сторонами не досягнуто згоди щодо добровільної сплати аліментів. Просить позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу не заперечив, а позов в частині стягнення аліментів визнав частково, зазначивши, що офіційно працевлаштований, інших утриманців не має, в нього задовільний стан здоров'я, тому спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) та що він ніколи не ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, не відмовлявся і не відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Просить позов в частині розірвання шлюбу задовольнити, а в частині стягнення аліментів - задовольнити частково, стягувати з нього 1/4 частку від його заробітку (доходу).

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 18.06.2008 року у Залізничному відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №101 (а.с.3), і від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Також встановлено, що сторони з 27.08.2015 року проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства і не підтримують сімейних відносин, ОСОБА_3 має іншого мужчину, до якого переїхала проживати.

З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає.

Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї ОСОБА_3 неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ч.1 і ч.2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як вбачається із роз'яснень, даних в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК.

Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітня донька сторін: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю у с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, а батько дітей - ОСОБА_2 з серпня 2015 року проживає окремо від сім'ї.

Також встановлено, що відповідач не несе витрат на утримання доньки, хоча працює комірником у ФОП ОСОБА_5 та, згідно довідки про доходи вих.№1/02 від 12.02.2016 року за період з серпня 2015 року по січень 2016 року сума доходу становить 8300 грн., інших утриманців не має, має задовільний стан здоров'я, тому може надавати кошти на утримання неповнолітньої доньки своєчасно і систематично.

Виходячи з наведеного, керуючись принципом розумності і справедливості, та враховуючи, що утримувати дітей зобов'язані обоє батьків, то з відповідача слід стягувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття доньки, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам неповнолітньої, а також матеріальному становищу сторін у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому із ОСОБА_2 слід стягнути 487,20 грн. судового збору в дохід держави, від сплати якого при подачі позовної заяви позивач була звільнена, та 487,20 грн. на користь позивача, сплаченого нею при поданні позову (а.с.12).

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 18 червня 2008 року у Залізничному відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №101.

Стягувати із ОСОБА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, працюючого комірником у ФОП ОСОБА_5 та зареєстрованого АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.12.2015 року до її повноліття.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 487,20 грн. судового збору в дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 487,20 грн. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.