АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

30 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Музичко С.Г., Рейнарт І.М.

при секретарі Ломанову Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року,

встановила:

12.11.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 1992 року по 24 лютого 2012 року, від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона з 30.04.2011 р. стала пенсіонеркою, знаходиться на обліку в Солом'янському районному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком у розмірі 1872, 10 грн. на місяць. Оскільки відповідач є матеріально забезпеченою людиною, отримує високу заробітну плату, інших дітей не має, просила стягнути з ОСОБА_2 на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4, посилаючись на неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що розмір щомісячної пенсії не забезпечує позивачу прожитковий мінімум, визначений Законом України «Про прожитковий мінімум», та не дозволяє нормально існувати, задовольняти мінімальні соціальні, економічні та культурні потреби.

Відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Судом встановлено, що позивач стала непрацездатною особою ще до розірвання шлюбу, а відповідач може надавати матеріальну допомогу, що відповідає змісту ст.75 СК України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь по справі, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

За положеннями частин другої - четвертої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15.

Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів справи, позивач отримує пенсію за віком, розмір якої становить 1872 грн. 10 коп. (а.с.11).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено на 2015 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 вересня - 1074 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» визначено на 2016 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня - 1074 грн., з 1 травня -1130 грн.

Отже, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини 4 ст.75 СК України.

Ураховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання як особи, що стала непрацездатною до розірвання шлюбу.

Судом першої інстанції відповідно до ст. 212 ЦПК Україниповно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/9500/2016

Головуючий в суді першої інстанції: Кізюн Л.І.

Доповідач в суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.