У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2016 року суддя Подільського районного суду м.Києва Сербіна Н. Г. , розглянувши заяву представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Представник позивачів подав заяву про забезпечення позову, в якій просив в порядку забезпечення позову накласти арешт на ? частину квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4.

Заяву обґрунтовує тим, що 16 травня 2011 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір позики грошей на суму 22 220 дол. США, які ОСОБА_4 зобов'язався повернути до 16 травня 2014 року. В розписці також зазначено, що в заставу він передає квартиру АДРЕСА_1, яка належить йому на праві власності.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.12.2004 року квартира АДРЕСА_1 належть відповідачу та ОСОБА_5 в рівних долях. Цей факт також підтверджується інформаційною довідкою КВ-2016 № 1391, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна 27 січня 2016 року.

Вказує також, що ОСОБА_4 відмовляється повернути борг та вчиняє дії щодо відчуження квартири, з метою уникнення в майбутньому її реалізації для погашення боргових зобов»язань. Тому на його думку, виникнення такої ситуації призведе до неможливості виконання рішення суду або утруднить його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне задовольнити заяву позивача про забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Оскільки відповідач користується належною йому частиною квартири, вважаю за доцільне для забезпечення позову накласти заборону щодо відчуження належної відповідачу частки квартири.

На підставі наведеного, ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, постанови Пленуму ВСУ за №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити проводити будь-які дії по відчуженню ? частини квартири АДРЕСА_1, що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити на виконання до реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 32) для реєстрації обтяження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п»яти днів з дня проголошення ухвали, а у разі, якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СуддяН. Г. Сербіна