УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоКолодійчука В.М.,
суддів: Висоцької В.С., Умнової О.В.,Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_6 про поновлення строку для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_7 до закритого акціонерного товариства «ІРОКС», треті особи: ОСОБА_8, обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро Технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання права власності на житлове приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2009 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до закритого акціонерного товариства «ІРОКС» (далі - ЗАТ «ІРОКС»), треті особи: ОСОБА_8, обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро Технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання права власності на житлове приміщення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено у повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на житлове приміщення - двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 19 липня 2010 року відхилено першу апеляційну скаргу ОСОБА_6, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року залишено без змін. Апеляційний суд дійшов висновків, що права та інтереси ОСОБА_6, який не брав участі у розгляді справи, оскаржуваним ним судовим рішенням районного суду не порушено.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 29 червня 2011 року повторна апеляційна скарга ОСОБА_6 від 24 травня 2011 року на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року повернута заявникові. Апеляційний суд дійшов висновків, що вимоги ОСОБА_6 уже були розглянуті по суті апеляційним судом (ухвала від 19 липня 2010 року) і повторний розгляд аналогічних вимог апеляційної скарги неможливий.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2014 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження по третій апеляційній скарзі ОСОБА_6 від 17 березня 2014 року на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року (а. с. 2 справа № 1384/09), яка залишена без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 вересня 2014 року (а. с. 84, 92 справа № 2-1384/09, т. 2). Апеляційний суд послався на норми п. 3 ч. 4 ст. 297 ЦПК України, як підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі, з посиланням на попередні ухвали апеляційного суду наведені вище.

26 вересня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року у зв'язку з нововиявленими обставинами. Також ОСОБА_6 просив суд поновити йому строк для подачі вказаної заяви.

Свої вимоги ОСОБА_6 обґрунтував тим, що при ухваленні вказаного вище рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року не було враховано усіх обставин справи, зокрема того, що власником квартири, яка була предметом спору та яку визнано власністю ОСОБА_7 насправді належить на законних підставах ОСОБА_6 Крім того, в основу рішення суду першої інстанції, про перегляд якого подано заяву ОСОБА_6, було покладено додаток від 21 листопада 2007 року до договору № 15 від 08 грудня 2005 року, укладеного між ОСОБА_7 та приватним акціонерним товариством «ІРОКС», згідно якого змінено АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 з моменту внесення таких змін. Такий додаток рішенням апеляційного суду Львівської області від 06 грудня 2013 року (у іншій справі за позовом ОСОБА_6) визнано недійсним і заявник вважає цю обставину нововиявленою та такою, що свідчить про незаконність оспорюваного ним рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2014 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_6 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Наступною ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2014 року в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про поновлення йому строку для подання заяви про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року у зв'язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

Оскаржуваною в касаційному порядку ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2015 рокуухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2014 року скасовано.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_6 про поновлення строку для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_7 до закритого акціонерного товариства «ІРОКС», треті особи: ОСОБА_8, обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро Технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання права власності на житлове приміщення - закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2015 року в частині закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_6 про поновлення строку для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року і вирішити питання по суті, а саме змінити рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року шляхом відмови в позові ОСОБА_7 про визнання за нею права власності на спірну квартиру.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Відмовляючи ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про поновлення строку на подачу заяви про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів на підтвердження того, що протягом одного місяця з моменту виявлення обставин, на які він посилався, як на підставу перегляду рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами, він не зміг реалізувати свого процесуального права на звернення до суду із такою заявою.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у даній справі, апеляційний суд виходив з того, що предметом перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами на підставі п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України в даному випадку є рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року, яке набрало законної сили за наслідками апеляційного розгляду 19 липня 2010 року.

Заява про перегляд вказаного рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами була підписана та подана в суд заявником ОСОБА_6 26 вересня 2014 року.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України (в редакції чинній на час подання заяви) заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі, якщо така заява подана до суду після закінчення цього строку, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причин пропуску цього строку.

Оскільки заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, а саме у зв'язку з набранням судовим рішенням (про перегляд якого подано заяву) законної сили(19 липня 2010 року), в даному випадку подана пізніше ніж через 3 роки (26 вересня 2014 року), то апеляційний суд дійшов висновків про безпідставність розгляду судом першої інстанції питання щодо поновлення ОСОБА_6 строку для подання заяви про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Саме з цих підстав апеляційним судом і закрито провадження у справі з посиланням на абзац 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України (пропущено присічний трирічний термін).

З такими висновками судів погодитися не можна.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Положення пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і таким чином закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень.

Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень ст. ст. 3, 15 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів, у тому числі в апеляційному та касаційному порядку.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 11 постанови від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснив, що відповідно до частини першої статті 362 ЦПК заява про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами може бути подана сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтею 37 ЦПК таку заяву може подати правонаступник особи, яка брала участь у справі, незалежно від виду провадження, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Особа, яка не була залучена до участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи чи обов'язки, не має права на подання заяви про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами; суд ухвалою відмовляє у прийнятті такої заяви. У цьому разі особа має право звернутися до суду з апеляційною або касаційною скаргою із заявленням клопотання про поновлення строку на оскарження.

ОСОБА_6 не був залучений до участі у справі, за результатами розгляду якої ухвалено оспорюване ним судове рішення, однак вважає, що судом вирішено питання про його права. За таких обстави, він не має права на подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, однак він наділений правом звернутися до суду з апеляційною скаргою на це судове рішення і мотивувати її обставинами, які він вважає нововиявленими, а апеляційний суд зобов'язаний вирішити питання щодо поновлення процесуального строку та розглянути апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, перевірити характер правовідносин між сторонами у справі з урахуванням обставин, які заявник вважає нововиявленими.

З урахуванням вимог ч. 3 ст. 335 ЦПК України, не може бути залишена в силі ухвала суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції безпідставно не відмовив у прийнятті заяви ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, як особи що не наділена правом на її подачу, а вирішив питання щодо строків її подання. Також, не може бути залишена в силі і ухвала апеляційного суду, оскільки апеляційний суд не виправив недоліків, допущених судом першої інстанції.

У зв'язку з наведеним, постановлені у справі ухвали судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 342 ЦПК України, з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2015 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.М. Колодійчук
Судді:В.С. Висоцька О.В. Кафідова О.В. Умнова І.М. Фаловська