Категорія 50 Головуючий у 1 інстанції Козлов Д.О.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ігнатоля Т.Г.,

суддів - Кочегарової Л.М., Попової С.А.,

за участю секретаря - Герасимової Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини

за апеляційною скаргою представника відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що перебував у шлюбі з відповідачкою з 1998 року по листопад 2014 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок, одна з яких - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на його утриманні. З ОСОБА_2 мешкає їх молодша донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якої він за рішенням суду від 4 грудня 2014 року сплачує аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини. Відповідачка ніякої матеріальної допомоги на утримання старшої дитини не надає, хоча працює помічником вихователя ДДУ№35 та має можливість сплачувати ? частини від своїх доходів щомісячно, які просив стягнути з неї на свою користь.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 01 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 жовтня 2015 року до повноліття дитини.

Представник відповідачки ОСОБА_3, не погоджуючись з рішенням суду та посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким звільнити відповідачку від обов»язку утримувати дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зокрема, зазначає, що дитина зареєстрована за місцем проживання відповідачки, а тому, довідка ККП «КК Східна» про те, що дитина мешкає разом з батьком ОСОБА_1, на яку посилається суд, не відповідає дійсності, оскільки фактично дитина не мешкає разом з батьком, проживає з бабусею - матірю позивача, а сам позивач мешкає за іншою адресою з жінкою та її дитиною. Крім того, на даний момент відповідачка не працює у звязку з народженням дитини від іншого шлюбу та знаходженням на пологовому лікарняному, який триватиме до 13 березня 2016 року, а в подальшому їй буде надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Тому, вона не має доходу та можливості сплачувати аліменти.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, тому, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України, справа розглянута у його відсутність.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, які просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення скасувати та ухвалити нове про відмову ОСОБА_1 у стягненні аліментів на утримання дитини, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК У країни апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що з 15 серпня 1998 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який, на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 5 листопада 2014 року, розірвано (а. с. 2).

Від шлюбу ОСОБА_1 мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 7 квітня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку на утримання двох дітей.

Рішенням цього ж суду від 4 грудня 2014 року розмір аліментів було змінено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до повноліття дитини, оскільки ця дитина залишилася проживати з матір»ю ( а.с. 3-4).

Відповідно до довідки ККП «КК «Східна» від 2 вересня 2015 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешкає разом із своїм батьком, ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (а. с. 5).

Як вбачається з довідки ПАТ «МК «Азовсталь» за останні 6 місяців роботи 2015 року ОСОБА_1 нараховано 67 676,37 грн., з яких до виплати 37 164,55 грв., утримано аліментів - 30 511,82 грн. (67676,37- 37164,55 = 30511,82) (а. с. 6).

Відповідно до довідки № 12 комунального дошкільного навчального закладу «Ясла-садок № 35», ОСОБА_2 працює у вказаному закладі з 1 лютого 2005 року помічником вихователя. На даний час перебуває на післяпологовому лікарняному до 13 березня 2016 року (а. с. 25).

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1, суд виходив з того, що обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; законних підстав для звільнення відповідачки від сплати аліментів немає. Визначаючи розмір аліментів, суд прийняв до уваги матеріальне становище відповідачки та позивача і стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в мінімальному розмірі, передбаченому законом, тобто, 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів не може не погодитися з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності зі ст.182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дружини, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно з ч.ч.1,2 ст.183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_5 України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи та надані сторонами докази, вимоги матеріального закону, колегія суддів вважає, що, з урахуванням передбаченого законом обов»язку відповідачки, як матері, утримувати своїх дітей, її матеріального та сімейного становища отримання аліментів від позивача на утримання доньки ОСОБА_6, перебування у шлюбі з іншим чоловіком та знаходження на даний час у післяпологовій відпустці у зв»язку з народженням дитини, суд зробив обґрунтований висновок про стягнення з відповідачки на утримання доньки ОСОБА_4 аліментів у мінімальному розмірі, передбаченому законом, тобто, 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки всі діти відповідачки мають рівне право на достатній рівень життя, але мати не приймає належної участі в утриманні дитини, яка знаходиться на утриманні батька.

Доводи апеляційної скарги про звільнення відповідачки від сплати аліментів у зв»язку з тим, що старша донька не проживає з батьком, а проживає з його матір»ю, тобто, з бабусею, не впливають на правильність висновків суду, оскільки батько утримує дитину і цей факт підтверджений рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 4 грудня 2014 року і відповідачкою не спростований ( а.с. 3-4).

Посилання представника відповідача в скарзі на ст.188 СК України, як на підставу звільнення відповідачки від обов»язку утримувати дитину у зв»язку з відсутністю у неї будь якого доходу у зв»язку з народженням дитини та перебуванням її на утриманні чоловіка, не приймається до уваги, оскільки, виходячи з аналізу норми даної статті, батьки можуть бути звільнені від обов»язку утримувати дитину за рішенням суду, якщо доведуть і це буде встановлено, що дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з його батьків і забезпечує його потреби. Таких позовних вимог відповідачкою в суді першої інстанції не заявлялося, доказів не надавалося і вони не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Посилання представника відповідача, як на підставу для звільнення від обов»язку утримувати дитину, на ст.197 СК України, якою передбачені підстави для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, є безпідставними, оскільки на спірні правовідносини вказана норма закону не поширюється.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки рішення суду постановлено у відповідності з нормами матеріального і процесуального права, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення немає.

Керуючись ст. 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.Г.Ігнатоля

Судді: Л.М.Кочегарова

ОСОБА_7