АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/153/16Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді: Чумак О.В.,

суддів: Карнауха П.М., Пилипчук Л.І.,

при секретарі: Лимар О.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», третя особа ОСОБА_4, про стягнення страхової виплати, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, -

в с т а н о в и л а :

В вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом. Вказував, що 28 квітня 2014 року по вулиці Ціолковського в м. Полтаві, сталася ДТП, за участю автомобіля ВАЗ-21063, під його керуванням і автомобіля «DEAWOO MATIZ», під керуванням водія ОСОБА_5, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ПрАТ «СК «Провідна». Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 16 травня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач зазначив, що внаслідок ДТП його автомобіль отримав технічні пошкодження, у звязку з чим, 29 квітня 2014 року, він звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про виплату страхового відшкодування. Вказав, що в кінці липня 2014 року ПрАТ «СК «Провідна» здійснила страхову виплату по події від 28 квітня 2014 року через систему Private Money, у сумі 6 781, 21 грн.

Позивач пояснив, що розрахунок виплати страхового відшкодування проводився шляхом вирахування із розміру матеріального збитку франшизи в сумі 500 грн. та вартості пошкодженого транспортного засобу в сумі 9369,48 грн. Вважає, що відповідач занизив розмір страхового відшкодування, оскільки із розміру матеріального збитку була відрахована завищена вартість залишків пошкодженого транспортного засобу.

Позивач неодноразово змінював позовні вимоги та остаточно 11 вересня 2015 року прохав : стягнути з ПрАТ «Страхва компанія «ПРОВІДНА» додаткову страхову виплату у розмірі 5 550 грн. 03 коп.; пеню 2 677 грн. 24 коп.; три проценти річних 187 грн. 84 коп.; інфляційні витрати 2 997 грн. 02 коп.; витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 950 грн. та судові витрати.

28 жовтня 2015 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП залишено без розгляду.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням місцевого суду його в апеляційному порядку оскаржив позивач. В апеляційній сказі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, а також на неправильне дослідження та оцінку доказів, неповне зясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вважає, що місцевим судом не було взято до уваги, що у супереч вимогам закону, калькуляцію по визначенню вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача проводив спеціаліст ПрАТ «СК «Провідна», який не являється оцінювачем, а є заінтересованою особою, та особисто не проводив огляд пошкодженого автомобіля. Крім того апелянт зазначав, що висновок аварійного комісара ОСОБА_6 від 16 травня 2014 року не скріплений печаткою та підписом керівника субєкта оціночної діяльності. Також апелянт вказує, що суд першої інстанції не дав належної оцінки висновку експерта ОСОБА_7 від 15 серпня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з підстав, передбачених п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Судом першої інстанції було встановлено, що 28 квітня 2014 року о 13 год. 10 хв. в м. Полтаві по вулиці Ціолковського сталася ДТП, за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5, який на нерегульованому перехресті з вулиці Грушевського не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що підтверджується копією довідки ВДАЇ УМВС України в Полтавській області /т. 1 а.с. 10/.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 16 травня 2014 року у справі №554/6260/14-п; 3/554/1025/2014 ОСОБА_5 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України та призначене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 425 гривень на користь держави /т.1 а.с.11/.

Автомобіль ВАЗ-21063 д.н.з. НОМЕР_3, кузов № ХТА 210630М2558121, 1990 року випуску, на момент зіткнення належав на праві приватної власності ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ІХС № 309019 /т.1 а.с.8/.

Після оформлення спадщини та перереєстрації в ДАЇ автомобіль ВАЗ-21063 кузов № ХТА 210630М2558121, 1990 року випуску, зареєстрований під д.н.з. НОМЕР_4 належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СС 059948 /т.1 а.с.9/.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована ПрАТ «СК Провідна» за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між ПрАТ «СК Провідна» та ОСОБА_4, посвідчений страховим полісом №АС/46211139 строком дії від 15 грудня 2013 року до 14 грудня 2014 року, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність осіб, які на законних підставах експлуатують забезпечений транспортний засіб «DAWOO MATIZ» державний номерний знак НОМЕР_5 /т.1 а.с.48/.

29 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернувся з заявою №2300046 до ПрАТ «СК Провідна» про виплату страхового відшкодування /т.1 а.с.49/.

ПрАТ «СК Провідна» 29 квітня 2014 року із застосуванням фотозйомки було проведено огляд пошкоджень автомобіля ВАЗ-21063 д.н.з. 297-12СК, за результатами якого складено акт огляду транспортного засобу від 29 квітня 2014 року. 07 травня 2014 року позивач повторно звернувся з заявою про проведення додаткового огляду пошкодженого автомобіля оскільки були виявлені скриті пошкодження. 07 травня 2014 року було проведено додатковий огляд пошкодженого автомобіля за результатами якого складено акт додаткового огляду транспортного засобу. Акти огляду підписані ОСОБА_3, заяв та зауважень не надходило /т.1 а.с.50-52/.

Спеціалістом ПрАТ «СК Провідна» було проведено калькуляцію №212А від 16 травня 2014 року вартості відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-21063 д.н.з. 297-12СК /а.с.т.1 53-55/.

16 травня 2014 року аварійним комісаром ОСОБА_6, за зверненням ПрАТ «СК Провідна», складено висновок щодо визначення ринкової вартості КТЗ /т.1 а.с.56-60/.

ПрАТ «СК Провідна» було встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу (17 751 грн. 04 коп.) перевищує ринкову вартість автомобіли до ДТП (16 650 грн. 69 коп.), через що автомобіль був визнаний фізично знищеним /т.1 а.с.53-59/.

ПрАТ «СК»Провідна» склало страховий акт №1 по справі № від 16 липня 2014 року, затверджений пр.фахівцем відділу виплат з авто страхування ЄВЦ Департаменту врегулювання збитків майнових видів ПрАТ «СК «Провідна»ОСОБА_9: дата отримання останнього документу 15 липня 2014 року; кінцевий строк виплати 28 липня 2014 року; всього до сплати 6 781 грн. 21 коп. /т.1 а.с.68/.

23 липня 2014 року ПрАТ «СК «Провідна» надіслала ОСОБА_3 лист №17-05Ї9698 від 23, в якому зазначено, що страхова виплата по події від 28 квітня 2014 року, в якій був пошкоджений автомобіль ВАЗ-21063, в сумі 6 781 грн. 21 коп. буде здійснена через систему Private Money /т.1 а.с.13/.

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що відповідач повністю виконав покладені на нього договором обовязки, здійснив виплату страхового відшкодування вчасно та у повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору па підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За змістом ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова виплата грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. Страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно до п. 36.2. ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до страховика ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про виплату страхового відшкодування 29 квітня 2014 року /т.1 а.с. 49/. Однак, протягом встановленого строку, до моменту здійснення страхового відшкодування, страховик не узгодив з позивачем розмір страхового відшкодування.

Про неузгодження сторонами розміру страхової виплати також свідчить факт звернення ОСОБА_3 до ПрАТ «СК «Провідна» з проханням про перегляд суми страхового відшкодування, на що йому було відмовлено листом від 13.08.2014 року з вих. № 17-10/11613 /т.1 а.с. 14/.

Доводи відповідача, про те, що в заяві про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Провідна» від 29.04.2014 року, ОСОБА_3 погодився, що визначення суми страхового відшкодування проводити по калькуляції складеній спеціалістом страховика, а також розміром та способом визначення страхового відшкодування за розрахунком страховика, що засвідчив власноруч поставленим підписом, на думку судової колегії, не заслуговують на увагу, оскільки зазначена заява не може бути належним доказом узгодження сторонами суми страхового відшкодування.

Так, з матеріалів справи вбачається і не оспорюється сторонами, що заява ОСОБА_3 про виплату страхового відшкодування була подана позивачем 29 квітня 2014 року, а Звіт № 509/14 про оцінку вартості пошкодженого майна, на підставі якого визначався розмір страхового відшкодування, був проведений лише 20 червня 2014 року. Тобто, на момент написання заяви розмір страхового відшкодування ще не був визначений, що виключає можливість погодження між страховиком і особою, яка має право на отримання відшкодування, реального розміру страхового відшкодування.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що страховик в порушення вимог закону, не узгодив суму страхової виплати з позивачем, у звязку з чим її розмір був встановлений без урахування інтересів ОСОБА_3, а тому сума страхового відшкодування є спірною.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що проведена страховиком оцінка шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну позивача, відбулась з порушенням чинного законодавства, зважаючи на наступне.

Порядок оцінки майна, майнових прав, здійснення професійної оціночної діяльності в Україні регламентується Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону, положення цього Закону поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, а також фізичним та юридичним особам інших держав на території України та за її межами, якщо угода укладається відповідно до законодавства України, використання результатів оцінки та здійснення професійної оціночної діяльності в Україні.

Статтею 3 Закону встановлено, що оцінка майна, майнових прав це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Згідно зі ст. 5 Закону, суб'єктами оціночної діяльності є субєкти господарювання зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 6 Закону, оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.

Проте, в матеріалах справи вістуні докази, які б підтверджували, що спеціаліст ПрАТ «СК «Провідна», який здійснював Калькуляцію вартості пошкодженого автомобіля № 212А від 16 травня 2014 року та аварійний комісар ОСОБА_6, який здійснював оцінювання ринкової вартості автомобіля ВАЗ-21063, являються субєктами оціночної діяльності та оцінювачами, які відповідно до положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» мають право займатися оціночною діяльністю.

Так, представником відповідача подано суду копію кваліфікаційного свідоцтва аварійного комісара ОСОБА_6, /т. 1 а.с. 60/, однак, як вбачається зі змісту ст. 6 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 січня 1998 р. № 8, до обсягу повноважень аварійного комісара не входить право здійснювати оцінку ринкової вартості колісних транспортних засобів.

Крім того, як вбачається з висновку аварійного комісара ОСОБА_6 від 16 травня 2014 року по встановленню ринкової вартості автомобіля НОМЕР_2 та звіту № 509/14 від 20 червня 2014 року про оцінку вартості пошкодженого автомобіля НОМЕР_2, складеного оцінювачем ОСОБА_10 /т. 1 а.с. 56-63/, показник одометра пошкодженого автомобіля становить 350 992 км. Саме ці дані покладені в основу при визначенні ринкової вартості автомобіля, разом з тим, згідно ОСОБА_5 первинного огляду транспортного засобу від 29.04.2014 року і ОСОБА_5 додаткового огляду транспортного засобу від 07.05.2014 року /т. 1 а.с. 50, 52/, показник одометра становить 81 027 км.

З урахуванням наведеного, у колегії суддів, виникає сумнів щодо правильності розрахунку Калькуляції вартості пошкодженого автомобіля № 212А від 16 травня 2014 року, висновку аварійного комісара ОСОБА_6 від 16 травня 2014 року по встановленню ринкової вартості автомобіля НОМЕР_2, а також звіту № 509/14 від 20 червня 2014 року про оцінку вартості пошкодженого автомобіля НОМЕР_2, здійснений оцінювачем ОСОБА_10, а тому наведені розрахунку не можуть бути належними і допустимими доказами, в розумінні 57-59 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду першої інстанції від 15 липня 2015 року по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручили судовому експерту ОСОБА_11 /т.1 а.с.222/.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо безпідставності висновку місцевого суду про невідповідність висновку експерта вимогам чинного законодавства. Так, суд першої інтонації у рішенні зазначає, що критично ставиться до висновку експерта № 020815 від 15 серпня 2015 року, виконаного експертом ОСОБА_7, оскільки експерт у висновку аналізує і досліджує питання, які йому взагалі не ставились.

Частиною 1 статті ст. 53 ЦПК України визначено, що експертом є особа, якій доручено провести дослідження матеріальних об'єктів, явищ і процесів, що містять інформацію про обставини справи, і дати висновок з питань, які виникають під час розгляду справи і стосуються сфери її спеціальних знань.

Відповідно до ч. 10 ст. 53 ЦПК України, експерт, зокрема, має право викладати у висновку судової експертизи виявлені в ході її проведення факти, які мають значення для справи і з приводу яких йому не були задані питання.

Таким чином, на думку колегії суддів, судовий експерт виходячи за межі поставлених судом першої інстанції питань, діяв згідно до положень процесуального законодавства, і виявши в ході проведення експертизи факти, які, на його думку мали значення для справи, виклав їх у своєму висновку, а тому судова колегія, вважає висновок судового експерта ОСОБА_7 від 15 серпня 2015 року законним і таким, що відповідає вимогам закону.

Згідно висновку судового експерта № 020815 від 15 серпня 2015 року, ринкова вартість автомобіля НОМЕР_2 за станом на час ДТП, яка сталась 28.04.2014 року, становить 17 780 грн. 51 коп. Вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 пошкодженого внаслідок ДТП 28.04.2014 року з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складає 12 831 грн. 24 коп. /т.1 а.с.225-233/.

Відповідно до ст. 29 України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що, оскільки, відповідно до висновку судового експерта № 020815 ринкова вартість автомобіля НОМЕР_2 за станом на час ДТП 28.04.2014 року перевищує вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП 28.04.2014 року, то ПрАТ «СК «Провідна» має відшкодувати позивачу витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, тобто суму у розмірі 12 831 грн. 24 коп., яка з вирахуванням розміру франшизи складає 12 331 грн. 24 коп.

Як встановлено місцевим судом, в кінці липня 2014 року ПрАТ«СК «Провідна» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 у розмірі 6 781 грн. 21 коп., а тому з урахуванням вже сплаченої суми страхового відшкодування, з ПрАТ«СК «Провідна» на користь позивача має бути стягнуто 5550 грн. 03 коп. в рахунок відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

На думку колегії суддів, не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення з відповідача пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, як вбачається з матеріалів справи страховиком не було допущено прострочення виконання грошового зобовязання.

Згідно з п. 34.1. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідачем на виконання вимог закону було проведено огляд пошкоджень автомобіля НОМЕР_2, за результатами якого складено ОСОБА_5 огляду ТЗ від 29.04.2014 року. Крім того, на вимогу позивача було проведено додатковий огляд пошкодженого автомобіля, за результатами якого складено ОСОБА_5 додаткового огляду ТЗ від 07.05.2014 року.

Пунктом 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

Так, у межах строку, встановленого Законом, відповідачем 16.07.2014 року було складено страховий акт № НОМЕР_6 і здійснено виплату страхового відшкодування за результатами Калькуляції вартості пошкодженого автомобіля № 212А від 16 травня 2014 року, висновку аварійного комісара ОСОБА_6 від 16 травня 2014 року по встановленню ринкової вартості автомобіля НОМЕР_2, а також звіту № 509/14 від 20 червня 2014 року про оцінку вартості пошкодженого автомобіля НОМЕР_2, здійснений оцінювачем ОСОБА_10

Недостатність суми страхового відшкодування була встановлена підчас судового розгляду, за результатами судової експертизи, призначеної ухвалою суду першої інстанції від 15 липня 2015 року, а відтак, на думку колегії суддів, страховик, під час здійснення страхової виплати, діяв в порядку, передбаченому законодавству.

Таким чином, враховуючи вимоги Закону та обставини справи щодо порядку, виплати страхового відшкодування, колегія суддів вважає, що відповідач не прострочив виконання свого зобов'язання з виплати страхового відшкодування, у звязку з чим, позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідача пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до задоволених позовних вимог.

Так, документально підтверджені судові витрати, які були понесені позивачем складаються з: судового збору в сумі 243, 60 грн. за подачу позову до суду /т. 1 а.с. 1/, судового збору в сумі 70, 19 за збільшення позовних вимог /т. 1 а.с. 169/, судового збору в сумі 223, 41 грн. за збільшення позовних вимог /т. 2 а.с. 3/; судового збору в сумі 487, 20 грн. за подачу апеляційної скарги /т. 2 а.с.45/, а також витрат на проведення судової експертизи 950 грн. Загальний розмір судових витрат становить 1 974 , 40 грн.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про задоволення позовних вимог частково, то виходячи із засад пропорційності відшкодування судових витрат при частковому задоволенні позову, з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування судових витрат має бути стягнуто 987, 20 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 309 п. 3,4 ч. 1, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 жовтня 2015 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення страхової виплати. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 5 550, 03 грн. (пять тисяч пятсот пятдесят гривень 03 копійки).

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_3 987, 20 грн. (девятсот вісімдесят сім гривень 20 копійок) в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

В іншій частині заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_12

(підпис) ОСОБА_13

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1