Справа №490/9675/15-ц 03.03.2016 03.03.2016 03.03.2016
Провадження №22-ц/784/683/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Горенко Ю.В.,

за участю позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_1

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_1

до ОСОБА_6

про визнання договору купівлі-продажу недійсним

У С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 звернулися з позовом до ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним.

Позивачі зазначали, що постійно проживають та зареєстровані в житловому будинку АДРЕСА_1, який з 1988 року за правом спадкування належав ОСОБА_6 14 травня 2015 року ОСОБА_6 уклала з покупцем ОСОБА_7 договір купівлі-продажу 19/100 часток домоволодіння, за яким у власність покупця переходить у будинку літ.А приміщення літ. 1-1, 1-2, 1-3, 2-4 загальною площею 34, 0 кв.м з сараєм літ. В та 1/3 частин воріт № 3, огорожі № 4, колонки № 5 та вимощення № 1. За умовами договору продавець гарантує, що вона та інші особи у цій частці домоволодіння не зареєстровані, відчуження цієї частки не зачіпає прав третіх осіб щодо користування.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 приховала від нотаріуса судові спори, що існують між нею та позивачами щодо прав на будинок, а також факт їх постійного проживання на спірній площі, чим ввела покупця в оману та порушила їх права, позивачі просили визнати договір купівлі-продажу недійсним на підставі частини 1 статті 230 ЦК.

До участі в справі як третіх осіб залучено покупця ОСОБА_8 та приватного нотаріуса, які участі у судових засіданнях не приймали, своєї думки стосовно позову не висловили.

Відповідачка ОСОБА_6, діючи через свого представника, позов не визнала, посилаючись на те, що позивачі не є стороною договору та їх права не порушуються.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі просили рішення скасувати та задовольнити позов, посилаючись на ті ж обставини, якими обґрунтовували позов.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 за правом спадкування після смерті своєї бабці ОСОБА_9 набула право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, який складався з житлових будинків літ.А та літ.Б.

Розпорядившись частиною своєї власності, ОСОБА_6 залишилась власницею 38/100 часток спірного домоволодіння, до складу яких входили квартири №1 та № 2.

У спірному будинку постійно проживали як члени сім'ї колишнього власника (ОСОБА_9) та були зареєстровані її донька ОСОБА_3 та сини останньої - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5.(а.с.47-50).

Протягом останніх років між ОСОБА_6 та позивачами виникали судові спори щодо користування житлом ( а.с.11-15, 39-46).

14 травня 2015 року між ОСОБА_6, як продавцем, та ОСОБА_7, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу 19/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель і споруд (а.с.9-10).

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України, а саме - зміст правочину не може суперечити закону; особа повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення має відповідати внутрішній волі та бути вільним; правочин має бути спрямованим на настання правових наслідків; а правочин, вчинений батьками, не може суперечить інтересам їх дітей.

Зміст, складові та правові наслідки вчинення правочину під впливом обману, на що посилаються позивачі, передбачені частиною 1 статті 230 ЦК.

Відповідно до частини 1 статті 230 ЦК, якщо одна із сторін навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина 1 статті 229 ЦК), такий правочин визнається судом недійсним.

За змістом зазначеної норми правочин, вчинений під впливом обману, є оспорюваним.

Ознакою обману є навмисне введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, а також наявність умислу в діях відповідача.

Істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману ( пункти 19,20 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним»).

Отже, за правилами частини 1 статті 230 ЦК захищаються права однієї із сторін угоди, за умови доведення нею будь-яких умисних дій іншої сторони угоди, спрямованих на створення невірної уяви щодо характеру угоди чи її істотних умов.

Оскільки позивачі не є сторонами договору купівлі-продажу, їх вимоги про визнання угоди недійсною за пунктом 1 статті 230 ЦК задоволенню не підлягають.

Не можуть бути такою підставою і посилання позивачів не введення в оману нотаріуса, яким посвідчено договір купівлі-продажу.

Доводи апелянтів про те, що вони мають право користування відчужуваною частиною домоволодіння, правового значення не мають, оскільки не впливають на право власника щодо розпорядження своїм майном.

До того ж рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 29 лютого 2016 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виселено зі спірного домоволодіння без надання іншого жилого приміщення.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які би спростовували висновки суду чи доводили би порушення ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська