У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів:Гвоздика П.О., Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., Мартинюка В.І.,

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки, заінтересована особа - Дванадцята київська державна нотаріальна контора за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року заявниця звернулася до суду з указаною вище заявою, в обгрунтування якої зазначила, що з січня 2007 року вона проживала з ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, з яким вони проживали у її квартирі АДРЕСА_1, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Зазначила, що ОСОБА_8 мав схильність до бродяжництва та періодично повертався до своєї звички, не дивлячись на її намагання привести до ладу як його зовнішній вигляд, так і його особисте помешкання, а саме: квартиру АДРЕСА_2.

АДРЕСА_2 року ОСОБА_8 помер. Про близьких родичів померлого їй нічого не було відомо, вона займалася його похованням.

Посилаючись на те, що за час спільного сумісного проживання з ОСОБА_8 вони не встигли офіційно оформити шлюбні стосунки в органах РАГС, що є перепоною у оформленні спадщини після смерті її фактичного чоловіка, просила суд встановити факт її проживання з ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з січня 2007 року по АДРЕСА_2 року.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року у задоволенні заяви відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове наступного змісту: Позов ОСОБА_6, заінтересована особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки - задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_6 з ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з січня 2007 року по АДРЕСА_2 року.

У касаційній скарзі особа, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норма матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що заявник не надала доказів на підтвердження факту проживання однією сім'єю (ведення спільного господарства, придбання товарів домашнього вжитку, спільні поїздки, святкування тощо) з ОСОБА_8 у період з січня 2007 року по АДРЕСА_2 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення заяви, апеляційний суд виходив з наявності належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказаним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 проживав у АДРЕСА_2.

АДРЕСА_2 року помер. Після його смерті відкрилася спадщина.

Як вбачається з матеріалів справи, заявниця ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_8 для оформлення спадщини після його смерті.

Згідно зі ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У частині 6 ст. 235 ЦПК України передбачено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Оскаржуючи в касаційному порядку рішення апеляційного суду, ОСОБА_7 посилалась на те, що вона є спадкоємицею майна ОСОБА_8 за заповітом від 07 квітня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Пятої київської державної нотаріальної контори Войстрік О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 7-381.

Згідно з ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, якщо спір буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У порушення вимог ст. ст. 212 -214 ЦПК України суд першої інстанції викладеного не врахував та не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення заяви.

За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 18 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

В.І. Мартинюк