У х в а л а

23 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, треті особи: Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович, про визнання права власності в порядку спадкування, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна із чужого незаконного володіння, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович, про визнання покупця добросовісним набувачем, зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа - Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и л а :

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 28 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив: визнав за ОСОБА_5 у порядку спадкування за законом після померлої 31 травня 2013 року ОСОБА_8 право власності на квартиру АДРЕСА_1; визнав недійсним договір купівлі-продажу зазначеної квартири, укладений 19 листопада 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним М.М., зареєстрований за номером 64; витребував у добросовісного набувача ОСОБА_4 спірну квартиру та передав зазначений об'єкт нерухомості у володіння ОСОБА_5; стягнув солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2 тис. 278 грн судового збору.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 суд задовольнив частково: визнав ОСОБА_4 добросовісним набувачем спірної квартири. У задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог відмовив. Стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 243 грн 60 коп. судового збору.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 відмовив.

Апеляційний суд Дніпропетровської області рішенням від 21 травня 2015 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року в частині визнання ОСОБА_4 добросовісним набувачем спірної квартири скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні зазначених позовних вимог відмовив.

У решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 12 листопада 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року у не скасованій при перегляді апеляційним судом частині та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року залишила без змін.

12 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На обґрунтування підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року та ухвалу Верховного Суду України від 7 жовтня 2008 року, в яких, на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказану норму матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 12 листопада 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, залишивши без змін судові рішення, погодився з висновками судів про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про визнання за нею права власності на квартиру в порядку спадкування за законом з огляду на те, що позивачка в установленому законом порядку прийняла спадщину після померлого спадкодавця.

Крім того, касаційний суд погодився і з висновками судів про задоволення позовних вимог щодо визнання договору купівлі-продажу спірної квартири недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки продавець не виконав обов'язку щодо попередження покупця про те, що квартира є спадковим майном, на яке претендують інші особи, а тому власник має право витребувати в добросовісного набувача майно, яке вибуло з володіння власника поза його волею.

Касаційний суд також погодився з висновком суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 щодо визнання її добросовісним набувачем, оскільки заперечення проти позову про витребування майна з володіння добросовісного набувача не вимагає пред'явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем і, крім того, не є належним способом судового захисту.

При цьому касаційний суд погодився також з висновками судів про відсутність правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 щодо усунення ОСОБА_5 від спадкування з огляду на те, що позивачка не довела тієї обставини, що ОСОБА_5 ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, і що спадкодавець потребувала допомоги.

Разом з тим у судових рішеннях судів касаційної інстанції, наданих заявницею для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року касаційний суд, направивши справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, указав на передчасність застосування судом при вирішення спору положень статті 392 ЦК України та необхідність перевірити підстави набуття добросовісним набувачем права власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, оскільки право власності на одну й ту ж квартиру не може бути встановлено з різних підстав за різними особами;

- в ухвалі Верховного Суду України від 7 жовтня 2008 року касаційний суд, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про наявність правових підстав для визнання позивача (за зустрічним позовом), який став переможцем на аукціоні з продажу нежитлового приміщення, добросовісним набувачем та відсутність правових підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу; при цьому будь-яких правових висновків щодо застосування до спірних правовідносин положень статті 388 ЦК України ця ухвала суду касаційної інстанції не містить.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, треті особи: Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович, про визнання права власності в порядку спадкування, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна із чужого незаконного володіння, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович, про визнання покупця добросовісним набувачем, зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа - Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема