Номер провадження 4-с/404/15/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Кіровський районний суд міста Кіровограда розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кіровського районного суду міста Кіровограда скаргу ОСОБА_1, де іншими учасниками виконавчого провадження - заінтересованими особами заявлені: публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Південний», державний виконавець Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження дій і рішення державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, визнання дій незаконними і скасування постанови державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, за правилами ст. 385 ЦПК України, в порядку судового контролю під час виконання судового рішення, звернулася зі скаргою до Кіровського районного суду міста Кіровограда в якій просить поновити їй строк на подачу скарги про оскарження дій і визнання незаконною постанову державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_2 Також просить визнати незаконними дії та скасувати оскаржувану нею постанову державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 26.04.2011року, про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з неї кредитної заборгованості перед ПАТ АБ «Південний».

У судовому засіданні представники скаржника в обгрунтування заявлених вимог посилаються на те, що скарга подана одразу після того як ОСОБА_1 достовірно дізналась щодо оскаржуваної нею постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто не пропустила десятиденний строк на звернення зі скаргою. Дії заявленого субєкта оскарження протиправні, постанова незаконна і підлягає скасуванню так-як: постанову їй не було вручено рекомендованим листом, час для добровільного виконання рішення суду їй не надавався, тому вчинення наступних виконавчих дій порушує належні її права боржника. Стягненню підлягають кошти в іноземній валюті. Такий виконавчий документ неможливо виконати, оскільки він не містить грошового еквіваленту у національній валюті.

Представник стягувача заперечив і вважає що строк звернення зі скаргою пропущений, а доводи скаржника не ґрунтуються на законі, оскільки необхідно застосовувати редакцію Закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 26.04.2011 року.

Заінтересована особа - державний виконавець в судове засідання не з'явився, про день,час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, тому суд вважає за можливе, розглядати скаргу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши доводи присутніх у судовому засіданні учасників виконавчого провадження і їх представників, дослідивши матеріали справи і скарги вважаю, що заявлені скаржником вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав:

При вирішенні питання правомірності дії державного виконавця та законності винесеної ним постанови, суд керувався змістом правових норм, редакція яких діяла на день ухвалення оскаржуваної постанови.

Відповідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

13.12.2010 року, Кіровський районний суд міста Кіровограда видав виконавчий лист 2-13087/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний», 16178,67 доларів США кредитної заборгованості, а також 1820 грн. судових витрат.

26.04.2011 року, на підставі поданого стягувачем виконавчого документу, державний виконавець Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 26165114 (аркуш скарги 9).

Заявлений субєкт оскарження при винесенні ухвали про відкриття виконавчого провадження додержався вимог ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», чинної станом на 26.04.2011 року, згідно якої останній зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Згідно п. 2 зазначеної статті закону копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі ненадання боржником у строки, встановлені для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Відповідно до п.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Зі змісту зазначених вище вимог закону вбачається, що державний виконавець при надходженні до відділу ДВС виконавчого документу зобов'язаний прийняти його до виконання протягом трьох днів з моменту отримання і на наступний день від дня відкриття виконавчого провадження направити копію такої постанови для адреси боржника та стягувача. Вимог для державного виконавця пересвідчуватися в отриманні сторонами виконавчого провадження постанови про відкриття виконавчого провадження Законом України «Про виконавче провадження» не встановлено.

Таким чином посилання ОСОБА_1 на відсутність прав у державного виконавця вчиняти виконавчі дії до отримання доказів належного повідомлення боржника про наявність виконавчого провадження, суперечать чіткому розумінню закону, оскільки проведення державним виконавцем виконавчих дій не залежність від встановлення факту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Загальний порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначається ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження». Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. З цієї статті, у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби. Відповідно ст. 3 Закону України «Про державну виконавчу службу», районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції є юридичними особами, мають відповідні рахунки в органах Державного казначейства України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках, гербову печатку. Головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі мають відповідні рахунки в органах Державного казначейства України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках.

Тобто, державний виконавець має всі можливості як для стягнення на користь стягувача так і перерахування коштів в іноземній валюті.

Оскільки перешкод у відкритті виконавчого провадження на той час не існувало, державний виконавець обгрунтовано ініціював початок виконавчого провадження шляхом винесення постанови що оскаржується від 26.04.2011 року.

Припущення представників скаржника про вчинення державним виконавцем протиправних дій та незаконності прийнятої постанови є хибними, оскільки відкрити виконавче провадження є не правом, а обовязком державного виконавця. Боржник особисто в письмовій формі зазначила, що ознайомлена зі змістом постанови, відтак не існує перешкод у виконанні нею боргових зобовязань в добровільному чи примусовому порядку. Дійсно, відсутні докази вручення скаржнику копії постанови. Ця обставина є підставою для поновлення строку подачі до суду скарги. На момент винесення оскаржуваної постанови Закон не зобовязував державного виконавця вручати учасникам виконавчого провадження їх копії. Розбіжності в редакціях Закону України «Про виконавче провадження» достатньо компенсувати шляхом вручення боржнику копії оскаржуваної нею постанови. Але при цьому відсутні законні передумови для скасування самої постанови.

При виникненні спірних правовідносин, дії державного виконавця відповідали чинній редакції Закону України «Про виконавче провадження», тобто оскаржувана постанова винесена з додержанням норм матеріального та процесуального права, з цих міркувань суд переконаний у відсутності підстав до задоволення вимог скаржника.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду, суд вважає за необхідне застосувати положення ст.ст. 88, 388 ЦПК України. Судові витрати, пов»язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

З огляду на перераховані обставини, керуючись ст. ст. 3, 4, 10,11, 60, 209, 210, 383, 384,385, 387 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Вимоги скаржника задовольнити частково.

ОСОБА_1 поновити строк подачі до суду скарги про оскарження дій та визнання незаконною постанови державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 26.04.2011 року.

У задоволені заявлених ОСОБА_1 вимог про визнання протиправними дії державного виконавця та скасувати, як незаконну постанову державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 26.04.2011року, про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_4 кредитної заборгованості на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний», відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 275,60 грн. судового збору.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський районний суд міста Кіровограда протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Є. В. Завгородній