Вищий спеціалізований суд україни з розгляду цивільних і кримінальних справ
У Х В А Л А

іменем україни

16 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Попович О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Зашківської сільської ради Жовківського району Львівської області, треті особи: Жовківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_7, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 15 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила надати їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_8, яка за життя склала заповіт на користь її доньки ОСОБА_9, оскільки остання завжди допомагала матері позивачки та її чоловіку.

Позивачка вказувала, що коли ОСОБА_9 звернулася до нотаріуса із заявою про спадщину, вона також мала намір подавати таку заяву, але їй було роз'яснено, що за наявності заповіту вона не мала права на спадщину, оскільки не була пенсіонеркою та не перебувала на утриманні померлої, крім того за подання заяви необхідно було провести оплату, проте додаткові витрати були для неї надмірними у зв'язку із скрутним фінансовим становищем через заборгованість за договором позики.

Посилаючись на те, що про оскарження заповіту вона дізналася лише у жовтні 2015 року, а тому не могла подати заяву про прийняття спадщини за законом у встановлений строк через об'єктивні обставини, ОСОБА_3 просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 15 червня 2015 року позов задоволено.

Надано ОСОБА_3 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в два місяці із дня вступу рішення в законну силу.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилено, рішення Жовківського районного суду Львівської області від 15 червня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, виходили з того, що у зв'язку із наявністю заповіту, складеного на ім'я ОСОБА_9, позивачка вчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а про його оскарження дізналася лише у жовтні 2014 року, у зв'язку із чим дійшли висновку про наявність поважних причин для надання їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22 квітня 2014 року серії НОМЕР_1.

Також судами установлено, що 20 грудня 2011 року ОСОБА_8 склала заповіт на користь ОСОБА_9 (донька позивачки), проте 02 жовтня 2014 року, не погоджуючись з указаним заповітом, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду із позовом про визнання його недійсним.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 05 травня 2015 року визнано недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9, та посвідчений секретарем Зашківської сільської ради (а. с. 57-58).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі Жовківською державною нотаріальною конторою 02 вересня 2014 року зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Із копії спадкової справи № 341/2014 вбачається, що ОСОБА_3 04 лютого 2015 року звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Колодій О.Я. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, тобто вже після сплину строку для подання такої заяви.

Згідно із довідкою управління соціального захисту населення Жовківської районної державної адміністрації від 29 квітня 2015 року ОСОБА_3 здійснює догляд за ОСОБА_7 з 22 січня 2015 року (а. с. 17).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15 та від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

З огляду на вищевикладене колегія суддів касаційного суду вважає, що суди попередніх інстанцій на вказане уваги не звернули та не врахували, що наявність заповіту, складеного на ім'я ОСОБА_9, не свідчить про поважність пропуску строку на прийняття спадщини ОСОБА_3 з огляду на вимоги в ст. ст. 1222, 1220, 1269,1270, 1272 ЦК України, якими регулюються питання про порядок прийняття спадщини, у зв'язку із чим висновок судів про те, що позивачка не змогла своєчасно подати заяву про прийняття спадщини, оскільки тільки у жовтні 2014 року дізналася про оскарження заповіту, не містить обґрунтування існування об'єктивних, непереборних чи істотних труднощів на прийняття нею спадщини.

Таким чином, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що наявність заповіту, складеного на іншу особу, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_3, не з'ясувавши при цьому, чи існували об'єктивні, непереборні, істотні труднощі на вчинення нею дій щодо прийняття спадщини, а тому судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 15 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В.Попович