№ 243/8986/16-ц
Справа № 2/243/4387/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючий - суддя Пронін С.Г.,

при секретарі Чевела С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду Державного майна України, про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Фонду Державного майна України, про стягнення заборгованості з заробітної плати. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона працювала у відповідача на різних посадах з 24 липня 1992 року по 28 вересня 2001 року. З 01 січня 1999 року ВАТ «Словянський керамічний комбінат» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. Рішенням Словянського міськрайонного суду № 243/4824/16-ц, справа № 2/243/2516/2016 від 29 вересня 2016 року з ВАТ «Словянський керамічний комбінат» стягнута на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 784,74 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 92910,61 грн. Виконавчий лист за вказаним судовим рішенням нею своєчасно переданий на виконання до державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції, яка винесла постанову про відмові у відкритті виконавчого провадження. В червні 2013 року колектив ВАТ «Словянський керамічний комбінат» звернувся з колективною скаргою до Словянського міського управління соціального захисту населення. 21 червня 2013 року була отримана відповідь від першого заступника Словянського міського голови проте, що корпоративне право на управління державним майном підприємства ВАТ «Словянський керамічний комбінат» належить Фонду Державного майна України. Частка державної власності майна в установленому фонді підприємства складає 92,9 %.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25 грудня 2008 року ВАТ «Словянський керамічний комбінат» визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура.

Вважає, що на даний час не виплачена заборгованість становить 784,74 грн. Тому просить стягнути з Фонду Державного майна України суму заборгованості з заробітної плати у розмірі 784,74 грн.

Позивач до судового засідання не зявилася, про час та дату слухання справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, в задоволенні позову просили відмовити.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працювала у ВАТ «Словянський керамічний комбінат» на різних посадах з 24 липня 1992 року по 28 вересня 2001 року.

Однак, ВАТ «Словянський керамічний комбінат» припинило виплачувати заробітну плату працівникам, у звязку з чим перед позивачем у підприємства виникла заборгованість, яку стягнуто з боржника на підставі рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2016 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25 грудня 2008 року ВАТ «Словянський керамічний комбінат» визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у звязку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Частиною першою статті 41 наведеного Закону закріплено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 619 ЦК України, договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Субсидіарна (додаткова) відповідальність виникає у випадках, передбачених договором або законом. Суть субсидіарної відповідальності полягає у залученні поряд з основним боржником додатково (субсидіарного) боржника.

До предявлення вимоги додатковому (субсидіарному) боржнику кредитор повинен в обовязковому порядку звернутись до основного боржника, навіть в тому випадку, коли є очевидною неспроможність основного боржника виконати таку вимогу.

У відповідності ст. 1 до Закону України «Про господарські товариства» (в редакції від 19 вересня 1991 року), господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Статтею 24 наведеного Закону встановлювалось, що акціонерним визнається товариство, яке має статутний фонд, поділений на визначену кількість акцій рівної номінальної вартості, і несе відповідальність за зобов'язаннями тільки майном товариства.

Згідно ст. 26 ЗУ «Про господарські товариства», засновники акціонерного товариства несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями, що виникли до реєстрації акціонерного товариства.

Такі ж положення містяться у частинах першій та другій статті 80 Господарського кодексу України. Зокрема, частиною другою наведеної статті визначено, що акціонерним товариством є господарське товариство, яке має статутний капітал, поділений на визначену кількість акцій однакової номінальної вартості, і несе відповідальність за зобов'язаннями тільки майном товариства, а акціонери несуть ризик збитків, пов'язаних із діяльністю товариства, в межах вартості належних їм акцій.

Положеннями статті 92 ГК України закріплено, що порядок створення та порядок діяльності окремих видів господарських товариств регулюються цим Кодексом, Цивільним кодексом України та іншими законами.

Згідно ч. 1 ст. 176 ЦК України, Держава, ОСОБА_2 Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Аналізуючи положення наведеної статті, суд приходить до висновку, що в ній закріплено правило про самостійну відповідальність по власних зобовязаннях юридичних осіб, створених державою, Автономною ОСОБА_2 Крим та територіальною громадою, з одного боку, і зобовязань України, Автономної ОСОБА_2 Крим, та територіальних громад, створених ними юридичних осіб з іншого. Єдиним винятком може бути, покладення додаткової (субсидіарної) відповідальності на Україну, АР Крим та територіальні громади, за зобовязаннями казенних підприємств та установ.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про підприємства в Україні», в Україні можуть діяти підприємства таких видів державне підприємство, засноване на державній власності, в тому числі казенне підприємство. Особливості створення, ліквідації, реорганізації, управління та діяльності казенного підприємства встановлюються розділом VIII цього Закону.

Частиною першою статті 37 Закону України «Про підприємства в Україні», державне підприємство, яке відповідно до законодавства України не підлягає приватизації, за рішенням Кабінету Міністрів України може бути перетворене в казенне підприємство. Рішення про перетворення державного підприємства в казенне приймається за однієї з таких умов: підприємство провадить виробничу або іншу діяльність, яка відповідно до законодавства може здійснюватись тільки державним підприємством; головним споживачем продукції підприємства (більш як 50 відсотків) є держава; підприємство є суб'єктом природних монополій.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЦК України та ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про акціонерні товариства», акціонерні товариства самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобовязаннями товариства і несуть ризик збитків, повязаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватись будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами.

З огляду на викладене, ВАТ «Словянський керамічний комбінат» не є казенним підприємством або установою, а отже Держава в особі Фонду державного майна України не може нести додаткової відповідальності за зобовязаннями ВАТ «Словянський керамічний комбінат», у звязку з чим позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та, керуючись статтею 3 ЗУ «Про акціонерні товариства», статтями 2, 37 Закону України «Про підприємства в Україні», статтями 38, 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статтями ст. 1, 24, 26 до Закону України «Про господарські товариства», статтями 80, 92 Господарського кодексу України, стаття 152, 176, 619 Цивільного кодексу України, статтями 3, 10, 58, 60, 88, 212-215, 218, 224, 225, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд ,

Керуючись, ст.ст. 3, 10, 58, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд ,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фонду Державного майна України, про стягнення заборгованості по заробітній платі залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційний судом.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_3