У х в а л а

Іменем України

"25" жовтня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача суму боргу, яка складає 30 000,00 доларів США, що станом на 06.10.2016 року згідно офіційного курсу НБУ становить 776700,00грн, та проценти, що станом на 01.10.2016 р. складає 15 366 доларів США, та згідно офіційного курсу НБУ становить 397 765,00 грн.

Крім того, позивач долучила до позову заяву про відстрочення та розстрочення сплати судових витрат, обґрунтовуючи тим, що її щомісячний заробіток становить менше 3000,00 грн. та має на утримання сина студента та матір пенсіонера, отже сплата судового збору ставить позивача у скрутне матеріальне становище виживання.

Розглянувши позовну заяву, вважаю, що вона не відповідає вимогам ч. 5 ст. 119 ЦПК України, оскільки до позовної заяви не долучено документ, що підтверджує сплату судового збору за подання позовної заяви, що має майновий характер в розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Згідно вимог ст. 9 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.

Відповідно до частин 1 - 3 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до статті 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Разом з тим, статтею 5 Закону України "Про судовий збір" визначений вичерпний перелік позивачів та позовів, за якими передбачено звільнення від сплати судового збору.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" № 2 від 12.06.2009р., відповідно до положення статті 82 ЦПК суд може за наявності певних підстав своєю ухвалою лише відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі і не має права зменшити або звільнити від сплати судового збору, оскільки таке право суду надано тільки щодо судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, які визначені частиною третьою статті 79 ЦПК.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до статті 8 Закону № 3674- VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

З огляду на викладене, аналізуючи наявні докази щодо майнового стану позивача в їх сукупності з іншими наданими документами, суд не вбачає підстав для відстрочення сплати судового збору, оскільки з наданих позивачем доказів не вбачається, що остання не має у власності нерухомого чи рухомого майна, інших джерел доходів, а також відсутні докази про склад сім'ї, відомості про доходи інших членів сім'ї, докази про наявність нерухомого чи рухомого майна у членів сім`ї позивача (витяги з відповідних реєстрів) та докази того, що мати та син позивача перебувають на її утриманні.

Крім того, як вбачається з позовної заяви позивач 20.10.2013 р. надала в позику грошові кошти на загальну суму 30 000,00 доларів США, що не може свідчити про скрутне матеріальне положення позивача.

У відповідності до статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, заява підлягає залишенню без руху, позивачу необхідно в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Для усунення недоліків позовної заяви, долучити до позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору, у розмірі 6890,00грн.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - залишити без руху та запропонувати позивачу в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У випадку неусунення недоліків, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: