РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді - Сенаторова В.М.,

при секретарі - Явнюк К.Р.,

представника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у сумі 344509,95 грн., зазначаючи, що 05.05.2006 року між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №88, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 14255,00 дол. США для купівлі транспортного засобу із строком користування по 05.05.2011 року за процентною ставкою 13,00 % річних. Взяті на себе зобов'язання за зазначеним договором банк виконав своєчасно і в повному обсязі. ОСОБА_3 порушила зобов'язання стосовно своєчасного повернення отриманого кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів та комісійної винагороди, в зв?язку з чим станом на 27.08.2015 року за відповідачем числиться заборгованість у розмірі 344509,95 грн. У ході судового розгляду позивач свої позовні вимоги уточнив та просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 30.03.2016 року у розмірі 383269,73 грн., оскільки до теперішнього часу відповідач не виконує зобов'язання, заборгованість не сплачує, в зв'язку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність за наявними у справі доказами.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_1 проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав пропущення строків позовної давності.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до кредитного договору №88 від 05.05.2006 року укладеного між сторонами, Банк надав позичальнику кредит у розмірі 14255 дол. США на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу автотранспортного засобу зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% та терміном повернення 05.05.2011 року.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем не надано розрахунок заборгованості відповідача станом на 30.03.2016 року у розмірі 383269,73 грн., а тому суд не може прийняти уточнені позовні вимоги до уваги.

Згідно наданих суду розрахунків, станом на 29.05.2015 року станом на 27.08.2015 року за відповідачем числиться заборгованість у розмірі 344509,95 грн.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обовязки виникають у кожного контрагента.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Строк дії кредитного договору встановлено до 05.05.2011 року, таким чином, якщо виходити зтого факту, що останній платіж ОСОБА_3 повинна була здійснити 05.05.2011 року, то перебіг позовної давності почався 06.05.2011 року та закінчився 06.05.2014 року.

Позовна заява банком подана - 27.08.2015 року, тобто поза межами строків позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вказані норми ЦПК України закріплюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу.

Вимогами ст.ст. 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Без надання позивачем належних та допустимих доказів, суд позбавлений можливості зясувати необхідні обставини по справі, оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, в матеріалах справи є клопотання позивача про розгляд справи у його відсутність на підставі наявних доказів та матеріалів.

Участь у судовому засіданні позивача це право сторони, а не його обовязок.

Разом з тим, надаючи клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, він усвідомлював наслідки подання такої заяви та здійснення судового розгляду за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достатність доказів в їх сукупності, з урахуванням поданої відповідачем заяви про застосування строку позовної давності, та встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності, а тому в задоволенні позовних вимог ПАТ "ВіЕйБі Банк" слід відмовити.

Суд постановляє рішення в межах заявлених позивачем вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 543, 554, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя -