Справа №592/8322/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/302/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Семеній Л. І. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 грудня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа : ОСОБА_5 державна нотаріальна контора Сумської області про визнання права власності в порядку спадкування на частку в нерухомому майні,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2014 року позивачка ОСОБА_4 звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми і свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 листопада 2007 року помер її батько - ОСОБА_6 і відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно : земельну ділянку загальною площею 644 кв.м., надану для будівництва жилого будинку, а також домоволодіння (літера А-І - жилий будинок, площею 74,7 кв.м. ; літера Б - сарай ; літера б сіни ; літера 3 гараж ; літера И сарай ; літера К уборна ; літера Л душ ; літера І трубчатий колодязь ; огорожа № 1-4 - ), що розташовані у м. Суми, провулок Електронний, 6.

17 березня 2008 року позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак оформити право власності на спадкове майно не може, оскільки 12 травня 2008 року її брат - відповідач у справі, який одночасно є і спадкоємцем вищезазначеного майна, подав до суду заяву про забезпечення поданого ним позову про визнання права власності на нерухоме майно шляхом заборони нотконторі вчиняти дії, спрямовані на видачу свідоцтв про право на спадщину.

27 жовтня 2008 року Ковпаківський районний суд міста Суми ухвалив рішення, яке було залишено без змін 18 грудня 2008 року колегією суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області, про визнання за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину домоволодіння у м. Суми, провулок Електронни, 6 у порядку спадкування після смерті 13.01.1994 р. їх матері - ОСОБА_7. Отже, на момент смерті спадкодавця ОСОБА_6 його частка у домоволодінні становила 75% або 3/4 часток, а частка відповідача ОСОБА_3 складала 25 % або 1/4.

Відповідач ОСОБА_3 не ставив питання щодо визнання за ним права власності на відповідну частину земельної ділянки під домоволодінням, відтак, на момент смерті ОСОБА_8, на думку позивачки, йому належало 100 відсотків земельної ділянки. Відповідач утримує оригінали усіх правовстановлюючих документів на спадщину : домоволодіння та земельну ділянку, відмовляється їх надати, чим фактично унеможливив оформлення права на спадщину.

Враховуючи зазначене, позивачка просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 3/8 частки домоволодіння, розташованого в місті Суми, провулок Електронни, 6 та на 1/2 частку земельної ділянки.

Рішенням Ковпаківського районного суд м. Суми від 10 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_4 задоволено, визнано право власності за нею на 3/8 частки домоволодіння, розташованого в м. Суми, пров. Електронний, буд. 6 ( літера А-1 житловий будинок, площею 74,7 кв.м. , літера Б - сарай, літера б сіни, літера 3 гараж, літера И сарай, літера К уборна, літера Л душ, літера І трубчатий колодязь, №1-4 огорожа ) в порядку спадкування за законом після смерті 19 листопада 2007 року її батька ОСОБА_6

Визнано право власності за ОСОБА_4 на 1/2 частку земельної ділянки, загальною площею 644 кв.м., що розташована в м. Суми, пров. Електронний, буд. 6 в порядку спадкування за законом після смерті 19 листопада 2007 року її батька ОСОБА_6 Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 лютого 2016 року, в п.п. 2 і 3 резолютивної частини вказаного рішення суду виправлено описки та помилки зазначено, що необхідно читати :

« Визнати право власності за ОСОБА_4 на 3/8 частки домоволодіння, розташованого в м. Суми, пров. Електронний, буд. 6 ( літра А-1 житловий будинок, площею 74,7 кв.м. , літера Б - кухня, літера б сіни, літера 3 гараж з ямою, літера И сарай, літера К вбиральня, літера Л душ, №1-4 огорожа ) в порядку спадкування за законом після смерті 19 листопада 2007 року її батька ОСОБА_6

Визнати право власності за ОСОБА_4 на 1/2 частку земельної ділянки, загальною площею 0,0636 га, що розташована в м. Суми, пров. Електронний, буд. 6 в порядку спадкування за законом після смерті 19 листопада 2007 року її батька ОСОБА_6 »

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, упередженість головуючого у справі, просить рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на частину земельної ділянки змінити, зменшивши присуджену частку з ? до 3/8 частин земельної ділянки, площею 0,0636 га, що розташована за адресою : м. Суми, пров. Електронний. Зазначає, що батьку сторін на час смерті належало право власності не на 100% земельної ділянки, а 75% або 3/4 часток, решта земельної ділянки ( 25% або ? ) належала відповідачу ОСОБА_3, який прийняв спадщину після смерті матері, проте свої права на земельну ділянку ще на оформлював.

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується.

Заслухавши пояснення апелянта та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивачки, яка проти задоволення скарги заперечує, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення місцевого суду відповідає не у повному обсязі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, що складається з 3/4 частин домоволодіння, а також приватизованої земельної ділянки пл. 0,0636 га., розташованих по пров. Електронний, 6 у м. Суми. Спадкоємцями є діти спадкодавця - сторони, яким в порядку спадкування переходить у домоволодінні - по 3/8 частини та у земельній ділянці по 1/2 частині кожному.

Проте з таким висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю не може погодитись з наступних підстав.

Як встановлено колегією суддів та як вбачається із матеріалів справи, батьку сторін ОСОБА_6 на підставі договору про право забудови №390 від 18 липня 1957 року та акту про закінчення будівництва від 04 грудня 1991 року на праві приватної власності, частка 1/1, належало домоволодіння за адресою : м. Суми, пров. Електронний, буд. 6, що підтверджується витягом з реєстру права власності на нерухоме майно ( а.с. 6 ).

Зазначене майно є спільно нажитим майном подружжя - батьків сторін та належало кожному з них у розмірі по 1/2 частини.

13 січня 1994 року померла мати позивача ОСОБА_7, спадкоємцями якої є відповідач та його батько, по 1/2 частині кожний.

Згідно з рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 жовтня 2008 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області від 18 грудня 2008 року, за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/4 частину домоволодіння №6 по пров. Електронному у м. Суми в порядку спадкування після матері ОСОБА_7.

ОСОБА_6 на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ОСОБА_7 народних депутатів від 16 грудня 1993 року №723 «Про передачу в приватну власність земель» отримав у власність земельну ділянку за адресою: м.Суми, пров. Електронний, буд 6, площею 0,06 га.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Перехідних положень ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів про право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

У 2006 році ОСОБА_6 замовив у ДП «Сумигеодезкартографія» технічну документацію із землеустрою для складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку за адресою : м. Суми, пров. Електронний, буд. 6 та, в подальшому, отримав технічну документацію, що була розроблена на підставі заяви ОСОБА_6 та рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ОСОБА_7 народних депутатів від 16 грудня 1993 року №723.

Рішенням ОСОБА_5 міської ради №487-МР від 04 квітня 2007 року «Про затвердження меж і розмірів земельних ділянок, які належать громадянам на правах власності та внесення змін до рішень ОСОБА_5 міської ради» ОСОБА_6 уточнено площу земельної ділянки за адресою : м. Суми, пров. Електронний, буд. 6 з 0,0600 га до 0,0636 га.

Після цього, ОСОБА_6 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №146716 за вказаною адресою.

На момент видачі державного акту єдиним власником земельної ділянки був ОСОБА_6, відповідач не мав правовстановлюючих документів на підтвердження його права власності на земельну ділянку після смерті матері. Це питання не було предметом розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування. Проте, відповідно до положень ст.ст. 1216, 1233 та 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття відповідачем спадщини частки у земельній ділянці, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

19 листопада 2007 року ОСОБА_6 помер, після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями є його діти сторони у справі.

Як вбачається з постанови від 12.10.2012 року державного нотаріуса ОСОБА_9, спадкоємцю ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва по право на спадщину на частку у нерухомому майні домоволодінні і земельної ділянки, розташованих по пров. Електронний, 6 у м. Суми з підстав не надання оригіналів правоустановчих документів на цю нерухомість, які /документи / зберігаються у відповідача ( а.с. 23-24 ).

Відповідно до положень ст.ст. 6, 22, 30 Земельного кодексу ( 1990 р. ), чинного на час виникнення спірних правовідносин, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №15 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядку передачі ділянок у приватну власність громадян (затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року №10, ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України, ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 ЦК України якщо на земельній ділянці, яка одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації та є його особистою приватною власністю, знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то в разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право в розмірі частини права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди.

Отже, після смерті 19 листопада 2007 року ОСОБА_6 відкрилась спадщина за законом на належне йому нерухоме майно, що складається : з 3/4 частин домоволодіння, а також 3/4 частин приватизованої земельної ділянки пл. 0,0636 га., розташованих по пров. Електронний, 6 у м. Суми.

Спадкоємцями на зазначене майно за законом є двоє осіб сторони у справі, які мають рівні права щодо спадкового майна батька. Отже, з урахуванням того, що відповідач прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_7, відповідачу вже належить ? частка у земельній ділянці, тому позивачці в порядку спадкування, належить 3/8 частин земельної ділянки ( ? : 2 = 3/8 ), а не ? її частина, як помилково визначив суд першої інстанції.

Зі змісту позовної заяви слідує ( а.с. 2 5 ), що ОСОБА_4 просила визнати право власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6, на 3/8 частини спірного будинку та на 1/2 частину земельної ділянки, що розташовані за адресою: м. Суми, пров. Електронний, 6.

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України ).

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, домоволодіння №6 по пров. Електронний в м. Суми складається з житлового будинку, позначений на плані літерою А-1 , загальною площею 74,7 кв.м., житловою площею 48,5 кв.м., кухні літера Б, сіни літера б, гаражу з ямою літера З, сарай літера И, вбиральні літера К, душу літера Л, та огорожі - №1-4 ( а.с. 6 ).

Окрім того, ОСОБА_6 на праві власності належала земельна ділянка, площею 0,0636 га за вищевказаною адресою, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд , що підтверджується держаним актом про право власності на земельну ділянку ( а.с. 121 ).

Однак, в резолютивній частині рішення ( а.с. 130 ) судом помилково було зазначено, що до складу домоволодіння входить : « літера А-1 житловий будинок, площею 74,7 кв.м. , літера Б - сарай, літера б сіни, літера 3 гараж, літера И сарай, літера К уборна, літера Л душ, літера І трубчатий колодязь, №1-4 огорожа », а також вказана площа земельної ділянки - « 644 кв.м. ».

Вказані описки, допущені в судовому рішенні, були виправлені ухвалою суду від 16 лютого 2016 року.

З урахуванням викладеного, у відповідності до пунктів 3) та 4) ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність зміни рішення місцевого суду. Належить визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом право власності на 3/8 частин земельної ділянки, площею 0,0636 га, що розташована за адресою : м. Суми, пров. Електронний, 6 після смерті її батька ОСОБА_6, а не у частці, визначеній судом першої інстанції.

На підставі ст. 88 ЦПК України, належить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 386 грн. 92 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311-315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 грудня 2015 року в даній справі в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки змінити.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право власності на 3/8 частин земельної ділянки, площею 0,0636 га, що розташована за адресою : м. Суми, пров. Електронний, 6 після смерті її батька ОСОБА_6, а не у частці, визначеній судом першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 386 гривень 92 копійки судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді