Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Вох В.С., за участю позивача та відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 15 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И Л А :

09 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася в Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення суду до закінчення навчання.

Рішенням Рівненського міського суду від 15 січня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання аліменти у розмірі 1/13 частки від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подання позовної заяви до суду (09 грудня 2015 року) і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення 23-х річного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Не погодившись із визначеним судом першої інстанції розміром аліментів,

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/446/2016 Головуючий у 1 інстанції : Денисюк П.Д.

Доповідач : Григоренко М.П.

позивач подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вона надала суду всі необхідні підтверджуючі документи, які вказують на те, що їхня дочка потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати її в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку.

Висновок суду, що відповідач в змозі сплачувати аліменти лише у розмірі 1/13 частини не ґрунтується на доказах справи. В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що може надавати матеріальну допомогу у розмірі 300 грн. Судом призначено 1/13 частину, що від середньої заробітної плати відповідача (2050 грн.) становить близько 150 грн.

Зазначає, що донька отримує лише соціальну допомогу для малозабезпечених сімей з жовтня по червень щорічно, решта 3 місяці залишається без засобів для існування, відвідує платні курси польської та англійської мови, витрачає кошти для придбання засобів для навчання, тощо.

За жовтень-листопад минулого року позивач надіслала дитині 3240 грн. Для неї це значні кошти, оскільки отримує мінімальну заробітну плату у розмірі 1402,67 грн. Будь-яких інших джерел прибутку у неї немає. Натомість, у відповідача середня заробітна плата становить 2050 грн.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позов до ОСОБА_2, стягнувши з останнього на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення суду до закінчення навчання.

В ході апеляційного розгляду справи позивач підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Відповідач просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи із відповідача аліменти на утримання їхньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/13 частки від усіх видів його доходів, суд першої інстанції виходив із того, що згідно із частиною 1 статті 199 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей, які продовжують навчання до досягнення ними 23 років, і відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині саме в такому розмірі.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів, оскільки, на переконання колегії суддів, цей розмір аліментів визначено із врахуванням всіх обставин справи, зокрема того, що відповідач сплачує аліменти також ще на одну неповнолітню дитину і рівень доходів ОСОБА_2 не дозволяє йому сплачувати аліменти на повнолітню дитину у більшому розмірі.

В той же час, оскаржуване рішення підлягає зміні, шляхом виключення із його резолютивної частини вказівки про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача щомісячно, має бути не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки наявність такого формулювання унеможливить виконання оскаржуваного рішення, так як прожитковий мінімум для дитини чинним законодавством України визначається лише до 18 років, а ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вже є повнолітньою, в звязку із чим, на розсуд колегії суддів, положення ч. 2 ст. 182 СК України в даному випадку застосовані бути не можуть.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 15 січня 2016 року змінити, виключивши із його резолютивної частини вказівку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача ОСОБА_2, щомісячно, має бути не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.М. Ковальчук

ОСОБА_5