Справа № 604/551/16-ц
Провадження № 2-о/604/27/16
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2016 року сел. Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі
головуючої судді Сидорак Г.Б.,
за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Скалатська міська рада Підволочиського району Тернопільській області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -
ОСОБА_1 (далі Заявник) в червні 2016 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме: архівної довідки №149 від 09 квітня 2015 року, довідки галузевого державного архіву Міністерства оборони України №314 від 24 липня 1997 року, трудової книжки серія НОМЕР_1 та військового квитка серія НОМЕР_2 , покликаючись на те, що Заявник є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи другої категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 28 грудня 1992 року Тернопільською обласною державною адміністрацією.
При оформленні документів на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були виявлені помилки у прізвищі Заявника, а саме у архівній довідці №149 від 09 квітня 2015 року, довідці галузевого державного архіву Міністерства оборони України №314 від 24 липня 1997 року, трудовій книжці серія НОМЕР_1 та військовому квитку серія НОМЕР_2 , помилково зазначено « ОСОБА_2 », замість « ОСОБА_3 ».
У зв`язку із вище зазначеним, для реалізації свої законних прав та інтересів у Заявника виникла необхідність звернення до суду для встановлення факту належності зазначених вище правовстановлюючих документів.
У судовому засіданні Заявник заяву підтримав з підстав, викладених у ній, просить заяву задовольнити.
Представник заінтересованої особи Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, згідно якої просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі.
Заслухавши пояснення заявника, свідків, та дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заява грунтуюєся на встановлених законом підставах.
Згідно з паспортом громадянина України серія НОМЕР_4 , виданим 11 серпня 1998 року Підволочиським РВ УМВСУ в Тернопільській області, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим повторно 19 вересня 1966 року,та посвідченням учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи другої категорії серії НОМЕР_3 , виданим 28 грудня 1992 року Тернопільською обласною державною адміністрацією, Заявник значиться як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідок №397 від 09 листопада 2011 року та №396 від 09 грудня 2011 року, виданих Підволочиським районним військовим комісаріатом Тернопільської області, ОСОБА_1 , 1959 року народження, проходив військову службу в Збройних Силах в період з 14 листопада 1977 року по 31 жовтня 1979 рік; та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 07 серпня 1987 року по 18 жовтня 1987 року у військовій частині НОМЕР_6 .
Згідно з довідкою, виданою спільним Українсько-німецьким підприємством «Роллспед» ЛТД Скалатська мебельна фабрика, ОСОБА_1 дійсно перебував в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АС з 07 серпня по 18 жовтня 1987 року. За даний період часу оплату праці йому збільшено в 5-ти кратному розмірі.
В архівній довідці №149 від 09 квітня 2015 року, довідці галузевого державного архіву Міністерства оборони України №314 від 24 липня 1997 року, трудовій книжці серії НОМЕР_1 та військовому квитку серії НОМЕР_2 заявник значиться як ОСОБА_4 .
Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили, що дійсно Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходивши військову службу Збройних Силах приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 07 серпня 1987 року по 18 жовтня 1987 року.
Таким чином, судом встановлено невідповідність записів прізвища заявника у правовстановлюючих документах, виданих на його ім`я.
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно із ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суди зобов`язані враховувати висновки Верховного Суду України.
Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.
В п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» значиться, що заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.
Враховуючи наведене, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів, віповідатиме інтересам заявника та забезпечить реалізацію його законних прав, суд приходить до переконання, що заяву слід задовольнити частково, встановити факт належності Заявнику правовстановлюючих документів, а саме: архівної довідки №149 від 09 квітня 2015 року, довідки галузевого державного архіву Міністерства оборони України №314 від 24 липня 1997 року та трудової книжки серії НОМЕР_1 , тавідмовити в задоволенні вимоги щодо встановлення належності заявнику військового квитка серії НОМЕР_2 , оскільки вищезазначений документ посвідчує особу, справа про його належність не підлягає розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки це питання вирішується органом, який видав документ.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 15, 212- 215, 256, 257, 259, 294 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , архівної довідки №149 від 09 квітня 2015 року, довідки галузевого державного архіву Міністерства оборони України №314 від 24 липня 1997 року та трудової книжки серії НОМЕР_1 .
В задоволенні вимоги про встановлення належності заявнику військового квитка серії НОМЕР_2 , відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Підволочиський районний суд до апеляційного суду Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Г.Б. Сидорак