справа № 361/5335/15-ц
провадження № 2/361/115/16
РІШЕННЯ

Іменем України

22 лютого 2016 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
при секретарях: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Приватне акціонерне товариство Український страховий дім про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь майнову шкоду в розмірі 34494 грн. 97 коп., витрати на проведення оцінки визначення вартості завданих збитків у розмірі 800 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. (а. с. 2-4, 66-73).

В обґрунтування позову зазначав, що 12 січня 2015 року близько 08.25 год. відповідач ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки Samand EL, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись у місті Бровари Київської області по вулиці Шолом-Алейхема в напрямку вулиці Гоголя, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення з належним йому автомобілем марки Mitsubishi Nativa, реєстраційний номер НОМЕР_2, під його керуванням. У результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Винним у даній ДТП постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2015 року визнано ОСОБА_5, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до звіту від 02 червня 2015 року про оцінку матеріального збитку, завданого власникові автомобіля марки Mitsubishi Nativa, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартість відновлювального ремонту його автомобіля становить 34494 грн. 97 коп. За виконання цього звіту він сплатив 800 грн., що підтверджується квитанцією № 236 від 22 травня 2015 року.

Крім майнової шкоди йому завдано ще й моральної шкоди, яка полягає у нервовому стресі, пережитому під час наїзду транспортного засобу відповідача, душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку із пошкодженням належного йому майна, додаткових витратах часу для захисту порушеного права. Відмова ОСОБА_5 відшкодувати завдану шкоду не дає йому можливості використовувати автомобіль, який через відсутність у нього як пенсіонера коштів не відремонтований. Розмір завданої йому моральної шкоди він оцінює у 10000 грн.

Позивач ОСОБА_4 і його представник ОСОБА_6 у суді позов підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, зокрема стягнути з відповідача на користь позивача завдану майнову шкоду саме в розмірі відновлювального ремонту автомобіля, що узгоджується із судовою практикою.

Представник відповідача ОСОБА_7 у суді позов не визнала, просила суд у його задоволенні відмовити, так як цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована у Приватному акціонерному товаристві Український страховий дім (далі ПрАТ УСД), тому воно і повинно виплатити позивачу за відповідача страхове відшкодування в розмірі завданої шкоди. Про настання ДТП страховика ОСОБА_5 повідомив у встановленому законом порядку. Доказів заподіяння моральної шкоди позивачем не надано.

Третя особа: ПрАТ УСД у судове засідання не зявилося, про час і місце розгляду справи повідомлялося належним чином, про причини неявки суд не повідомило.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2015 року у справі № 361/433/2015-п встановлено, що 12 січня 2015 року близько 08.25 год. відповідач ОСОБА_5, біля будинку № 93 по вулиці Шолом-Алейхема у місті Бровари Київської області, керуючи автомобілем марки Samand EL, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись в напрямку вулиці Гоголя, під час вибору безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу безпечно керувати ним, у результаті чого допустив занос та зіткнення з автомобілем марки Mitsubishi Nativa, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_4, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а. с. 5).

Винним у цій ДТП судом визнано ОСОБА_5, який своїми діями порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху та завдав майнової шкоди. Дане порушення знаходиться у причинному звязку з настанням ДТП. За вчинення цього адміністративного правопорушення відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 350 грн.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд надав критичну оцінку поясненням ОСОБА_5 щодо його невинуватості та визнав їх такими, що не відповідають дійсним обставинам та направлені на уникнення порушника від відповідальності за скоєне.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За змістом положень ч. 1 ст. 1166, ч. 2 ст. 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови № 4 від 01 березня 2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки розяснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У ч. 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

ОСОБА_8 № 3894 від 02 червня 2015 року по визначенню матеріального збитку, завданого під час ДТП власникові автомобіля марки Mitsubishi Nativa, реєстраційний номер НОМЕР_2, складеного за заявою позивача оцінювачем ОСОБА_9, видно, що вартість матеріального збитку, завданого власникові вказаного транспортного засобу ОСОБА_4 на дату проведення звіту складає 19118 грн. 56 коп. (а. с. 6-18).

ОСОБА_10 зазначеного звіту вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власникові вказаного автомобіля, визначена як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Заявляючи вимогу про відшкодування майнової шкоди, позивач ОСОБА_4 просив стягнути на його користь з ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі визначеної оцінювачем вартості відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнта його фізичного зносу, що згідно із ОСОБА_8 № 3894 становить 34494 грн. 97 коп.

За проведення даного ОСОБА_8 позивач ОСОБА_4 сплатив 800 грн., що підтверджується квитанцією № 236 від 22 травня 2015 року (а. с. 24).

ОСОБА_10 № АС/9930247 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03 лютого 2014 року, строк дії якого з 09 лютого 2014 року по 08 лютого 2015 року, вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_5, який керував транспортним засобом автомобілем марки Samand EL, реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент вказаної ДТП була застрахована у ПрАТ УСД (м. Київ, пл. Спортивна, 3). Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 50000 грн., франшиза 0 грн. (а. с. 50).

13 січня 2015 року, тобто наступного дня після ДТП, позивач ОСОБА_4 повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) про настання зазначеної ДТП, про що свідчить заява позивача встановленого зразка (а. с. 104).

Згідно із підпунктом 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон і свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально.

Представник відповідача у суді пояснила, що оскільки за вказаною у ОСОБА_10 адресою страхова компанія не знаходилася, повідомлення про ДТП страховику ПрАТ УСД відповідач ОСОБА_5 направив поштою 14 січня 2015 року (а. с. 60), що свідчить про виконання ним свого обовязку, встановленого ст. 33 зазначеного Закону, тому завдану відповідачем шкоду позивачу повинна відшкодовувати страхова компанія ПрАТ УСД.

ОСОБА_10 матеріалів справи видно, що права укладати договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ УСД позбавлене з 03 жовтня 2014 року, у процесі припинення товариство не перебуває, інформація про визнання його банкрутом відсутня, місцезнаходження останнього на час розгляду справи невідоме (а. с. 51-59, 78, 90, 95).

ОСОБА_8 № 924 від 23 січня 2015 року про оцінку автомобіля позивача ОСОБА_4 марки Mitsubishi, реєстраційний номер НОМЕР_2, складеного за дорученням МТСБУ оцінювачем ОСОБА_11, вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власникові даного автомобіля внаслідок його пошкодження при ДТП становить 19524 грн. 96 коп. (а. с. 133-143).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 528 ЦК України виконання обовязку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобовязання не випливає обовязок боржника виконати зобовязання особисто. У разі невиконання або неналежного виконання обовязку боржника іншою особою цей обовязок боржник повинен виконати сам.

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 14 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою ним у постанові від 20 січня 2016 року в цивільній справі № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Виходячи з наведеного, враховуючи заявлені вимоги про стягнення майнової шкоди саме з ОСОБА_5, суд вважає, що з відповідача на користь позивача ОСОБА_4 підлягає стягненню майнова шкода в розмірі 19918 грн. 56 коп., з яких: 19118 грн. 56 коп. вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на підставі ОСОБА_8 № 3894 від 02 червня 2015 року, тобто реальні збитки, та 800 грн. витрат на проведення оцінки визначення вартості завданої майнової шкоди.

Доводи позивача про те, що фактичним розміром завданої йому шкоди, яка підлягає відшкодуванню, є вартість відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 34494 грн. 97 коп., судом до уваги не приймаються, оскільки вказаний розмір не є реальними збитками. Доказів того, що ОСОБА_4 у звязку із пошкодженням при ДТП автомобіля понесені витрати на вказану суму, позивачем суду не надано.

Посилання відповідача на те, що вимоги про відшкодування завданої ОСОБА_5 майнової шкоди позивач ОСОБА_4 повинен заявляти до страхової компанії ПрАТ УСД, оскільки його (відповідача) відповідальність застрахована, на вимогах закону не ґрунтуються, згідно із ст. ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України обовязок по відшкодуванню шкоди покладається саме на особу, яка її завдала.

У ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_4 неправомірними діями ОСОБА_5, суд враховує характер та обсяг душевних страждань позивача, яких він зазнав у звязку із пошкодженням належного йому автомобіля, тяжкість вимушених змін у його житті, час та витрати необхідні для відновлення попереднього стану.

Виходячи із засад розумності і справедливості, моральну шкоду, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд визначає в розмірі 3000 грн.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди підлягає задоволенню частково, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню завдані майнова шкода в розмірі 19918 грн. 56 коп. та моральна шкода в розмірі 3000 грн.

Також згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_5 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. (243 грн. 60 коп. за вимоги майнового характеру та 243 грн. 60 коп. за вимоги немайнового характеру).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 19918 (девятнадцять тисяч девятсот вісімнадцять) грн. 56 коп., моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) грн. та судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.