Справа № 569/3030/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі Грицаюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом Рівненської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину звернулась Рівненська міська рада, у якому просить суд стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь Рівненської міської ради для зарахування на рахунок місцевого бюджету 3582 грн. 72 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину (р/р 0002 в ГУДКСУ в Рівненській області, МФО 833017, отримувач УК у м.Рівному 24060300, код 38012714.

В судове засідання представник позивача не з'явився, просить суд провести розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги визнали повністю та не заперечили проти їх задоволення.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про отримання судової повістки рекомендованим листом. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення.

Судом встановлено, що 03 січня 2015 року ОСОБА_1, приблизно о 22 годині 30 хв. без попередньої змови, спільними діями групою осіб з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перебуваючи в приміщенні ресторану парк-готелю «Швейцарія», що розташований в с.Обарів, вул.Соборна, 51 Рівненського району Рівненської області, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю використовуючи малозначний привід, нанесли тілесні ушкодження середньої тяжкості ОСОБА_4

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 14 липня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.296, ч.1 ст.122 КК України, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними та засуджено за ч.2 ст.296 КК України.

У звязку з отриманими травмами ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 05 січня 2015 року по 23 січня 2015 року, що складає 18 ліжко-днів.

З дослідженого в судовому засіданні розрахунку вартості перебування ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 05 січня 2015 року по 23 січня 2015 року, медична карта стаціонарного хворого №193, сума витрат лікарні становить 3582, 72 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до ч.3 ст.1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з

"Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 (545-93-п) від 16 липня 1993 року.

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.

Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Відповідно до п.2 ст.121 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина чи держави в суді у випадках, передбачених законом.

Рішенням Конституційного суду України від 08 квітня 1999 року №3-рп/99 встановлено, що поняття «інтереси держави» є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає з посиланням на законодавство підстави подання позову, вказує, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету , територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх субєктів права власності та господарювання тощо.

Рівненська центральна міська лікарня, у якій проводилося лікування потерпілий від дій відповідачів, перебуває у комунальній власності міста.

Витрати, здійснені вищезазначеною медичною установою на лікування потерпілих від злочину та непогашення зазначених витрат, призводять до ненадходження коштів до місцевого бюджету, що створює навантаження на бюджет та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують, чим завдається істотна шкода державним інтересам.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні заявлені позовні вимоги були підтверджені належними та допустимими доказами, а відповідачами дані обставини спростовані не були, тому суд вважає, що позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає до повного задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки рішення прийнято на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, тому він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,215,228,293,294 ЦПК України, ст.1206 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Рівненської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь Рівненської міської ради для зарахування на рахунок місцевого бюджету 3582 грн. 72 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину (р/р 0002 в ГУДКСУ в Рівненській області, МФО 833017, отримувач УК у м.Рівному 24060300, код 38012714.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно судовий збір в розмірі 551,20 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: