У х в а л а

іменем україни

21 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Слов'янський керамічний комбінат» про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації у зв'язку з порушенням строків її виплати за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 13 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 16 вересня 1964 року по 21 серпня 2000 року працювала у ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат». Оскільки при звільненні з нею не було проведено повного розрахунку у відповідності до ст. 116 КЗпП України, просила стягнути з відповідача на її користь 1 153,02 грн заробітної плати та компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати у сумі 2 827,32 грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 13 січня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнено з ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати, станом на день звільнення (21 серпня 2000 року) у сумі 1 153,02 грн.

У іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 13 січня 2016 року в частині відмови у стягненні компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення у цій частині про задоволення позову.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Із листа ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» від 15 квітня 2015 року вбачається, що заборгованість підприємства перед позивачем із заробітної плати становить 1 153,02 грн, проте інформація за який період виникла ця заборгованість та з чого вона складається, чи це є сума невиплаченої заробітної плати після утримання податків та платежів, чи з неї ще потрібно утримати податки і обов'язкові платежі, в листі не зазначено.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про розмір нарахованої, але невиплаченої їй заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів), що унеможливлює розрахунок компенсації та є підставою для відмови у позові в цій частині через його недоведеність.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 жовтня 2015 року та ухвала апеляційного суду Донецької області від 13 січня 2016 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 13 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова