Справа № 755/2100/16-ц
"01" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.
за участі секретаря Локоткова А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва», Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні квартирою та зняття з реєстраційного обліку,-
Позивач ОСОБА_1 у своїх та в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з позовом у якому просить усунути перешкоди у здійсненні їх права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням та зняття відповідача з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.
Вимоги мотивує тим, що вона є власником ? частини квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2002 року, видного нотаріусом Десятої Київської державної контори, зареєстрованого у реєстрі за номером 1н-5134. Решта ? частини квартири належить на праві власності ОСОБА_2 згідно договору дарування квартири від 15.04.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А., зареєстрованим у реєстрі за номером 2299.
Вона та ОСОБА_2 23 грудня 2010 року надали згоду на реєстрацію у їхній квартирі відповідача ОСОБА_3
Відповідач з 2011 року не проживає у квартирі АДРЕСА_1, проте до цього часу залишається зареєстрованою. ОСОБА_3 виїхала до Пакистану.
Реєстрація відповідача створює їм великі незручності, як власникам квартири, оскільки нарахування оплати за житлово-комунальні послуги здійснюється з урахуванням реєстрації ОСОБА_3, яка ніколи не приймала та на даний час не приймає жодної участі в оплаті послуг за квартиру, тому змушені звернутися до суду з даним позовом.
В судовому засіданні позивач підтримала викладені у позовній заяві обставини, просила задовольнити заявлені вимоги, додатково пояснила, що відповідач є донькою її колишнього співмешканця; зареєстрували ОСОБА_3, щоб зробити документи на виїзд у Пакистан, на той час ОСОБА_3 була неповнолітня, її мати померла, тому батько забрав дитину до себе. Виїхала з України відповідач 01 листопада 2011 року, забравши з квартири всі свої речі, після того сюди не поверталася, у Пакистані відповідач вийшла заміж, має сім'ю. Батько ОСОБА_5 поїхав жити до себе на батьківщину у Пакистан через хворобу у червні 2015 року, з їхньої квартири він знявся з реєстрації. Адреса проживання ОСОБА_5 та її батька їй не відома.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за зазначеною позивачем останньою відомою адресою місця проживання, за якою ОСОБА_3 зареєстрована у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Треті особи про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки представника Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві суд повідомлено не було. Представником третьої особи Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» ОСОБА_6 суду подана заява з проханням розглянути справу без участі їхнього представника та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.
Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Квартира АДРЕСА_1 належить позивачам на праві спільної часткової власності, а саме ОСОБА_1 є власником ? частки квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видного державним нотаріусом Десятої Київської державної контори від 31.10.2002 року, зареєстрованого у реєстрі за номером 1н-5134 та в Київському міському БТІ за реєстровим № 1388 від 13.11.2002 р. (а.с. 11, 11 зв.). Позивач ОСОБА_2 є власником ? частини квартири згідно договору дарування частини квартири від 15.04.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А., зареєстрованим у реєстрі за номером 2299; реєстраційне посвідчення Київського міського БТІ від 22.07.2003 р. (а.с. 9-10).
Згідно довідки про місце проживання та склад сім'ї від 01.02.2016 року № 303, за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані сторони по справі, відповідач зареєстрована з 23.12.2010 року (а.с. 7).
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що відповідач є стороння їй особа, а саме являється донькою її (позивача) колишнього співмешканця; ОСОБА_3 виселилися з їхньої квартири 01.11.2011 року, з того часу жодного разу не з'являлася, будь яких домовленостей з приводу користування відповідачем спірною квартирою не існує, реєстрація відповідача призводить до додаткових матеріальних витрат по оплаті житлово-комунальних послуг.
Відповідно акту від 18.01.2016 р., затвердженого начальником ЖЕД-401, ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_3 не проживає з 2011 року (а.с. 16).
Факт непроживання відповідача у квартирі позивачів також підтверджено показами свідків.
Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 засвідчила, що відповідач по справі ОСОБА_3 проживала у спірній квартирі у період з 2010 року по 2011 рік, після чого добровільно переїхала проживати до країни Пакистан, звідки більше не поверталася, особистих речей відповідача у квартирі не має.
Свідок ОСОБА_8 пояснила, що відповідач є донькою цивільного чоловіка ОСОБА_1, протягом 2010-2011 років проживала у позивачів разом зі своїм батьком ОСОБА_5, після оформлення документів на ОСОБА_5 її батько у 2011 році відвіз відповідача до своїх родичів у Пакистан, у подальшому сам у червні 2015 року виїхав з України.
За вищевикладених обставин судом встановлено, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 і відповідач чинить їм перешкоди у користуванні і розпорядженні житлом, оскільки залишається там зареєстрованою, у квартирі не проживає з листопада 2011 року, будь-яких угод з приводу користування вказаним житловим приміщенням між сторонами не укладалось, відповідач не є членом сім'ї позивачів, ОСОБА_1 несе матеріальні витрати по оплаті за відповідача житлово-комунальних послуг, позивачі не можуть належним чином користуватися та розпоряджатися зазначеною квартирою, а тому позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.
У спростування викладеного будь-яких доказів відповідачем суду не надано.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 551 грн. 20 коп.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 62-64, 88, 169, 208, 213-215, 218, 224 ЦПК України суд,-
Позов ОСОБА_1, яка діє в своїх та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва», Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні квартирою та зняття з реєстраційного обліку задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у здійсненні права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку із зазначеної квартири.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя