НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/3825/15
№ 2/183/202/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Мельника О.М.,

за участю секретаря судового засідання Білокурової А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на земельну ділянку площею 0,1091 га, кадастровий номер НОМЕР_2, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована по АДРЕСА_1 (надалі - земельна ділянка).

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2, який за життя 25.11.2009 року склав заповіт, за яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось заповів ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, у тому числі на земельну ділянку, яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_3, виданий Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровською області 14 серпня 2000 року на ім'я ОСОБА_3.

Позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що в наданих до нотаріальної контори документах, а саме свідоцтві про смерть та державному акті на право приватної власності на спадкову земельну ділянку, наявні відмінності по батькові спадкодавця і власника земельної ділянки.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.11.2013 року, встановлено факт, що має юридичне значення, а саме: що Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 0,2432 га, кадастровий номер № НОМЕР_4, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану по АДРЕСА_1, виданий Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області 14 серпня 2000 року на ім я ОСОБА_3, був виданий ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2.

Для оформлення вищезазначеної спадщини позивачу до нотаріальної контори потрібно подати правовстановлюючі документи на спадкове майно, однак вищевказаний держаний акт на право приватної власності на землю втрачений. Отримати дублікат на вказану земельну ділянку на ім'я померлого неможливо.

За таких обставин та у зв'язку із неможливістю оформити своє право на спадщину у позасудовому порядку позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача - Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та представник третьої особи - Новомосковької районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, в яких просять розглянути справу без участі їх представників.

У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 (а.с.9, 28 звор.). За життя ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений 25.11.2009 року секретарем Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 за реєстровим №62, яким все своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с.10, 33 звор.).

З матеріалів справи суд вбачає, що за життя ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_3, виданого Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровською області 14.08.2000 року, належала земельна ділянка площею 0,2432 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - НОМЕР_4, яка розташована по АДРЕСА_1 (а.с.37,40,41).

Після смерті ОСОБА_2 позивач у встановлений строк звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса (а.с.30). Постановою від 07.05.2012 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що в наданих до нотаріальної контори документах - свідоцтві про смерть спадкодавця та свідоцтві про право власності на вказаний будинок наявні відмінності по батькові спадкодавця і власника будинку (а.с.35). Згодом, 22.06.2015 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок та інше майно померлого (а.с.39).

Однак листом від 22.05.2015 року державний нотаріус Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку, оскільки в наданих до нотаріальної контори документах - свідоцтві про смерть спадкодавця та державному акті на право приватної власності на спадкову земельну ділянку наявні відмінності по батькові спадкодавця і власника земельної ділянки, які виправлені та застережені підписом посадової особи і печаткою установи, відмінними від підпису посадової особи та печатки установи, яка видала документ (а.с.7,38).

З листа Управління Держземагентства у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 24.07.2015 року, суд вбачає, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5 від 14 серпня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_6 (а.с.40).

Однак, з матеріалів справи, суд також вбачає, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.11.2013 року встановлено факт, що має юридичне значення, а саме: що Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 0,2432 га, кадастровий номер № НОМЕР_4, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану по АДРЕСА_1, виданий Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області 14 серпня 2000 року на ім'я ОСОБА_3, був виданий ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8,47).

При цьому, судом встановлено, що 16.11.2005 року за реєстровим №2-4268 державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області було посвідчено договір купівлі-продажу частини вказаної земельної ділянки площею 0,1341 га (а.с.37 звор., 41). Отже площа земельної ділянки, що залишилася у власності ОСОБА_2 на момент його смерті, складає 0,1091 га, та вона обліковується за іншим кадастровим номером - НОМЕР_2 (а.с.11-14,40).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України та ст. 131 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У зв'язку з вищевикладеним, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що за життя ОСОБА_2, на підставі державного акту належала спірна земельна ділянка, і відсутність у позивача його оригіналу чи дублікату, на думку суду, не може бути підставою для позбавлення спадкоємців ОСОБА_2 права на отримання спадщини після його смерті, оскільки це не відповідає принципам розумності та справедливості, а також положенням ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950 року).

Судом також враховано, що інформації про інших спадкоємців, які крім позивача прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2, матеріали справи не містять. Тому суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 57-60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 1217, 1218, 1225, 1268 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) право власності на земельну ділянку площею 0,1091 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - НОМЕР_2, яка розташована по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Мельник