АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/1869/587/2016 Головуючий в 1-й інстанції - Ладиченко С.В.
Доповідач-Чобіток А.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року позивач пред»явила вказаний позов до відповідача та зазначала, що ОСОБА_3 01.07.2012 року на 242 км а/д Київ-Харків,керуючи автотранспортним засобом «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1,не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Хонда акорд» д.н.з.НОМЕР_2,яким керував ОСОБА_4. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при вказаних обставинах,належний їй на праві власності автомобіль«Хонда акорд» д.н.з. НОМЕР_2 отримав пошкодження.

Оскільки між ОСОБА_3 та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» було укладено договір страхування цивільної відповідальності № АВ 0315171,який діяв на час ДТП, вона 03.07.2012 року звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до замовленого нею звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу № 21/07/2012 вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження належного їй автомобіля«Хонда акорд» д.н.з.НОМЕР_2 складає 27 064 грн.31 коп..

Посилаючись на те, що відповідач виплатив їй страхове відшкодування лише у розмірі 13 543 грн.86 коп., позивач просила стягнути з останнього заборгованість по страховому відшкодуванню у розмірі 13520 грн.45 коп.,суму інфляційних втрат у розмірі 8 855 грн.53 коп., суму 3 % річних у розмірі 1036 грн.81 коп., витрати на складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 600 грн.,а також 4000 грн.00 коп. витрат на правову допомогу та по сплаті судового збору у розмірі 243 грн.60 коп..

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що суд при вирішенні спору про стягнення страхового відшкодування на користь позивача, послався на звіт про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу № 21/07/2012 від 07.07.2012 року, яким визначена вартість матеріального збитку у розмірі 27 064 грн.31 коп. без врахування коефіцієнту фізичного зносу, що не узгоджується з тією обставиною, що на момент огляду транспортного засобу позивача він вже мав не усунені деформації і на його думку у звіті № 2977 від 23 липня 2012 року експертом оцінювачем було правомірно застосовано коефіцієнт фізичного зносу.

Крім того , відповідно до звіту №21/07/12 від 07.07.2012 року вартість матеріального збитку складається з вартості відновлювального ремонту КТЗ у розмірі 20 588,24 грн. та із величини втрати товарної вартості КТЗ у розмірі 6476,07 коп., але суд не врахував, що згідно з п.31.7 статті 32 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ,страховик не відшкодовує шкоду, пов»язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, а відповідно до ст.12 цього Закону страхове відшкодування зменшується на суму франшизи,проте судом вказані положення Закону не були застосовані.

Судом неправомірно не застосовано п.36.2 статті 36 вказаного Закону, яким передбачено зменшення розміру оціненої шкоди на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість , якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи. Таким чином за вирахуванням вказаних сум розмір страхового відшкодування становить 2426,73 грн..

Відповідач посилається на безпідставність застосування судом до правовідносин,які виникли між сторонами ст.625 ЦК України, а також відшкодування витрат на складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 600 грн..

Не погоджується відповідач і з висновком суду в частині стягнення витрат на правову допомогу,оскільки відсутні в матеріалах справи докази,що представник позивача є фахівцем в галузі права,а також розрахунки вказаних витрат.

Вислухавши доповідь судді,пояснення представника позивача, які він надав в судовому засіданні , яке відбулось 21.01.2016 року, обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено,що 01.07.2012 року на 242 км.а/д Київ-Харків,ОСОБА_3,керуючи автомобілем «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1,не вибрав безпечної швидкості руху,в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем НОМЕР_3,чим порушив п.12.1 ПДР та відповідно до постанови Прилуцького місьрайонного суду Чергінівської області від 20 липня 2012 року був визнаним винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн..

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ Українська транспортна страхова компанія» згідно з полісом № АВ/0315171 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач 03.07.2012 року повідомила ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про страховий випадок, а 13.08.2012 року звернулася з заявою про виплату їй страхового відшкодування у розмірі 27 064 грн.31 коп., пославшись на звіт про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого її транспортного засобу № 21/07/12 від 07.07.2012 року.

Відповідно до страхового акту № 479/1-12-UА від 17 вересня 2012 року та платіжного доручення № 2390 від 20 листопада 2012 року страховою компанією було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 13 543,86 грн..

Не погодившись з таким розміром страхового відшкодування, позивач пред»явила даний позов до суду і просила стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 13520 грн.45 коп.,суму інфляційних втрат у розмірі 8 855 грн.53 коп.,суму 3 % річних у розмірі 1036 грн.81 коп., витрати на складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 600 грн.,а також 4000 грн.00 коп. на правову допомогу та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн.60 коп..

Задовольняючи позовні вимоги,суд першої інстанції виходив з того,що страхова компанія безпідставно не сплатила позивачу страхове відшкодування в повному обсязі, в зв»язку з чим повинна не тільки доплатити страхове відшкодування у розмірі 13520 грн.,а і нести відповідальність, передбачену ст.625 ЦК України та відшкодувати всі витрати, пов»язані з правовою допомогою та сплатою судового збору.

Проте колегія суддів не може погодитися в повній мірі з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона зобов»язується у разі настання певної події (страхового випадку)виплатити другій стороні(страхувальникові) або іншій особі,визначеній у договорі,грошову суму (страхову виплату),а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п.32.7 ст.32 цього Закону страховик не відшкодовує шкоду,пов»язану із втратою товарної вартості КТЗ.

Як вбачається зі звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого її транспортного засобу № 21/07/12 від 07.07.2012 року,яким позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги щодо розміру страхового відшкодування, вартість матеріального збитку складається із вартості відновлювального ремонту КТЗ у розмірі 20 588,24 грн. та із величини втрати товарної вартості КТЗ у розмірі 6 476,07 грн..

Проте суд, стягуючи з відповідача залишок страхового відшкодування у розмірі 13 520,45 грн., виходив з того, що вартість матеріального збитку,нанесеного позивачу внаслідок пошкодження КТЗ «Хонда Акорд» д.н.з. НОМЕР_2 становить 27 064 31 грн. , не врахувавши при цьому вимоги вказаної норми закону та зарахувавши до страхового відшкодування величину втрати товарної вартості КТЗ у розмірі 6 476,07 грн..

Крім того, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження оплати проведеного ремонту автомобіля у платника податку на додану вартість.

Враховуючи дану обставину, а також факт безпосереднього перерахування позивачу страхового відшкодування, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про безпідставне зменшення відповідачем розміру страхового відшкодування на 20 % розміру податку на додану вартість,оскільки позивач за законом не є суб»єктом сплати такого податку.

Таким чином колегія суддів з врахуванням вищевикладених обставин вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 2 936,73 грн..

При цьому колегія суддів вважає безпідставним посилання в апеляційній скарзі про необхідність зменшення страхового відшкодування на суму франшизи у розмірі 500 грн.,оскільки зі страхового акту №479/1-12-А від 17 вересня 2012 року та платіжного доручення №2390 від 20 листопада 2012 року вбачається,що при виплаті страхового відшкодуванні позивачу відповідач вирахував 500 грн. франшизи (а.с.73,74).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В зв»язку з тим,що розмір страхового відшкодування,яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача дорівнює 2936,73 грн. і ця сума не була виплачена відповідачем в період з 21 листопада 2012 року по травень 2015 року, тобто вказана сума вважається простроченим грошовим зобов»язанням, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача 3% річних,що дорівнює 225,20 грн. та інфляційні втрати за вказаний період у розмірі 1923,55 грн..

З огляду на викладене,колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на законі, доводи апеляційної скарги про безпідставне застосування судом ст.625 ЦК до правовідносин, які виникли між сторонами, так як Постановою за № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року роз»яснено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу страхувальника зобов»язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( стаття 526, частина друга статті 625 ЦК) .

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про безпідставність рішення суду в частині стягнення з відповідача витрат,понесених позивачем на проведення оцінки вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу 07.07.2012 року,оскільки колегія суддів погоджується з визначеною вартістю відновлювального ремонту КТЗ саме звітом №21/07/12 від 07.07.2012 року в розмірі 20 588,24 грн..

Разом з тим колегія суддів вважає,що доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача,понесених останнім витрат на правову допомогу, заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

З матеріалів справи вбачається,що інтереси позивача представляв ОСОБА_5 на підставі нотаріально посвідченої довіреності та договору на представництво в суді, проте в матеріалах справи відсутні підтвердження, що зазначена особа є фахівцем у галузі права і має право надавати правову допомогу.

За таких обставин, враховуючи, що відповідно до пункту 2 ч.2 статті 79 ЦПК України, яким до витрат, пов»язаних з розглядом справи, віднесені витрати на правову допомогу, колегія суддів не може погодитись з рішенням суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача 4 000 грн., як витрат на правову допомогу.

Таким чином, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду, зменшивши розмір страхового відшкодування до 2936,73 грн.,суму інфляційних втрат до 1923,55 грн., суму 3 % річних до 225,20 грн. та суму судових витрат до 243 грн.60.коп., а в решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.304,307,308,309,313,314,316,319 ЦПРК України,колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року змінити та викласти в такій редакції.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 2936,73 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 1923,55 грн.,суму 3 % річних в розмірі 225,20 грн., витрати,понесені на складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 600 грн.,а всього 5685,48 грн..

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн.60 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справі протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -