У х в а л а

іменем україни

24 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про захист прав споживача, стягнення 3 % річних та пені, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення апеляційного суду м. Києва від 7 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, у якому просила стягнути із публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») 3 % річних за невиконання грошового зобов'язання та пеню у розмірі, визначеному умовами депозитного договору, в загальній сумі 111,3 доларів США.

В обґрунтування позовних вимоги посилалася на те, що кошти в сумі

3 786,42 долари США, які були стягнуті за рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2013 року, їй повернуті лише 22 січня 2015 року. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року із ПАТ «Родовід Банк» на її користь стягнуто 3 % річних за прострочення виконання зобов'язань по поверненню 3 786,42 доларів США за період із 8 червня 2011 року до 31 травня 2014 року в сумі 351,37 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 19 березня 2015 року складало 8 186 грн 92 коп. У зв'язку з тим, що кошти в сумі

3 786,42 доларів США їй повернуті лише 22 січня 2015 року, позивач просила стягнути з відповідача 3 % річних та пеню за період із 1 червня 2014 року до

22 січня 2015 року.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 2 липня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_1 3 % річних та 1 % пені за період прострочення в сумі 111,30 доларів США.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 7 жовтня 2015 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 2 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_1 3 % річних у сумі 1 542 грн 24 коп.

У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Родовід Банк» просить рішення апеляційного суду м. Києва від 7 жовтня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову

ОСОБА_1 відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «Родовід Банк» несвоєчасно виконав зобов'язання по виплаті процентів за договором банківського вкладу, а тому на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України має сплатити три проценти річних за період із 1 червня 2014 року до 22 січня 2015 року та пеню, розмір якої визначений договором банківського вкладу.

Апеляційний суд з такими висновками погодився не повністю, рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення у справі виходячи з наступного.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2013 року встановлено, що у день закінчення дії договору банківського вкладу

№ ДРД.533.А12-646/1202009 від 18 грудня 2009 року ОСОБА_1 20 грудня

2010 року звернулася до відповідача із заявою про повернення депозитних коштів з нарахованими процентами, проте кошти були повернуті лише 8 червня 2011 року, у зв'язку з чим вказаним рішенням із ПАТ «Родовід Банк» на користь позивача стягнуто нараховані та невиплачені проценти за договором банківського вкладу в сумі 3 786,42 долари США та 3 % річних за прострочення грошового зобов'язання в сумі 5 647,29 грн. Також указаним рішенням установлено, що вказані суми стягнуто за 164 дні за період із 20 грудня 2010 року до 2 червня 2011 року.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року встановлено, що проценти за договором банківського вкладу в сумі 3 786,42 долари США виплачені ОСОБА_1 22 січня 2015 року. Указаним рішенням із ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_1 стягнуто 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період із 8 червня 2011 року (день повернення вкладу) до 31 травня 2014 року (день звернення до суду з позовом).

Предметом позову ОСОБА_1 у даній справі є стягнення 3 % річних за порушення виконання грошового зобов'язання за період із 1 червня 2014 року до 22 січня 2015 року (день виплати процентів у сумі 3 786,42 доларів США) в сумі 73,44 доларів США та пені у розмірі, визначеному умовами депозитного договору від 18 грудня 2009 року в сумі 37,86 доларів США.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Проценти на банківський вклад відповідно до ч. 3 ст. 1061 ЦК України нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Отже, банк зобов'язаний повернути позивачу проценти за вкладом, відповідно до договору в доларах США, тобто цей обов'язок є грошовим зобов'язанням банку. Проценти за договором банківського вкладу, нараховані за період із 21 грудня 2010 року (кінцевий строк повернення вкладу та нарахованих процентів) до 8 червня 2011 року (дата виплати вкладу) в сумі 3 786,42 доларів США позивачу виплачені 22 січня 2015 року.

Таким чином несвоєчасне виконання грошового зобов'язання з боку відповідача мало місце до 22 січня 2015 року. Ураховуючи визначений рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року період нарахування 3 % річних (із 8 червня 2011 року до 31 травня 2014 року), банк зобов'язаний сплатити на користь ОСОБА_1 3 % річних від простроченої суми за період із 1 червня 2014 року до 22 січня 2015 року, що складає 236 днів.

Проте, стягуючи з відповідача 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у валюті депозиту - доларах США, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що суд може стягнути в іноземній валюті лише суму банківського вкладу та відсотки, тоді як 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання стягуються в іноземній валюті з переведенням в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Отже, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення у справі, апеляційний суд виходив із того, що правильно визначивши розмір 3 % річних, що підлягає стягненню із ПАТ «Родовід Банк» за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в розмірі 73,44 долари США, суд першої інстанції безпідставно стягнув вказану суму в доларах США.

Урахувавши курс валют, встановлений Національним банком України на день ухвалення рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що із ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3 % річних від простроченої суми за період із 1 червня 2014 року до 22 січня 2015 року в сумі 1 542 грн.24 коп.

Разом з тим апеляційний суд дійшов висновку, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення пені, розмір якої визначений договором банківського вкладу.

У постанові Верховного Суду України № 6-39цс13 від 29 травня 2013 року викладена правова позиція, згідно з якою банк зобов'язаний повернути депозитні кошти з процентами у строк закінчення дії договору, якщо вкладник звернувся із заявою про повернення вкладу. У разі порушення грошових зобов'язань банк має сплатити вкладнику проценти за банківським вкладом за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Отже, після ухвалення рішення суду, яким із ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_1 стягнуто проценти за договором банківського вкладу, розраховані за період із 20 грудня 2010 року до 2 червня 2011 року, між сторонами існують грошові зобов'язання, за невиконання яких боржник має нести відповідальність, передбачену ст. 625 ЦК України. Підстави для нарахування пені за період із 25 березня 2014 року до 22 січня 2015 року відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 7 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко