Ширяївський районний суд Одеської області
02.03.2016 Справа №: 518/1963/15-ц Провадження № 2/518/11/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016 року смт. Ширяєве

Ширяївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Алексєєвої О.В.,

при секретарі Чумаченко І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ширяєве Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Осинівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, третя особа відділ Держгеокадастру у Ширяївському районі Одеської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання за ними права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_5. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 11.08.1999 року помер їх чоловік та батько ОСОБА_5, після смерті якого залишилося належне йому право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Отрада», що підтверджується сертифікатом, оригінал якого втрачено позивачами. Позивачі у встановленому законом порядку звернулися до нотаріальної контори задля оформлення своїх спадкових прав, але нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Позивачі просять суд визнати за ними у порядку спадкування за законом по 1/4 частини права на земельну частку (пай), що належало їх покійному чоловіку та батьку ОСОБА_5

У судове засідання позивачі та їх представник не зявилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників провадження.

Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне.

20.11.1991 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 уклали шлюб (а.с 15).

26.03.1993 року народився ОСОБА_2, батьком якого у свідоцтві про народження зазначений ОСОБА_5 (а.с. 16).

24.03.1995 року народився ОСОБА_3, батьком якого у свідоцтві про народження зазначений ОСОБА_5 (а.с. 17).

28.05.1998 року народився ОСОБА_4, батьком якого у свідоцтві про народження зазначений ОСОБА_5 (а.с. 18).

За життя ОСОБА_5 отримав сертифікат на право на земельну ділянку (пай) колишнього КСП «Отрада», розташовану на території Осинівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, серії ОД№0045504, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 20.02.1997 року за №183, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 6,61 (а.с. 24). Земельна частка (пай) знаходиться на масиві №9, ділянка №11 (а.с. 25). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2015 р. становить 114367,50 грн. (а.с. 26).

11.08.1999 року ОСОБА_5 помер (а.с. 19). На день смерті ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21). Разом з померлим були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_1, сини ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, інших зареєстрованих осіб не було (а.с. 20).

Згідно положень ч. 1 ст. 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями ч. 3 цієї статті передбачено, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків що виникли з моменту набрання ним чинності. Цивільний кодекс України набрав чинності 01.01.2004 р.

Оскільки ОСОБА_5 помер у 1999 році, цивільні відносини з приводу спадкування регулюються положеннями діючого на той час Цивільного кодексу Української РСР.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Статтею 548 ЦК Української РСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст.. 560 ЦК Української РСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Згідно зазначеного, суд приходить до висновку, що позивачі прийняли спадщину після померлого чоловіка та батька згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР як особи, що постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично вступили в управління та володіння спадковим майном.

Позивачами було втрачено сертифікат на право на земельну ділянку (пай), про що подано оголошення до газети «Промінь» (а.с. 23).

Позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено з огляду на відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право на земельну ділянку та запропоновано звернутися до суду (а.с. 22, 33).

Судом досліджено копію витребуваної спадкової справи №353/2015, заведеної після померлого ОСОБА_5 та встановлено, що протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини та після його спливу окрім позивачів інші спадкоємці з відповідними заявами не зверталися. За Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, відомості про наявність заповітів та спадкових договорів після смерті ОСОБА_5 відсутні.

Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, нотаріусом спадкові права позивачів не були оформлені з причини відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно - сертифікату на земельну ділянку (пай).

Одним із способів захисту цивільних прав судом, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Такий спосіб захисту може мати місце в тому випадку, якщо особа набула право, проте це право оспорюється або не визнається іншими суб'єктами.

Згідно п. 3 Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Згідно пункту 2 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Враховуючи викладене, а також той факт, що спадкодавцю належало право на земельну ділянку (пай), позивачі є спадкоємцями першої черги спадкодавця, що прийняли спадщину, та інших осіб, які заявили про своє право на спадщину немає, обставини, які б свідчили про усунення позивачів від спадкування, судом не встановлені, обраний спосіб захисту цивільного права відповідає вимогам закону, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213-215, 360 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, право на земельну частку (пай) в розмірі 6,61 умовних кадастрових гектарів із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Отрада», без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, розташовану на території Осинівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 11 серпня 1999 року, належну йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД№0045504 від 20 лютого 1997 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №183, як члену сільськогосподарського підприємства «Отрада», у рівних частках по 1/4 частині кожному.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Ширяївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Алексєєва