УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Закропивного О.В., Журавель В.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Техноніколь- Славутич», ОСОБА_6, про визнання іпотечного договору припиненим за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 4 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами, що були укладені між ним, ОСОБА_6 та публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), 12 травня 2006 року між ним, ОСОБА_6 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого іпотекодавці передали банку в іпотеку належне їм нерухомо майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

30 серпня 2012 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - державний виконавець) було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису від 28 грудня 2009 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О. М., про звернення стягнення на майно - нежитлову будівлю, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 12 травня 2006 року.

Предмет іпотеки не був реалізований з прилюдних торгів, які були призначені на 17 квітня 2009 року, 18 травня 2009 року, 15 березня 2012 року у зв'язку з відсутністю будь-яких заявок покупців. Державним виконавцем запропоновано ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вирішити питання про залишення за собою нереалізоване майно за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію, а саме - 11 116 573 грн, що станом на 6 липня 2012 року еквівалентно 1 389 572 дол. США. Вказана сума повністю б покривала суму боргу позивача. 15 серпня 2012 року державним виконавцем було повернуто іпотекодержателю виконавчий лист на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що ПАТ «Райффайзенн Банк Аваль» відмовився залишити за собою майно боржника.

Постановою державного виконавця від 30 серпня 2012 року було відкрито нове виконавче провадження на підставі виконавчого напису від 28 грудня 2009 року про звернення стягнення на предмет іпотеки. Постановами державного виконавця від 15 і 16 листопада 2012 року було накладено арешт на нежитловий будинок та надвірні споруди, що розташований по АДРЕСА_1, здійснено його опис та передано за актом на відповідальне зберігання ОСОБА_4

Позивач зазначав, що договір іпотеки укладений із порушенням ст. 6 Закону України «Про іпотеку», оскільки земельна ділянка, на якій розташовано передане в іпотеку нерухоме майно, не була продана позивачам разом із будівлею, не була надана у користування іпотекодавцю власником земельної ділянки Міністерством оборони України та Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом, за яким закріплена ця ділянка.

З урахуванням зазначеного позивач просив визнати іпотечний договір від 12 травня 2006 року та договір про внесення доповнень та змін № 1 від 30 серпня 2007 року до іпотечного договору припиненими.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 4 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що іпотека була припинена на підставі п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» у зв'язку з реалізацією предмета іпотеки на електронних торгах 18 лютого 2015 року, а тому відсутні підстави для визнання іпотечного договору та договору про внесення доповнень та змін №1 до іпотечного договору припиненими.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 4 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

О.В.Закропивний

В.І.Журавель