АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/5658/2016 Головуючий у 1 інстанції - Петріщева І.В.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Барановської Л.В., Побірченко Т.І.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Деснянського району м. Києва, про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, треті особи: Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_1, Деснянський відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві, про визнання недійсними та скасування свідоцтва про право власності на квартиру і договору купівлі-продажу

та за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, треті особи: Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсними та скасування свідоцтва про право власності на квартиру і договору купівлі-продажу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Деснянського району м. Києва, про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_3 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2, Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, треті особи: Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_1, Деснянський відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві, про визнання недійсними та скасування свідоцтва про право власності на квартиру і договору купівлі-продажу.

Крім того, ОСОБА_1, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, треті особи: Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсними та скасування свідоцтва про право власності на квартиру і договору купівлі-продажу.

В подальшому, на забезпечення свого позову ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1. Послалася на те, що незабезпечення позову може призвести до неможливості виконання судового рішення у справі, оскільки заявник вважає, що ОСОБА_2 має намір відчужити спірну квартиру.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні вищезазначеної заяви.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила оскаржувану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову, якою вимоги, викладені у заяві про забезпечення позову, задовольнити у повному обсязі, а також постановити окрему ухвалу відносно головуючого судді у першій інстанції.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Як вбачається з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

За змістом ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів на підтвердження того, що не застосування заходів забезпечення позову перешкоджатиме виконанню рішення суду, а обраний заявником вид забезпечення позову є неспівмірними з заявленими позовними вимогами.

Між тим, колегія суддів повністю з таким висновком погодитися не може.

Так, як вбачається з матеріалів справи, саме квартира, на яку заявник просить накласти арешт, є предметом спору між сторонами, а тому, у випадку продажу такого майна ОСОБА_4, виконання можливого рішення у справі про задоволення позову буде унеможливлене або значно утруднене.

Крім того, колегія вважає за необхідне зазначити, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому накладення арешту на спірну квартиру до ухвалення рішення у справі жодним чином не порушує законні права та інтереси позивача за первісним позовом.

Так, обраний вид забезпечення позову спрямований на запобігання відчуження квартири і жодним чином не обмежує ОСОБА_2 у можливості користування спірним майном.

Отже, суд неповно дослідив матеріали справи, не надав належної правової оцінки доводам заявника та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні вищезазначеної заяви, чим порушив порядок вирішення питання забезпечення позову.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції , апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу частково, а справу направити до Деснянського районного суду м.Києва для повторного вирішення питання, в ході якого суду першої інстанції необхідно врахувати вищенаведене та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Щодо вимог скаржника про постановлення окремої ухвали відносно судді, яка розглядала справу в суді першої інстанції, то колегія суддів із врахуванням положень ст. 320 ЦПК України не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині, оскільки процесуальні порушення, допущені судом, та які є підставою для скасування судового рішення, не можуть бути підставою для постановлення окремої ухвали.

Керуючись ст.ст.307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року, а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді