"13" вересня 2016 р. Справа № 363/1178/16-ц
УХВАЛА

13 вересня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Чіркова Г.Є., при секретарі Гавриленко Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку,

встановив:

28 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування спадкоємцем матеріального збитку, який завдано спадкодавцем ОСОБА_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10 травня 2016 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

21 червня 2016 року ухвалою Апеляційного суду Київської області ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 10 травня 2016 року скасовано, вказане питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

З огляду на висновки й мотиви викладені у вказаній ухвалі Апеляційного суду Київської області, судом першої інстанції ухвалою від 8 серпня 2016 року накладено арешт на ? частину нежитлового приміщення відповідачки, яке знаходиться за адресою м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 16, приміщення, 24.

В поданій заяві представник відповідача порушила питання про скасування вказаної ухвали про забезпечення позову.

В суді представник відповідача просила про її задоволення з підстав викладених у неї, оскільки арештоване майно за своєю вартістю не є співмірним із розміром висунутих позовних вимог, коли припущення про його відчуження і неможливість виконання майбутнього рішення суду є необґрунтованими, а з огляду на характер спірних правовідносин, з урахуванням обсягу поданих доказів, підстави для накладання арешту саме цього майна по справі відсутні.

Заслухавши заперечення представника позивача, суд дійшов наступного.

За змістом чинного процесуального законодавства України при новому судовому розгляді справи чи певної заяви висновки і мотиви суду вищестоящої інстанції є обовязковими для суду відповідно першої інстанції. Подібна ухвала суду апеляційної інстанції є обовязкова для виконання судом першої інстанції і відступити від такого суд першої інстанції не вправі.

За таких умов в основу ухвали про забезпечення позову і арешт майна судом першої інстанції покладено висновки і мотиви суду апеляційної інстанції.

У той же час оригінал оскарженої ухвали від 8 серпня 2016 року про забезпечення позову в цій справі 8 вересня 2016 року на виконання вимог ч. 2 ст. 296 ЦПК України та п. 9 ППВСУ від 22.12.2009 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову» направлено до суду апеляційної інстанції в звязку з її оскарженням стороною відповідача в апеляційному порядку.

Відтак долю вказаної ухвали в силу імперативних вимог глави 1 розділу 5 ЦПК України буде вирішено в апеляційному порядку.

Беручи до уваги викладене, на даний час суд позбавлений можливості вирішити питання й скасувати заходи забезпечення позову в порядку ст. 154 ЦПК України, а тому не може дійти висновку про задоволення цієї заяви.

На підставі викладеного та керуючись статтями 151-154, 210 ЦПК України,

ухвалив:

у задоволенні згаданої заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Суддя