У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» на рішення апеляційного суду Полтавської області від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що наказом публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» «Укртатнафта» (далі - ПАТ «Укртатнафта») від 21 липня 2015 року № 4/1183 його було звільнено з посади водія автотранспортних засобів (вантажних, в/п до 1,5 т) дільниці важкої техніки цеху № 11 ПАТ «Укртатнафта» на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Позивач вважав своє звільнення незаконним, проведеним з порушенням вимог трудового законодавства, а тому просив поновити його на посаді водія автотранспортних засобів (вантажних, в/п до 1,5 т) дільниці важкої техніки цеху № 11 ПАТ «Укртатнафта», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21 липня 2015 року по 17 грудня 2015 року та відшкодувати моральну шкоду у сумі 5 000 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 10 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про часткове задоволення позову ОСОБА_4 Поновлено ОСОБА_4 на посаді водія автотранспортних засобів (вантажних, в/п до 1,5 т) дільниці важкої техніки цеху № 11 ПАТ «Укртатнафта» з 21 липня 2015 року. Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 16 632 грн 33 коп. та 3 000 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього 19 632 грн 33 коп. з відрахуванням обов'язкових платежів. Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі ПАТ «Укртатнафта» просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 18, 22 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника. При цьому суди не вправі визнавати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. При розгляді таких спорів судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених ст. ст. 1471, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України належать: догана та звільнення. Звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України - є видом дисциплінарного стягнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Зокрема, у справі про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України суд повинен з'ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Вирішуючи спір, апеляційний суд прийняв до уваги вищенаведене та ухвалив рішення на основі повно з'ясованих обставин у справі, які свідчать про те, що звільнення ОСОБА_4 відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, а саме: відповідачем не було дотримано передбачених ч. 1 ст. 147, ст. 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень. За таких обставин позивач підлягає поновленню на займаній посаді (водія автотранспортних засобів (вантажних, в/п до 1,5 т) дільниці важкої техніки цеху № 11 ПАТ «Укртатнафта») із виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодуванням моральної шкоди.

Такий висновок апеляційного суду відповідає встановленим у справі обставинам та наявним у справі доказам, яким відповідно до ст. ст. 60, 212, 303, 316 ЦПК України апеляційним судом надано правильну оцінку.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» відхилити, рішення апеляційного суду Полтавської області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: