Справа № 127/470/16-ц Провадження № 22-ц/772/1037/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Марчук В.С., Матківської М.В.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про стягнення коштів за договором поточного рахунку,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

В січні 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ПАТ «ОСОБА_5 Сбербанку Росії» в подальшому замінено на ПАТ «Сбербанк» про стягнення коштів за договором поточного рахунку, мотивуючи позовні вимоги тим, що між позивачем та відповідачем було укладено наступні договори: договір банківського мультивалютного рахунку №Физ-6550/Р, від 27.08.2010 року відповідно до якого відкрито поточний рахунок №6550, за яким банк здійснює розрахунково-касове обслуговування Клієнта; договір ощадного рахунку №2620/25/96308 від 13.10.2010 року (Вклад «Ощадний рахунок Сбербанку Росії») за яким, Вкладник перераховує з поточного рахунку, відкритого в банку, на вкладний рахунок №6550 кошти в сумі 20000 доларів США. Згідно умов Договору, відповідач зобовязався повернути вкладникові за договором суму вкладу на першу вимогу та нарахувати і сплатити вкладнику відповідні відсотки річних від суми вкладу. На вимогу позивача повернути всю суму вкладу та нараховані проценти, у зв'язку виниклою необхідністю, отримала відмову, мотивовану обмеженням видачі (отримання) готівкових коштів в іноземній валют, встановлену Постановою Правління Національного банку України «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» від 01.12.2014 року №758, зокрема пп. 9 п. 6, було встановлено обов'язок уповноважених банків обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Станом на день звернення до суду залишок на поточному рахунку становить 284 711 доларів США. Відповідач позивачу кошти не повернув, чим порушає умови договору та права позивача.

З урахуванням збільшених позовних вимог, позивач просила зобовязати ПАТ «Сбербанк» виплатити готівкою на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 286 699,73доларів США, що еквівалентно 7 293 641,13грн., які знаходяться на поточному рахунку 6550, відкритому на імя ОСОБА_2 за договором №Физ-6550/Р про відкриття та обслуговування поточного (мультивалютного) рахунку та витрати по оплаті судового збору.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2016 року позов задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПАТ «Сбербанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звертався до банку із заявою про повернення грошових коштів з її вкладного рахунка, яка відповідачем залишена без належного реагування, тому наявні всі підстави для стягнення грошових коштів в рамках договору банківського обслуговування. Також суд зазначив, що постанови Національного банку України не можуть мати пріоритету перед Конституцією України, ст. 41 якої закріплено право кожного володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та банком було укладено наступні договори: договір банківського мультивалютного рахунку №Физ-6550/Р, від 27.08.2010 року відповідно до якого відкрито поточний рахунок №6550, за яким банк здійснює розрахунково-касове обслуговування Клієнта; договір ощадного рахунку №2620/25/96308 від 13.10.2010 року (Вклад «Ощадний рахунок Сбербанку Росії») за яким, Вкладник перераховує з поточного рахунку, відкритого в банку, на вкладний рахунок №6550 кошти в сумі 20000 доларів США (а.с.4-7, 8-10).

Згідно умов Договору, відповідач зобовязався повернути вкладникові за договором суму вкладу на першу вимогу та нарахувати і сплатити вкладнику відповідні відсотки річних від суми вкладу.

Відповідно до п. 1.4 Договору ощадного рахунку умовами договору є поповнення та зняття коштів з Ощадного рахунку протягом строку дії договору без обмежень щодо кількості операцій та суми операцій.

Згідно п. 1.4.2 зняття коштів здійснюється шляхом перерахування відповідної суми коштів з Ощадного рахунку на поточний рахунок.

З довідки банку вбачається, що станом на 28.01.2016 року на поточному рахунку позивача № 6550 обліковується 286 699,73 дол. США, що еквівалентно 7 293 641,13 грн. (офіційний курс НБУ 25,44 грн. за 1 дол. США) (а.с.32).

Відповідач позивачу вказані кошти не повернув, чим порушив умови Договору банківського мультивалютного рахунку №Физ-6550/Р від 27 серпня 2010 року та права позивача.

На неодноразові звернення позивача ОСОБА_2 з листами до Банку про повернення коштів, ОСОБА_5 відмовляв у виплаті коштів вкладу, що підтверджується листами від 17.02.2015 року №49/7/59-1 та від 19.06.2015 року №5728/7/32-3 (а.с.12,13).

Положеннями ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно із законом пом'якшують або скасовують відповідальність.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до положень ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 529 ЦК України кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Отже, за змістом наведених норм права зобов'язання банку полягає у виплаті володільцеві рахунку грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором.

Разом з тим, нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України у розумінні ст. 4 ЦК України, оскільки є нормативно-правовими актами органу державного управління.

Тобто, доводи апеляційної скарги ПАТ «Сбербанк» на постанови Правління Національного банку України від 01.12.2014 року № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» та на постанову від 04.12.2015 року №863 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» є безпідставним, оскільки постанови цього банку є розпорядчими актами, які адресовані обмеженій кількості осіб і таке регулювання здійснюється в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. Ці постанови банку не встановлюють нових прав або обов'язків для громадян, не можуть зачіпати їх права, свободи та інтереси.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відмова банку у поверненні грошових коштів з поточного (мультивалютного) рахунку ОСОБА_2 суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст.1068 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про те, що позов підлягає задоволенню.

Крім того, доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції невірно визначено суму судового збору, оскільки в резолютивній частині встановлено для банку «зобов»язання», а тому вважають, що це вимога немайнового характеру є безпідставними, оскільки як вбачається з відповідача стягуються грошові кошти, а тому суд прийшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 6890 грн., що узгоджується з ЗУ «Про судовий збір», Постановою Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги безпідставні, необґрунтовані і висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Сбербанк» - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис ОСОБА_6

Судді: підписи ОСОБА_7

ОСОБА_8

З оригіналом вірно: ОСОБА_6