У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2016 Справа №607/1505/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Братасюк В.М., розглянувши заяву невідомого лікаря психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічно психоневрологічної лікарні про примусову госпіталізацію невідомої особи до Тернопільської обласної комунальної клінічно психоневрологічної лікарні для обстеження та лікування ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник, лікар психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічно психоневрологічної лікарні, не зазначивши власного прізвища, імені та по батькові, звернувся 16.02.2016 до Тернопільської обласної комунальної клінічно психоневрологічної лікарні про госпіталізацію про примусову госпіталізацію невідомої особи до Тернопільської обласної комунальної клінічно психоневрологічної лікарні для обстеження та лікування .

Частина перша ст. 119 ЦПК України, передбачає обовязок заявника зазначати власне імя (найменування).

В свою чергу, згідно частини четвертої ст. 119 ЦПК України, заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї, в силу ст.. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

У 2006 році ВРУ прийнято Закон «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», ст..17 якого передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ, як джерела права.

Стаття 8 Конвенції передбачає право людини на повагу до приватного життя та умови, за яких втручання в приватне життя є виправданим, серед яких, зокрема: законна підстава, законна ціль (мета), та додаткова умова, за якою втручання має бути «необхідним в демократичному суспільстві». Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і зокрема, є пропорційним до поставленої законно мети. (справа «Кутцнер проти Німеччини», п.60, та рішення ввід 18.12.2008 року «Савіни проти України»).

Поняття «приватне життя» у практиці ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, в т.ч. здоровя людини, медичне втручання, («Гласс проти Сполученого Королівства» від 09.03.2004 року), вільне розпорядження своїм тілом («Крістіна Гудвін проти Сполученого Королівства» від 11.07.2006 року).

Стаття 28 Цивільного Кодексу України передбачає визначення імені «імя фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.».

Відтак суд наголошує, що в порушення ст. 119 ЦПК України, та 28 ЦК України, заявником, лікарем психіатром Тернопільської обласної комунальної клінічно психоневрологічної лікарні, не зазначено власного імені (найменування), та імені особи, стосовно якої зроблена заява 16.02.2016 року, що не дозволяє ідентифікувати на заявника, ні особу, щодо якої зроблене звернення про госпіталізацію.

Окрім того, в порушення частини першої ст. 279 ЦПК України, заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, подано не представником психіатричного закладу, як того вимагає припис процесуального закону, а за підписом лікаря психіатра без зазначення його імені.

Окремо, в порушення вимог частини першої ст. 280 ЦПК України щодо змісту заяви, в тексті, хоча зазначено як підставу позову «поведінку невідомої особи», однак не конкретизовано в чому саме має прояв поведінка особи, що зумовлює необхідність звернення лікаря психіатра до суду з метою порушення права людини на приватне життя шляхом примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу.

А тому, в силу вимог ч. 1 ст. 121 ЦПК України, дана заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст. 119, 120 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву невідомого лікаря психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічно психоневрологічної лікарні про примусову госпіталізацію невідомої особи до Тернопільської обласної комунальної клінічно психоневрологічної лікарні для обстеження та лікування залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, що не може перевищувати пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У випадку невиконання зазначених в ухвалі вимог до встановленого терміну, заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Суддя Тернопільського

міськрайонного суду ОСОБА_1