АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/5491/16 Головуючий І інстанції -
Справа: № 645/997/15-ц ОСОБА_1
Категорія: спори, що виникають із договорів надання послуг Доповідач Міненкова Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: Міненкової Н.О.

суддів: Кругової С.С.

ОСОБА_2

за участю секретаря: Лашакової Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап!» та ОСОБА_3 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап!», третя особа Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 про захист прав споживачів, стягнення майнової та моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг,-

в с т а н о в и л а:

10 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап!», третя особа Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 про захист прав споживача, стягнення майнової та моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг.

В обґрунтування позову вказував, що між ним, як замовником та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, який діяв від імені та в інтересах ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» було укладено Договір на туристичне обслуговування №3 від 29 січня 2015 року, за умовами якого туроператор зобовязався надати замовнику за його рахунок пакет туристичних послуг тур до Єгипту в готель Continental Plaza Beach на період з 06 лютого по 13 лютого 2015 року та перельоту з датою вильоту з аеропорту м. Харкова 06 лютого 2015 року.

Загальна вартість туристичних послуг склала 25 840 грн. Позивач згідно умов Договору на туристичне обслуговування №3 від 29 січня 2015 року, оплатив повну вартість запропонованому йому комплексу туристичних послуг.

Відповідач в односторонньому порядку ухилився від виконання своїх зобовязань за Договором на туристичне обслуговування №3 від 29 січня 2015 року, гроші сплачені за договором не повернуто у звязку з чим позивач просив суд стягнути на його користь грошові кошти в загальному розмірі 56 340 грн.: з яких 30 840 грн. сума майнової шкоди з урахуванням інфляційних витрат; 20 000 грн. сума моральної шкоди та 5 500 грн. витрати на правову допомогу.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Суд стягнув з ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 2212 грн.53 коп., моральну шкоду 2000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 974 грн. 40 коп.

Суд стягнув з ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» на користь держави судовий збір в розмірі 421 грн. 20 коп.

Ухвалою Фрунзеського районного суду м.Харкова від 10 серпня 2015 року заяву ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» про перегляд заочного рішення від 23 квітня 2015 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, апеляційна скарга ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається , що ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 02.02.2016 року Апеляційні скарги Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап!» та ОСОБА_3 відхилено.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.07.2016 року касаційну скаргу Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап!» задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 02.02.2016 року скасовано, справу передано на новий апеляційний розгляд до апеляційної інстанції.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду Харківської області колегія суддів судової палати з цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначила, що судами установлено, що 29 січня 2015 року між ОСОБА_3 та ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» в особі ФОП ОСОБА_4 укладено договір на туристичне обслуговування, за умовами якого відповідач зобов'язався надати позивачу туристичні послуги з подорожі до Єгипту на чотирьох осіб у період з 6 по 13 лютого 2015 року з проживанням в готелі Continental Plaza Beach та переліт 6 лютого 2015 року з аеропорту м. Харкова. Зобов'язання з оплати туристичних послуг у розмірі 23 850 грн. ОСОБА_3 виконав.

4 лютого 2015 року туроператором ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» були оформлені та видані необхідні для тура до Єгипту документи.

6 лютого 2015 року в аеропорту м. Харкова представники авіакомпанії повідомили позивачу та його родині, що посадка на рейс № PS 7011 з м. Харкова до ОСОБА_5 не здійснюється, оскільки він скасований за ініціативою туроператора ДП «А.Е.Т. Джоін ап!».

6 лютого 2015 року позивач звернувся до ФОП ОСОБА_4 та ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» з претензією про повернення сплачених грошових коштів за договором на туристичне обслуговування від 29 січня 2015 року.

26 лютого 2015 року позивачу на картковий рахунок повернуто грошові кошти в розмірі 23 627 грн 47 коп. у рахунок сплаченої ним вартості туристичних послуг.

В ухвалі зазначено, що в порушення зазначених вимог закону та ст. 212 ЦПК України апеляційний суд не надав належної правової оцінки факту, що згідно з квитанціями від 3 лютого 2015 року ФОП ОСОБА_4 сплатив ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» за туристичні послуги (заявка № 271431) грошові кошти в розмірі 23 627 грн 47 коп., які в подальшому були повернуті позивачу, а також не врахував, що грошові кошти в розмірі 2 212 грн 53 коп. у вартість туристичної послуги не входять і такої суми ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» не отримувало.

Також апеляційний суд не встановив, на якій правовій підставі ФОП ОСОБА_4 отримав від позивача грошові кошти у розмірі, більшому за вартість туристичної послуги, не з'ясував, за які саме послуги сплатив позивач 2 212 грн. 53 коп. на користь третьої особи, чи входить ця сума до складу туристичної послуги і чи належить вона до завданих ОСОБА_3 збитків, які повинно відшкодувати ДП «А.Е.Т. Джоін ап!».

При цьому позов не стосується надання додаткових послуг з бронювання та/або консультаційно-інформаційних послуг, наданих ФОП ОСОБА_4, які до туристичної послуги, наданої ДП «А.Е.Т. Джоін ап!», не відносяться.

На виконання вказівок суду вищої інстанції судова колегія перевірила усі зазначені в ухвалі обставини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором на туристичне обслуговування №-3 від 29 січня 2015 року турагент ф.о.п. ОСОБА_4 , який діяв від імені та в інтересах ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» та ОСОБА_3 уклали договір про надання туристичних послуг.

02 лютого 2015 року ФОП ОСОБА_4 отримав від позивача за квитанцією від 02.02.2015 року 23550 грн. за туристичні послуги і за квитанцію від 29.01.2015 року №-399 на суму 1990,0 грн. (а.с. 9).

Між турагентом і туроператором з 30 січня 2013 року діяв агентський договір за яким турагент узяв на себе зобовязання за винагороду надати послуги туроператору шляхом укладення договору на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем Туроператора. Зобовязався реалізувати заброньований турпродукт від імені, під контролем та в інтересах Туроператора, а також виконати вимоги передбачені п.п.3.3.6, 3.3.13,3.4.1 агентського договору.

Відповідно до п.5.8 договору право турагента на агентську винагороду виникає в момент, коли Турист скористався наданою послугую, що входить до складу туристичного продукту в повному обсязі, про що свідчить відсутність претензій від Туриста до турагенства протягом 14 календарних днів.

Відповідно до п.5.4. договору кошти отримані Турагентом від туристів, не є власністю турагента, а є транзитними коштами які підлягають перерахуванню Туроператору, за винятком плати за інформаційно консультативні послуги з підбору та бронювання турпродукту Турагентом

Згідно з п.2.4 договору у разі зміни програми за ініціативою туроператора і у звязку з чим відмовою туриста від туру туроператор зобовязаний повернути повну вартість туру через турагента, а договір вважається розірваним.

У звязку з тим, що туристичний продукт не було отримано позивачем він у встановлені договором строки звернувся до турагента та туроператора з претнзією.

Судовим розглядом було встановлено, і сторони цього не заперечували, що туроператору турагентом були перераховані за турпродукт 23627,47 грн., виходячи з комерційного курсу долару на сайті туроператора 21,95 грн. за один долар США. Зазначена сума була повернута на рахунок турагента 25.02.2015 року, а 26.02.2015р. останній перерахував її ОСОБА_3 Залишок у вигляду турагенськогої винагороди в сумі 2214,53 залишився у турагента.

З позовної заяви вбачається, що позовні вимоги предявлні до відповідача ДП «А.Е.Т. Джоін ап!», ФОП ОСОБА_4 мав у справі правовий статус третьої особи і вимоги до нього щодо повернення грошей не заявлялись.

За умовами ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки умовам агентського договору, укладеного між Туроператором і Турагентом, а саме пункту 5.8 договору щодо виникнення права турагента на агентську винагороду з моменту, коли Турист скористався наданою послугую, що входить до складу туристичного продукту в повному обсязі, про що свідчить відсутність претензій від Туриста до Турагента протягом 14 календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у встановлений договором строк предявив претензію як до Турагента так і до Туроператора. Між тим, позовні вимоги предявлені лише до Туроператора.

Судова колегія вважає, що позивачем не обґрунтовані позовні вимоги саме до відповідача, не надані пояснення щодо сплати послуг на користь третьої особи у сумі більшої ніж зазначено у квитанції. Суд першої інстанції ці обставини також не зясував, у звязку з чим, судова колегія рішення суду скасовує і в задоволенні позову відмовляє за їх недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 303,304,307,308,313,317,319 ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргуДочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін ап!» задовольнити.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2015 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - Н.О. Міненкова

Судді - С.С. Кругова

ОСОБА_2