УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, недоотриманої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 28 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з 14 липня 2009 року вона працювала у відповідача на посаді юрисконсульта 2 категорії юридичного відділу. Наказом від 8 липня 2015 року її звільнено з робота на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказувала на те, що її звільнення є незаконним, оскільки їй не було запропоновано всі посади, а також не враховано положення ст. 42 КЗпП України та не виконано обов'язку з працевлаштування, оскільки вона має на утриманні малолітніх дітей.

Також зазначала, що відповідачем припинено нарахування та виплата премії та надбавки за безперервний стаж робота, які передбачені умовами колективного договору, у зв'язку з чим нею недоотримано близько 50 тис. грн. Також незаконне звільнення призвело до втрати роботи, засобів для існування, забезпечення утриманців та пов'язаних з цим сімейних негараздів, чим їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 100 тис. грн.

З урахуванням зазначеного позивачка просила визнати незаконним наказ від 8 липня 2015 року про її звільнення, поновити її на роботі, стягнути з відповідача заробітну плату, премії, надбавки за безперервний стаж роботи, листки тимчасової непрацездатності, відпускні, відрядження у сумі 22 876 грн 30 коп., недовиплачену вихідну допомогу в розмірі 774 грн 38 коп., компенсацію за час затримки розрахунку у розмірі 10 217 грн 86 коп. та середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 26 542 грн 92 коп., а також моральну шкоду у розмірі 100 тис. грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 28 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва та було введено новий штатний розпис, у якому відсутній юридичний відділ та посади консультанта 2 категорії (посада, яку займала позивач). Позивача було повідомлено про наступне вивільнення працівників у зв'язку зі зміною в організації виробництва, про що свідчить її підпис, та їй було запроновано ряд посад, з якими вона не могла визначитись, оскільки її не було ознайомлено з новим штатним розписом. Отже, звільнення позивача відбулось із дотриманням вимог чинного законодавства. Також суд вірно вважав, що вирішення питання про надання на прохання позивача роботи вищого рівня ніж вона виконувала виходить за межі обов'язку роботодавця щодо працевлаштування працівника, передбаченого ст. 49-2 КЗпП України і є правом відповідача на добір кадрів. Крім того, суд правильно виходив із того, що виплата премії та надбавки за безперервний стаж роботи за період з жовтня 2013 року по день звільнення позивачки обумовлена наявним розміром фонду оплати праці, розмір якого не давав можливості проводити зазначені виплати у зв'язку тим, що діяльність підприємства у 2013-2015 рр. була збитковою.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають, в основному стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І.Журавель

О.В.Закропивний