АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

03 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Качана В.Я., Рейнарт І.М.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» - СтепанчукаОлега Савича на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києві від 20 листопада 2015 року,

встановила:

23.10.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») звернулося до суду з заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Українська спілка правників» від 20 жовтня 2015 року у справі №55/15 про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 суми боргу за кредитним договором №810643680 від 25 листопада 2014 року у розмірі 95 726 грн. 15 коп.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ФК «ЦФР», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову ухвалу про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував п.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди», Закон України «Про захист прав споживачів», ст. 389-5, 360-7 ЦПК України та не надав оцінку тому, що справа ВСУ №6-856 цс15 є справою з іншим предметом, в якій суд не розглядав доводів заявника про визначення предмету спору щодо захисту прав споживачів відповідно до ст.16 ЦК України або за іншими правилами.

Вважає, що правовий висновок Верховного Суду України у справі №6-856 цс15 не є обов'язковим для даної справи, оскільки зроблений у справі про скасування рішення третейського суду.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 листопада 2014 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №810643680, відповідно до умов якого останньому було надано кредит на загальну суму 78 000 грн. зі сплатою 0,01% річних строком на 48 місяців.

Пунктом 9 кредитного договору передбачено, що всі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з цього договору або у зв'язку з ним, (у тому числі такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або визнання недійсним), крім спорів щодо захисту прав споживачів, підлягають вирішенню в Постійно діючому Третейському суді при Асоціації «Українська спілка правників» у відповідності з його регламентом.

На забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, 15 листопада 2014 р. між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №810643680-П.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Українська спілка правників» від 20 жовтня 2015 року позов ТОВ «ФК «ЦФР» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «ЦФР» суму боргу за кредитним договором № 810643680 від 25 листопада 2014 року у загальному розмірі 95726,15 грн. та витрати по оплаті третейського збору у розмірі 1257,35 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року в задоволенні заяви ТОВ «ФК «ЦФР» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду відмовлено з тих підстав, що справа, у якій прийнято рішення, не була підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Отже, на час укладання кредитного договору та на час розгляду справи Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 вересня 2015 року у справі №6-856цс15, оскільки заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором не була підвідомча третейському суду, що є підставою для відмови у видачі виконавчого листа згідно п.2 ч.1 ст. 389-10 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що третейський суд розглядав спір про захист прав банку, а не спір щодо захисту прав споживача є необґрунтованими.

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин за участю інших суб'єктів здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив ухвалу, що відповідає вимогам закону.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргупредставника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»- Степанчука Олега Савича відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

Справа №22-ц/796/4224/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Калініченко Л.С.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.