Справа № 158/812/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Сіліч І.І.
Провадження № 22-ц/773/486/16 Категорія: 30 Доповідач: Стрільчук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Стрільчука В.А.,

суддів Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Концевич Я.О.,

з участю прокурора Тарасюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ківерцівського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним затриманням та незаконним поміщенням у психіатричний заклад, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Рожищенського районного суду від 12 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рожищенського районного суду від 12 лютого 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до Ківерцівського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним затриманням та незаконним поміщенням у психіатричний заклад, залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу а справу направити до іншого суду, покликаючись на порушення судом його права на справедливий суд.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач двічі не зявився в судові засідання 27 січня 2016 року та 12 лютого 2016 року, про причини неявки суд не повідомив та не подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи і зроблені з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, якою керувався суд при постановленні оскаржуваної ухвали, у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналогічне положення міститься і в п. 3 ч. 1 ст. 207 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм процесуального закону дає підстави для висновку, що повноваженням залишити позовну заяву без розгляду суд наділений лише у випадку повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання, якою слід вважати другу поспіль неявку за умови неподання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Рожищенського районного суду від 18 січня 2016 року справа прийнята ним до свого провадження і призначена до розгляду на 27 січня 2016 року (а. с. 190).

Даних про отримання ОСОБА_1 повідомлення суду про час і місце судового засідання у вказаний день в матеріалах справи немає.

Згідно з довідкою секретаря судового засідання від 27 січня 2016 року розгляд справи відкладено на 12 лютого 2016 року у звязку з неявкою сторін в судове засідання (а. с. 193).

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що позивач ОСОБА_1 05 лютого 2016 року отримав повідомлення про розгляд справи 12 лютого 2016 року (а. с. 197).

Отже, враховуючи, що позивач про судове засідання, яке було призначене судом на 18 січня 2016 року, не був належним чином повідомлений, у суду не було правових підстав для залишення позову без розгляду, оскільки відсутня ознака повторності неявки.

Такими діями Рожищенського районного суду порушено право ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд його позовної заяви, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та допущеними ним порушеннями вищенаведених норм процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, оскаржувану ухвалу слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції на підставі п. п. 3, 4 ст. 311 ЦПК України.

Щодо вимоги позивача про передачу справи на розгляд в інший суд, то вона не може бути задоволена, оскільки відсутні підстави для такої передачі, встановлені ст. 116 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Рожищенського районного суду від 12 лютого 2016 року в даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: