Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі - Матіос А. О., Ткаченко І.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Слічної С.І.,

розглянувши у відкритому в судовому засіданні в заді районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (далі ПАТ «Банк «Київська Русь»), треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Експотрейд» (далі ТОВ «Експотрейд»), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд ГВФО) про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити поруку за договором поруки від 07.04.2012 р., укладеним між позивачем ОСОБА_3 та АБ «Банк «Київська Русь». Позов мотивований тим, що 07 квітня 2010 року між АБ «Банк «Київська Русь», правонаступником якого є ПАТ Банк «Київська Русь», та товариством з обмеженою відповідальністю «Експотрейд» було укладено договір № 17485-20/10-1 про видачу кредитних коштів, відповідно до умов якого ТОВ «Експотрейд» отримало на позичковий рахунок 800 000 грн. для поповнення обігових коштів, процентна ставка по кредиту становить 27 %, комісія за підготовку та оформлення договору - 360 грн., в тому числі ПДВ 60 грн, фіксована разова плата за надання кредиту - 2000 грн. без ПДВ, кінцевою датою повернення кредиту є 12.07.2010 р. В рахунок забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, 07.04.2010 р. між ОСОБА_3 та АБ «Банк «Київська Русь», правонаступником якого є ПАТ Банк «Київська Русь», було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 є поручителем щодо виконання ТОВ «Експотрейд» своїх зобов'язань за кредитним договором від 07.04.2010 р. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.06.2013 р. позов задоволено: стягнуто солідарно з ТОВ «Експотрейд» та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 17485-20/10-1 від 07.04.2010 р. та договором поруки №17489-20/10-5 від 07.04.2010 р. у розмірі 2 611 425,96 грн. та судовий збір у розмірі 3 441 грн., всього - на загальну суму 2 614 893,96 грн. Підставою припинення поруки є ст.559 ч.4 ЦК України. Враховуючи, що договором поруки від 07.04.2010 р. не встановлено строк, після якого порука припиняється, то банк мав право пред'явити вимоги про погашення кредитної заборгованості до ОСОБА_3 у період з 10.07.2012 р.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, додавши, що з 01.02.2012 р. у відповідача виникло право вимоги до ОСОБА_3, як поручителя, оскільки з цього часу ТОВ «Експотрейд» перестало виконувати свої обов'язки позичальника. Про заочне рішення Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_3 дізналася лише 01.07.2013 р., тому вважає, що позивач звертається до суду в межах строку позовної давності. Вказав, що заяву про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05.06.2013 р. ОСОБА_3 не подавалась.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала письмові заперечення, посилаючись на таке. Вказаний договір поруки від 07.07.2010 р. забезпечував виконання зобов'язань ТОВ «Експотрейд» по виплаті кредитних коштів в сумі 800 000,0 грн. В зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань позивачеві неодноразово надсилалися повідомлення з вимогою здійснити погашення кредиту, в т.ч. і 06.01.2011 р. позивачу було направлено вимогу щодо погашення кредиту, відповідно дата направлення такої вимоги і є датою з якої виникає і відповідальність боржника та поручителя. Вказана вимога була складена та направлена 06.01.2011 р., отже, дата виникнення зобов'язання у поручителя є 06.01.2011р. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.06.2013 року з позивача та ТОВ «Експотрейд» на користь ПАТ Банк «Київська Русь» стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором, а тому вважає, що даним рішенням встановлений факт дійсності як кредитного договору так і договору поруки. Позивачем не надано жодних доказів того, що він був необізнаний про порушення своїх прав як Поручителя протягом минувших трьох років, доказів на поважність пропуску позовної давності позивач не надав.Тому відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України відповідач заявляє про застосування строку позовної давності, що згідно ст.267 ч.4 ЦК України є підставою для відмови у позові, подавши відповідну письмову заяву.

Представники третіх осіб, залучених до участі у справі за ініціативою суду, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляли.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 07.04.2010 року між АБ Банк «Київська Русь», правонаступником якого є відповідач у справі - ПАТ «Банк «Київська Русь», та третьою особою у справі - ТОВ «Експотрейд» - було укладено договір № 17485-20/10-1 про видачу кредитних коштів, відповідно до умов якого ТОВ «Експотрейд» (Позичальник) отримало на позичковий рахунок 800 000,0 грн., для поповнення обігових коштів, процентна ставка по кредиту становить 27 %, комісія за підготовку та оформлення договору - 360 грн., в тому числі ПДВ 60 грн, фіксована разова плата за надання кредиту - 2000 грн. без ПДВ, кінцевою датою повернення кредиту є 12.07.2010 р.

На забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору 07.04.2010 року між ПАТ Банк «Київська Русь» та позивачем по справі ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 є поручителем щодо виконання ТОВ «Експотрейд» своїх зобов'язань за кредитним договором перед ПАТ Банк «Київська Русь».

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.06.2013 р. у цивільній справі № 755/2669/2013-ц за позовом ПАТ Банк «Київська Русь» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Експотрейд» з відповідачів солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» стягнута заборгованість за кредитним договором№ 17485-20/10-1 від 07 квітня 2010 року, договором поруки №17489-20/10-5 від 07 квітня 2010 року у розмірі 2 611 452,96 грн., а також судовий збір у розмірі 3 441 грн., всього - на загальну суму 2 614 893,96 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Києві від 07.04.2014 р. відкрито виконавче провадження ВП № 42854694 по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Дніпровським райсудом м.Києва 12.03.2014 р. за вказаним судовим рішенням, на стягнення вищевказаною суми; боржником у вказаному виконавчому провадженні є ОСОБА_3

Судом встановлено, що Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 61 від 19.03.2015 р. ПАТ «Банк «Київська Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних, згідно з яким в Банку запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці з 20.03.2015 р. по 19.06.23015 р. включно. 17.07.2015 року Виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 138 винесено рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку строком на один рік починаючи з 17.07.2015 року по 16.07.2016 року.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За своєю правою природою порука є зобов'язанням, у зв'язку з чим до таких правовідносин застосовуються загальні правила про припинення зобов'язання, визначені гл.50 розд.1 кн.5 ЦК України, а саме: в результаті виконання поручителем договору поруки; за домовленістю сторін тощо. Крім того, ст.559 ЦК України передбачає спеціальні підстави припинення поруки.

Припинення поруки у разі відсутності спору відбувається відповідно до закону і не потребує звернення до суду. За наявності спору, коли кредитор не визнає або заперечує факт припинення поруки на підставі закону, поручитель вправі звернутися до суду за захистом свого оспорюваного права.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право у встановленому Кодексом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Позивачем, як поручителем, заявлені до суду вимоги про припинення поруки, при цьому правове обґрунтування позовних вимог - ст.559 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно з ч.1 ст.598, ст.599 ЦК зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивач просить припинити поруку з підстав, встановлених ст.559 ч.4 ЦК України, посилаючись на те, що договором поруки від 07.04.2010 р. не встановлено строк, після якого порука припиняється.

Відповідно до ст.559 ч.4 ЦК України в разі, якщо в договорі поруки не встановлено строк її припинення, то порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, порушення ОСОБА_3, як боржником, своїх зобов'язань перед ПАТ «КБ «Київська Русь» було встановлено рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.06.2013 р. у цивільній справі № 755/2669/2013-ц. Вказаним судовим рішенням стягнення з ОСОБА_3 відбулося відповідно до укладеного між сторонами договору поруки від 07.04.2010 р.

Згідно із ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції, ст.14 ЦПК однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За ст.124 ч.5 Конституції України, ст.14 ч.1 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, положення ст.559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов'язання не може застосовуватися до правовідносин, в яких обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки.

Висновки з цього питання містяться у правовій позиції Верховного Суду України, встановленій постановою від 25.11.2015 р. у справі № 6-172цс15.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги ОСОБА_3 не засновані на законі, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову за відсутністю передбачених законом підстав, тому суд не вирішує питання строку застосування позовної давності.

Відповідно до ст.88 ЦК України сплачений позивачем при подачі позову судовий збір не підлягає поверненню.

На підставі викладеного, ст.ст.55, 124, 129 Конституції України, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.11, 553, 559, 598, 599 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 14, 60, 88, 208-209, 212, 213, 214-215, 218 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Експотрейд», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання поруки припиненою - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова