АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/3398/15-ц Номер провадження 22-ц/786/83/16Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Пікуля В.П.,

суддів: Панченка О.О., Дряниці Ю.В.,

при секретарі Кальник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Всеукраїнського об'єднання "Свобода"

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 листопада 2015 року

у справі за позовом Всеукраїнського об'єднання "Свобода" до ОСОБА_2 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_3 об'єднання (далі ВО) "Свобода" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

В позовній заяві позивач вказував, що суспільно-політичний часопис громадських об'єднань Полтавщини «Наша спільна справа» у випуску за №9 в червні 2015 року поширив цілий ряд негативних, недостовірних та образливих тверджень, що безпосередньо стосується політичної партії ОСОБА_3 об'єднання «Свобода» та окремих її представників.

У вищезазначеному випуску містилися, зокрема, висловлювання наступного змісту: «ВО «Свобода» фінансує кримінальний авторитет. Доведено судом!», «Спонсором виявився відомий львівський кримінальний авторитет ОСОБА_4. Інформація стала відома громадськості після публікації розслідування з матеріалами про участь пана ОСОБА_4 в долі партії ВО «Свобода» журналістами львівської газети «Експрес», «У кримінальному світі ОСОБА_4 відомий під прізвиськом «Пупс», «Пупс був «бригадиром» у банді кримінального авторитета ОСОБА_5 рокеро», «...ця людина фактично взяла під контроль партію «Свобода» і почала використовувати її у власних інтересах. А дуже часто - і в інтересах тодішньої правлячої групи Януковича. Згодом ми довели, що пан ОСОБА_4 був бізнес-партнером олігарха ОСОБА_6, також спонсора режиму Януковича. І, вочевидь саме тому, навіть будучи в парламенті в опозиції, партія Тягнибока-Пупса найчастіше голосувала в унісон з Партією регіонів. Це, до речі, підрахували активісти мережі «Опора». Звісно, публікація в «Експресі» стала громом з ясного неба - і для партії «Свобода», і для її спонсора Пупса, «Але окрім скандалів, жоден «свободівець» на посаді, наприклад, Міністра аграрної політики ОСОБА_7 або на посаді Генерального прокурора України ОСОБА_8, не запам'яталися», «Не надто ефективно працюють і місцеві «свободівці» в Лубнах. На разі лубенці асоціюють їх з людьми, яким найбільше докучають пам'ятники минулої доби. Хоча, зрештою, в цьому й полягає чи не основна ідеологія націоналістів».

Враховуючи, що негативна інформація щодо ВО «Свобода», висловлена у цьому випуску відповідачем, має характер наклепу (тобто поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу), то така інформація не є оціночним судженням, а отже, підлягає спростуванню.

Позивач ВО «Свобода» просив суд визнати недостовірною, такою що не відповідає дійсності, принижує ділову репутацію Всеукраїнського об'єднання «Свобода» інформацію, поширену у випуску №9 суспільно-політичного часопису громадських об'єднань Полтавщини «Наша спільна справа» в червні 2015 року, яка стосується ВО «Свобода» про те, що ВО «Свобода» та її окремі представники причетні до злочинної та корупційної діяльності, співпраці з режимом Януковича та окремими олігархами: «ВО «Свобода» фінансує кримінальний авторитет. Доведено судом!», «Спонсором виявився відомий львівський кримінальний авторитет ОСОБА_4. Інформація стала відома громадськості після публікації розслідування з матеріалами про участь пана ОСОБА_4 в долі партії ВО «Свобода» журналістами львівської газети «Експрес», «У кримінальному світі ОСОБА_4 відомий під прізвиськом «Пупс», «Пупс був «бригадиром» у банді кримінального авторитета ОСОБА_5 рокеро», «.. ця людина фактично взяла під контроль партію «Свобода» і почала використовувати її у власних інтересах. А дуже часто - і в інтересах тодішньої правлячої групи Януковича. Згодом ми довели, що пан ОСОБА_4 був бізнес-партнером олігарха ОСОБА_6, також спонсора режиму Януковича. І, вочевидь саме тому, навіть будучи в парламенті в опозиції, партія Тягнибока-Пупса найчастіше голосувала в унісон з Партією регіонів. Це, до речі, підрахували активісти мережі «Опора». Звісно, публікація в «Експресі» стала громом з ясного неба - і для партії «Свобода», і для її спонсора Пупса, «Але окрім скандалів, жоден «свободівець» на посаді, наприклад, Міністра аграрної політики ОСОБА_7 або на посаді Генерального прокурора України ОСОБА_8, не запам'яталися», «Не надто ефективно працюють і місцеві «свободівці» в Лубнах. На разі лубенці асоціюють їх з людьми, яким найбільше докучають пам'ятники минулої доби. Хоча, зрештою, в цьому й полягає чи не основна ідеологія націоналістів».

З метою спростування недостовірної інформації просив зобов'язати редактора суспільно- політичного часопису громадських об'єднань Полтавщини «Наша спільна справа» ОСОБА_2 повідомити на шпальтах її видання шляхом опублікування повідомлення про ухвалене у справі за позовом ВО «Свобода» до суспільно-політичного часопису громадських об'єднань Полтавщини «Наша спільна справа» про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації рішення суду протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили. Повідомлення повинне бути опублікованим на першій сторінці та займати не менше половини друкованого аркуша.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 листопада 2015 року в задоволенні позову Всеукраїнського обєднання «Свобода» до ОСОБА_2 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації - відмовлено.

Із рішенням суду не погодився позивач, який його оскаржив, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове про повне задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних Свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має прав збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширила інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов'язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Фізична особа, яка поширює інформацію отриману з офіційних джерел, зобов'язана робити посилання на таке джерело.

Згідно ст. 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція, журналісти не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо вони є, зокрема: дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб'єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб; дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації з посиланням на нього.

Тобто, поширення офіційної інформації є підставою для звільнення від відповідальності, навіть в разі встановлення недостовірності розповсюдженої інформації.

Згідно ст. 21 Закону України «Про авторське право і суміжні права» без згоди автора (чи іншої особи, яка має авторське право), але з обов'язковим зазначенням імені автора і джерела запозичення, допускається : використання цитат (коротких уривків) з опублікованих творів в обсязі, виправданому поставленою метою, в тому числі цитування статей з газет і журналів у формі оглядів преси, якщо воно зумовлено критичним, полемічним, науковим або інформаційним характером твору, до якого цитати включаються; вільне використання цитат у формі коротких уривків з виступів і творів, включених до фонограми (відеограми) або програми мовлення; відтворення у пресі, публічне виконання чи публічне сповіщення попередньо опублікованих у газетах або журналах статей з поточних економічних, політичних, релігійних та соціальних питань чи публічно сповіщених творів такого ж самого характеру у випадках, коли право на таке відтворення, публічне сповіщення або інше публічне повідомлення спеціально не заборонено автором.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорії, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Згідно з правовою позицією, висловленою Пленумом Верховного суду України в абзацах 3-5 п.19 Постанови від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у суспільно-політичному часописі громадських об'єднань Полтавщини «Наша спільна справа» у випуску №9 в червні 2015 року була опублікована стаття під назвою «ВО «Свобода» фінансує кримінальний авторитет. Доведено судом!».

У даній статті зазначалося, що «ВО «Свобода» в 2014 році не змогла потрапити у ОСОБА_9. Можливо, й на краще. Нещодавно стало відомо, хто насправді фінансує існування націоналістів. Спонсором виявився відомий львівський кримінальний авторитет ОСОБА_4. Він, до речі, також встиг побувати депутатом у каденції парламенту 7 скликання, але поводився тихо і активної участі в показових акціях ВО «Свобода» не брав. Інформація стала відома громадськості після публікації розслідування з матеріалами про участь пана ОСОБА_4 в долі партії ВО «Свобода» журналістами львівської газети «Експрес».

Після цього ОСОБА_4, ймовірно, щоб зберегти обличчя, подав на газету до суду і вимагав від журналістів 200 тисяч гривень моральної шкоди. Судові слухання тривали кілька місяців, але Франківський суд міста Львова визнав правдивою статтю журналістів газети про головного фінансиста партії. Спонсор свободи програв. Поділимось деякими цитатами із викривальної статті - розслідування, а також поясненнями журналістів.

«У кримінальному світі ОСОБА_4 відомий під прізвиськом Пупс. У вересні 2013 року в «Експресі» було опубліковане журналістське розслідування «Гроші Тягнибока -3. Хазяїн партії Свобода». Саме у рамках цього розслідування у фокус нашої уваги потрапило прізвище людини, яка обіймає одну з найвищих партійних посад у «Свободі» - керівника економічної ради, або, як її ще неформально називають у партії, «касира». Ми розповіли про те, що говорять у кримінальному світі, екс-міліціонери та однопартійці про минуле цієї людини. Зокрема про те, як Пупс був «бригадиром» у банді кримінального авторитета ОСОБА_5. Написали ми і про те, як ця людина фактично взяла під контроль партію «Свобода» і почала використовувати її у власних інтересах. А дуже часто - і в інтересах тодішньої правлячої групи Януковича. Згодом ми довели, що пан ОСОБА_4 був бізнес-партнером олігарха ОСОБА_6, також спонсора режиму Януковича. І, вочевидь, саме тому, навіть будучи в парламенті в опозиції, партія Тягнибока - Пупса найчастіше голосувала в унісон з Партією регіонів. Це, до речі, підрахували активісти мережі «Опора». Звісно, публікація в «Експресі» стала громом з ясного неба - і для партії «Свобода», і для її спонсора Пупса».

Після парламенту ВО «Свобода» встигла побувати й у виконавчій владі. Але окрім скандалів, жоден «свободівець» на посаді, наприклад, Міністра аграрної політики ОСОБА_7 або на посаді Генерального прокурора України ОСОБА_8, не запам'яталися. Не надто ефективно працюють і місцеві «свободівці» в Лубнах. На разі лубенці асоціюють їх з людьми, яким найбільше докучають пам'ятники минулої доби. Хоча, зрештою, в цьому й полягає чи не основна ідеологія націоналістів. Однак, хотілося б бачити конкретні приклали роботи, ефективної роботи на благо лубенців. Будьмо пильними і давайте вірити справам політиків, інакше ми знову ризикуємо бути введеними в оману».

Суспільно-політичний часопис громадських об'єднань Полтавщини «Наша спільна справа» не має статусу юридичної особи, її засновником є фізична особа редактор відповідач по справі ОСОБА_2, а автор статті ОСОБА_10 є вигаданою особою.

Як розяснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що належним відповідачем у справі є засновник суспільно-політичного часопису громадських об'єднань Полтавщини «Наша спільна справа» редактор ОСОБА_2

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, із змісту статті, опублікованої у суспільно-політичному часописі громадських об'єднань Полтавщини «Наша спільна справа» у випуску №9 в червні 2015 року підставою для її публікації стала стаття, розповсюджена у мережі Інтернет 12.05.2015 року у інтернет виданні газети «Експрес» під назвою «Газета «Експрес» виграла суд у спонсора Тягнибока. Документ».

У даній статті було зазначено наступне «Cуд визнав правдивою статтю журналістів газети про головного фінансиста партії 200 тисяч моральної шкоди через суд намагався стягнути з журналістів "Експресу" колишній народний депутат, головний спонсор "Свободи" пан ОСОБА_4. У кримінальному світі він відомий під прізвиськом Пупс. У вересні 2013 року в "Експресі" було опубліковане журналістське розслідування "Гроші Тягнибока 3. Хазяїн партії "Свобода". Саме у рамках цього розслідування у фокус нашої уваги потрапило прізвище людини, яка обiймає одну з найвищих партійних посад у "Свободі" - керівника економічної ради, або, як її ще неформально називають у партії, "касира". Ми розповіли про те, що розповідають у кримінальному світі, екс-міліціонери та однопартійці про минуле цієї людини. Зокрема, про те як Пупс був "бригадиром" у банді кримінального авторитета ОСОБА_5. Написали ми і про те, як ця людина фактично взяла під контроль партію "Свобода" і почала використовувати її у власних інтересах. А дуже часто - і в інтересах тодішньої правлячої групи Януковича. Це було досить дивно, та, як з'ясувалося, пояснювалося меркантильним інтересами Пупса: згодом ми довели, що пан ОСОБА_4 був бізнес-партнером олігарха ОСОБА_6. І, вочевидь, саме тому, навіть будучи в парламенті в опозиції, партія Тягнибока - Пупса найчастіше голосувала в унісон з Партією регіонів. Це, до речі, підрахували активісти мережі "Опора". Звісно, публікація в "Експресі" стала громом з ясного неба - і для партії "Свобода", і для її спонсора Пупса. Пан ОСОБА_4, щоб зберегти обличчя, подав позов до суду. Ще й намагався стягнути з редакції моральну шкоду в розмірі 200 тисяч гривень».

Також, як у даній статті, так і в статті опублікованій у суспільно-політичному часописі громадських об'єднань Полтавщини «Наша спільна справа» у випуску №9 в червні 2015 року приводиться посилання та цитування рішення Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2015 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ТзОВ «Газета «Експрес» про визнання інформації недостовірною, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди. У даному рішенні зокрема зазначено, що ОСОБА_4 був народним депутатом 7-го скликання, обраний по багатомандатному загальнодержавному округу політична партія ОСОБА_3 об'єднання "Свобода", порядковий номер у списку 13, член депутатської фракції ОСОБА_3 об'єднання "Свобода", член політичної партії ОСОБА_3 об'єднання "Свобода", підприємець. Дата набуття депутатських повноважень: 12 грудня 2012 р. Дата припинення депутатських повноважень: 27 листопада 2014 р. Зважаючи на те, що позивач на час публікації статті в газеті "Експрес" під назвою "Гроші Тягнибока 3. Хазяїн партії "Свобода" був народним депутатом України, членом політичної партії ВО «Свобода», тобто публічною особою з особливим статусом в суспільстві та державі, суд прийшов до переконання що підстави для задоволення позову відсутні.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», врахував практику Європейського суду з прав людини при розгляді цієї справи.

Так, суд першої інстанції вірно зазначив, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях (справа «Хендісайд проти Сполученого Королівства», справа «Кастелс проти Іспанії», справа «Торгейр Торгейрсон проти Ісладнії»), що преса має право і повинна поширювати інформацію, яка становить суспільний інтерес, для того, щоб громадськість мала повне уявлення про спектр думок, ідей, позицій на політичному або громадському обрії. При цьому підкреслюється, що висловлювання окремих осіб і навіть чутки можуть використовуватися як належне джерело інформації.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгерс проти Австрії», Європейський суд з прав людини зазначив, що «Суд повинен нагадати, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 цієї статті Конвенції свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» та «ідеї», які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, що ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги плюралізму, толерантності та лібералізму.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10 серпня 2006 року у справі «Ляшко проти України», судом зроблено висновок про те, що свобода преси надає громадськості один з найкращих засобів з'ясування та формування громадської думки щодо ідей та позицій політичних лідерів. Свобода політичних дискусій становить ядро поняття демократичного суспільства у розумінні Конвенції. Межі допустимої критики щодо політиків, відповідно, є ширшими, аніж такі стосовно приватної особи. На відміну від приватних осіб, політик неодмінно та свідомо для нього самого стає відкритим для прискіпливої уваги до кожного його слова та вчинку як з боку журналістів, так і з боку громадськості загалом, і тому він повинен демонструвати більший ступінь терпимості щодо них.

Оскільки поширена у статті інформація є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації, а також узята із офіційного джерела, а саме рішення Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2015 року та до даного часу не є спростованою, суд першої інстанції вірно визнав, що вимоги позивача -

щодо визнання недостовірною та такою що не відповідає дійсності, принижує ділову репутацію Всеукраїнського об'єднання «Свобода» інформацію, поширену у випуску за №9 суспільно-політичного часопису громадських об'єднань Полтавщини «Наша спільна справа» в червні 2015 року в частині : «Спонсором виявився відомий львівський кримінальний авторитет ОСОБА_4. Інформація стала відома громадськості після публікації розслідування з матеріалами про участь пана ОСОБА_4 в долі партії ВО «Свобода» журналістами львівської газети «Експрес», «У кримінальному світі ОСОБА_4 відомий під прізвиськом Пупс», «Пупс був «бригадиром» у банді кримінального авторитета ОСОБА_5», «...ця людина фактично взяла під контроль партію «Свобода» і почала використовувати її у власних інтересах. А дуже часто - і в інтересах тодішньої правлячої групи Януковича. Згодом ми довели, що пан ОСОБА_4 був бізнес-партнером олігарха ОСОБА_6, також спонсора режиму Януковича. І, вочевидь саме тому, навіть будучи в парламенті в опозиції, партія Тягнибока-Пупса найчастіше голосувала в унісон з Партією регіонів. Це, до речі, підрахували активісти мережі «Опора». Звісно, публікація в «Експресі» стала громом з ясного неба - і для партії «Свобода», і для її спонсора Пупса», та її спростування шляхом зобов'язання редактора суспільно- політичного часопису громадських об'єднань Полтавщини «Наша спільна справа» ОСОБА_2 повідомити на шпальтах її видання шляхом опублікування повідомлення про ухвалене у справі за позовом Всеукраїнського об'єднання «Свобода» до суспільно-політичного часопису громадських об'єднань Полтавщини «Наша спільна справа» про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації рішення суду протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили на першій сторінці не менше половини друкованого аркуша -

не можуть бути задоволені.

Щодо поширеної відповідачем інформації у суспільно-політичному часописі громадських об'єднань Полтавщини «Наша спільна справа» у випуску №9 в червні 2015 року, яка була опублікована у статті під назвою «ВО «Свобода»: «Але окрім скандалів, жоден «свободівець» на посаді, наприклад, Міністра аграрної політики ОСОБА_7 або на посаді Генерального прокурора України ОСОБА_8, не запам'яталися», «Не надто ефективно працюють і місцеві «свободівці» в Лубнах. Наразі лубенці асоціюють їх з людьми, яким найбільше докучають пам'ятники минулої доби. Хоча, зрештою, в цьому й полягає чи не основна ідеологія націоналістів» - місцевий суд вірно визнав її оціночним судженням автора, критичною оцінкою певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини, та відмовив у задоволенні вимог про спростування інформації у визначений позивачем спосіб.

Окрім того, у даному випадку не можна окремо розділяти власне зміст статті та її назву, яка містить особисту думку редактора, що підсумовує статтю.

Також, вірно судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог у частині визнання недостовірною, такою що не відповідає дійсності, принижує ділову репутацію ВО «Свобода» інформацію, поширену у випуску за №9 суспільно-політичного часопису громадських об'єднань Полтавщини «Наша спільна справа» в червні 2015 року, яка стосується ВО «Свобода» про те, що ОСОБА_3 об'єднання «Свобода» та її окремі представники причетні до злочинної та корупційної діяльності, співпраці із режимом Януковича та окремими олігархами та її спростування, оскільки вказана інформація саме у цій частині дослівно відповідачем не поширювалася у вищезазначеному випуску.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо відсутності у рішенні місцевого суду його мотивувальної частини, оскільки як вбачається з тексту оскаржуваного рішення, його зміст повністю відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України, в тому числі із зазначенням встановлених судом обставин справи, мотивів, з яких суд виходив, встановлюючи наявність або відсутність фактів на обґрунтування вимог сторін, наданих сторонами доказів та наведенням відповідних положень матеріального та процесуального законів на підставі яких було вирішено справу.

Посилання в апеляційній скарзі на положення ч.3 і 4 ст. 277 ЦПК України про те, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного, а тому обовязок доказування лежить на відповідачеві є безпідставними, оскільки частину третю статті 277 виключено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Закону України "Про інформацію" та Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 27.03.2014 року.

Крім того, як уже зазначалося суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що частина інформації яка вказана у статті «ВО «Свобода» фінансує кримінальний авторитет. Доведено судом!» є оціночним судження, а частина є відтворенням інформації з інших джерел.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність посилань на рішення Франківського районного суду м. Львова, так як воно не набрало законної сили, необхідно зазначити наступне.

Вищевказане судове рішення уже існувало на момент публікації статті, як у статті суспільно-політичного часопису громадських об'єднань Полтавщини «Наша спільна справа» так і у інтернет виданні газети «Експрес» висвітлені обставини та передана інформація, встановлена даним рішенням, тобто сам факт повідомлення у засобах масової інформації про наявність даного судового рішення, не може вважатися розповсюдженням недостовірної інформації.

Не ставлять під сумнів правильність рішення суду першої інстанції посилання у апеляційній скарзі на невірне застосування судом першої інстанції Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, суд першої інстанції при ухваленні рішення послався на конкретні рішення Європейського суду з прав людини та вірно їх застосував до даних правідносин.

Разом з тим, слід звернути увагу, що апеляційна скарга не містить посилання на конкретні рішення Європейського суду з прав людини, які б підтверджували доводи апеляційної скарги.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Всеукраїнського об'єднання "Свобода" - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя В.П. Пікуль

Судді: О.О. Панченко

ОСОБА_11

Згідно оригіналу

суддя В.П. Пікуль