н/п 2/490/1872/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Чулуп О.С.

при секретарі - Гречко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про розподіл майна подружжя та зустрічний позов

ОСОБА_2

до

ОСОБА_1

про визнання права

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя та виділення у власність позивачу ? частини квартири №22 в буд.№100-а на вул.Чкалова в м.Миколаїв. Позивач вказує, що в період з 12.08.2000р. по 18.10.2013р. перебувала з відповідачем у шлюбі, та в цей час було придбано спірну квартиру, яку позивач вважає спільною сумісною власністю сторін, та просить виділити їй та визнати за нею право власності на половину спірної квартири. Окрім цього, позивач вказала, що до спірної квартири в період шлюбу було здійснено прибудову, в яку сторони як подружжя вкладало спільні кошти, а тому позивач вважає, що має право на половину спірної квартири. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 вимоги за позовом ОСОБА_1 не визнав та подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про виключення майна із спільної сумісної власності та визнання за ним право особистої власності на спірну квартиру. Відповідач ОСОБА_2 вказав, що спірна квартира була придбана хоча і в період шлюбу з позивачем, проте не за спільні кошти подружжя, а за кошти, що належали особисто відповідачу ОСОБА_2, оскільки придбана за кошти від продажу належної відповідачу квартири, що була йому подарована батьком. Тому відповідач вважає, що спірна квартира є його особистою власністю. Відповідач просив його позов задоволити, у задоволенні первісного позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають, зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку(доходу).

Відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування а також майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Судом встановлено, що згідно рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 18.10.2013р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - сторони уклали шлюб 12 серпня 2000р. Даний шлюб було розірвано рішенням суду, яке набрало законної сили 29.11.2013р.

Судом досліджено договір дарування від 24.10.2002р. згідно якого ОСОБА_3В подарував ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, що складається із двох кімнат, загальною площею 43,8кв.м., житлова площа 35,2 кв.м. Договір зареєстрований в Миколаївському міжміському БТІ від 12.12.2002р.

Судом досліджено договір купівлі продажу квартири від 26.06.2006р. згідно якого ОСОБА_2 продав, а ПП"Інвестстрой" купило двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 43,8кв.м., житлова площа 35,2 кв.м.

Судом досліджено договір купівлі продажу від 26.06.2006 року, згідно якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5О продали ОСОБА_2 двохкімнатну квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 39,5кв.м., житлова площа 24,9кв.м.

Судом досліджено довідку приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу №56/01-16 від 22.04.2015р. згідно якої 26.06.2006р. за №1504 ОСОБА_2 було укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, де ОСОБА_2 виступав продавцем вище зазначеного майна.Договір було зареєстровано в Державному реєстрі правочинів 26.06.2006р. о 16год 27хв. Того ж дня 26.06.2006р. за р.№1507 ОСОБА_2 було укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_3, де ОСОБА_2 виступав покупцем вище зазначеного майна. Договір було зареєстровано в Державному реєстрі правочинів 26.06.2006р. о 17год 16хв.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила суду, що сторони спільно проживали в квартирі на вул.Пушкінській в м.Миколаїв, яку подарували відповідачу його батьки. Цю квартиру продали, тому що рядом будував будинок банк. Квартиру на вул.Пушкінській продали в 2006р. за 30тис. доларів США, а спірну купили за 28 тис. доларів США. Хто і кому передавав кошти при оформленні договору купівлі продажу квартир позивач не знає, оскільки в приміщенні нотаріальної контори під час укладання договорів вона не була присутня. Квартира на вул.Пушкінській продавалася в один день із покупкою спірної квартири. Вона знає, що в покупку спірної квартири були вкладені кошти, від продажу квартири на вул.Пушкінській в м.Миколаїв. Решта коштів вони витратили на ремонт квартири.В даний час в спірній квартирі проживає відповідач із їх спільною дитиною. В позивача є своя квартира в м.Миколаїв, яку їй подарували її батьки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_1 пояснила, що будівництвом прибудови до квартири №22 в буд.№100-А на вул.Чкаловій в м.Миколаєві займалася вона з чоловіком. Вони отримували всі дозволи, давали кошти на будову. Проте у зв?язку із смертю чоловіка оформити належно прибудову не встигли.

Судом досліджено лист Миколаївського міжміського БТІ №1668 від 05.08.2015 року згідно якого нежитлові прибудови за адресою квартира АДРЕСА_3 в експлуатацію не введені.

Отже, судом встановлено, що продаж подарованої відповідачу квартири та купівля спірної відбулися в один і той же день в період часу протягом однієї години, тому суд прийшов до висновку, що спірна квартира придбана за особисті кошти відповідача ОСОБА_2 Позивачем не надано суду доказів, і судом не здобуто таких, які б вказували, що сторони вкладали в купівлю спірної квартири спільні кошти подружжя. Ці обставини, зокрема, те що спірна квартира придбана за кошти, отримані від продажу подарованої відповідачу квартири, визнала в судовому засіданні і позивач ОСОБА_1 Таким чином, суд приходить до висновку, що спірна квартира придбана за кошти від продажу майна, що було особистою власністю відповідача ОСОБА_2, зокрема квартири АДРЕСА_4, так як подарована відповідачу батьком, а тому є особистою приватною власністю чоловіка, тобто відповідача.

Суд не може прийняти до уваги доводи позивача щодо поділу між сторонами як подружжям прибудови до спірної квартири, оскільки судом встановлено, що дана прибудова не прийнята в експлуатацію, а отже право власності на неї як на об?єкт нерухомості не виникло, оскільки таке виникає після прийняття такого об?єкта в експлуатацію та його подальшої державної реєстрації.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, зустрічний позов - задоволити.

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, виділення та визнання за ОСОБА_1 1/2 частини квартири АДРЕСА_5 - відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_5.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя