справа № 361/558/15-ц
провадження № 2/361/65/16
РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2016 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
при секретарях: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Реєстраційна служба Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області про розірвання договорів купівлі-продажу садового будинку і земельної ділянки та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно і зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу садового будинку удаваним у частині форми розрахунку та визнання готівкової форми розрахунку,

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просила розірвати договори купівлі-продажу садового будинку № 522 із господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, кадастровий номер :02:004:0083, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, Богданівська сільська рада, садове товариство Прилісся-2 садівничо-городнього товариства Прилісся, вулиця Лінія 10, укладені 02 серпня 2014 року між нею та ОСОБА_5, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровані в реєстрі за №№ 5327 і 5330 відповідно, та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на вказане нерухоме майно (а. с. 1-5, 65-70).

В обґрунтування позову зазначала, що 02 серпня 2014 року між нею та ОСОБА_5 були укладені два договори купівлі-продажу належних їй садового будинку і земельної ділянки, розташованих за адресою: Київська область, Броварський район, Богданівська сільська рада, садове товариство Прилісся-2 садівничо-городнього товариства Прилісся, вулиця Лінія 10, ділянка № 522, які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6

У п. 4 договору купівлі-продажу садового будинку зазначено, що його продаж вчинено за 222554 грн., які продавець отримав від покупця повністю до підписання цього договору по безготівковому розрахунку. Проте цих грошових коштів вона від відповідача не отримувала. У порушення вимог ст. 655 ЦК України та умов даного договору ОСОБА_5 свого обовязку щодо здійснення належної оплати за придбаний нею садовий будинок не виконала, розрахунку за придбаний товар не провела.

При укладенні цих договорів відповідач ОСОБА_5 пояснила їй, що згідно із вимогами законодавства розрахунок за договором купівлі-продажу садового будинку має бути вчинено лише у безготівковій формі, оскільки грошова сума перевищує 150000 грн., тому кошти вона перерахувала на відкритий на її (позивача) імя банківський рахунок, які після підписання цього договору вона зможе отримати у перший робочий день. Будь-яких доказів перерахування коштів відповідач їй не надавала.

Посередником між нею та ОСОБА_5 при укладенні договорів купівлі-продажу була брокер ОСОБА_7, яку вона знає давно. Довірившись гарантіям останніх про перерахунок відповідачем коштів на банківський рахунок, після отримання коштів за земельну ділянку, вона погодилась підписати також і договір купівлі-продажу садового будинку.

Оскільки обовязку щодо оплати за придбаний садовий будинок відповідач ОСОБА_5 не виконала, тому договір купівлі-продажу садового будинку підлягає розірванню.

Одночасно із розірванням договору купівлі-продажу садового будинку відповідно до вимог ст. 120 ЗК України має бути розірваний й договір купівлі-продажу земельної ділянки, на якій розташований садовий будинок.

У серпні 2015 року до початку розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_5 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4, у якій, враховуючи уточнення позовних вимог, просила визнати удаваним договір купівлі-продажу садового будинку № 522, загальною площею 34,80 м2, житловою площею 10,90 м2, із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, Богданівська сільська рада, садове товариство Прилісся-2 садівничо-городнього товариства Прилісся, вулиця Лінія 10, укладений 02 серпня 2014 року між нею та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 5327, у частині п. п. 4 і 16 цього договору щодо безготівкової форми розрахунку та визнати готівковою форму розрахунку за цим договором (а. с. 105-110, 162-166).

В обґрунтування зустрічних вимог зазначала, що 02 серпня 2014 року вона уклала із ОСОБА_4 два договори купівлі-продажу вказаного садового будинку та земельної ділянки, на якій він розташований. За умовами цих двох договорів ОСОБА_4 передала їй, а вона прийняла у власність це нерухоме майно.

Відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу садового будинку продаж даного садового будинку вчинено за 222554 грн., які продавець отримала від покупця повністю до підписання цього договору по безготівковому розрахунку. Проведення повного розрахунку та відсутність будь-яких претензій фінансового характеру ОСОБА_4 підтвердила власноручно своїм підписом у даному договорі.

У п. 16 договору купівлі-продажу садового будинку вказано, що згідно із постановою Правління Національного банку України Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою від 06 червня 2013 року за № 210 розрахунок здійснюється в безготівковій формі, про що нотаріусом сторонам договору розяснено.

Згідно із п. п. 1, 2 цієї постанови гранична сума розрахунків готівкою між фізичними особами за договорами купівлі-продажу, що підлягають нотаріальному посвідченню, становить 150000 грн. Розрахунки понад вказану суму мають проводитися у безготівковій формі.

Продавати садовий будинок і земельну ділянку по безготівковому розрахунку позивач ОСОБА_4 не погоджувалася, вона наполягала на тому, щоб розрахунок було здійснено виключно готівкою та ще й обовязково в іноземній валюті (доларах США). Реквізитів свого банківського рахунку для здійснення розрахунків за нерухомість їй вона не надавала, у звязку з чим проведення безготівкового розрахунку за цим договором було неможливим.

Всього за договорами купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки вона передала позивачу ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 14000 доларів США, у тому числі аванс 1000 доларів США, сплачений продавцю за попереднім договором 11 липня 2014 року, та 100957 грн., з яких: 45889 грн. за земельну ділянку.

Після отримання цих коштів та неодноразового їх перерахування ОСОБА_4 підписала обидва договори купівлі-продажу. На день укладення договорів у неї, ОСОБА_5, вказана сума коштів, знята напередодні з банківських рахунків, була в наявності.

Реальне волевиявлення та дії обох сторін за договорами були направлені на здійснення розрахунків саме готівкою, а не у безготівковій формі.

Зазначення у договорі купівлі-продажу про те, що розрахунок за садовий будинок здійснено у безготівковій формі до підписання договору нотаріусом вчинено за погодженням зі сторонами, хоча це не відповідало дійсності та реальному волевиявленню сторін.

Підтвердженням проведення нею повного розрахунку із ОСОБА_4 є також те, що на виконання п. 12 договору купівлі-продажу садового будинку позивач добровільно через місяць звільнила садовий будинок від належних їй речей та передала їй ключі від будинку.

У звязку з наведеними обставинами, договір купівлі-продажу садового будинку згідно із ст. 235 ЦК України у частині розрахунку в безготівковій формі має бути визнаний удаваним.

Позивач ОСОБА_4 у суді позов підтримала просила суд задовольнити її вимоги. Зустрічний позов ОСОБА_5 не визнала, оскільки останньою розрахунок за садовий будинок готівкою не проводився, просила у задоволенні зустрічних вимог відповідача відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 у суді позов ОСОБА_4 не визнала, проти задоволення його вимог заперечувала. Просила суд задовольнити її зустрічні вимоги, оскільки за садовий будинок кошти у визначеному договором розмірі вона сплатила позивачу готівкою повністю.

Третя особа: Реєстраційна служба Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за відсутності їхнього представника.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

У ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

У ст. 235 ЦК України передбачено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Судом встановлено, що 02 серпня 2014 року між позивачем ОСОБА_4 (далі Продавець) та відповідачем ОСОБА_5 (далі Покупець) було укладено два договори купівлі-продажу, які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, а саме:

1) договір купівлі-продажу садового будинку № 522 із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, Богданівська сільська рада, садове товариство Прилісся-2 садівничо-городнього товариства Прилісся, вулиця Лінія 10, зареєстрований в реєстрі за № 5327;

2) договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0550 га, на якій розташований зазначений садовий будинок, цільове призначення: для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки :02:004:0083, зареєстрований в реєстрі за № 5330.

За умовами цих договорів Продавець передає, а Покупець приймає у власність вказане вище нерухоме майно.

Із п. 4 договору купівлі-продажу садового будинку вбачається, що цей продаж вчинено за 222554 грн., які Продавець отримав від Покупця до підписання цього договору по безготівковому розрахунку. Продавець своїм підписом під цим договором підтверджує проведення Покупцем повного розрахунку за проданий садовий будинок та відсутність щодо Покупця будь-яких претензій фінансового характеру.

Відповідно до умов п. 16 цього договору нотаріусом сторонам розяснено, що згідно із постановою Правління Національного банку України Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою від 06 червня 2013 року № 210 розрахунок здійснюється в безготівковій формі.

За умовами п. 2.1 договору купівлі-продажу земельної ділянки цей продаж було вчинено за 45889 грн., які Покупець сплатив Продавцеві до підписання та нотаріального посвідчення цього договору. Продавець своїм підписом під цим договором підтверджує проведення Покупцем повного розрахунку за продану земельну ділянку та відсутність щодо Покупця будь-яких претензій фінансового характеру.

Позивач ОСОБА_4 у судовому засіданні факту здійснення ОСОБА_5 із нею повного розрахунку за продаж земельної ділянки та отримання нею грошових коштів у розмірі 45889 грн. не заперечувала.

Що стосується розрахунку за продаж садового будинку позивач ОСОБА_4 у суді неодноразово пояснювала, що будь-яких коштів у національній валюті (гривні) чи в іноземній валюті (доларах США) за садовий будинок від відповідача ОСОБА_5 вона не одержувала. Остання запевнила її у тому, що грошові кошти за садовий будинок у розмірі 222554 грн. відповідно до вимог законодавства перераховані на рахунок, відкритий на її імя у банківській установі, та вона зможе отримати їх через два дні після вихідних, оскільки договори купівлі-продажу укладалися в суботу.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні наполягала на тому, що вона повністю розрахувалася з позивачем ОСОБА_4 за обома договорами купівлі-продажу садового будинку і земельної ділянки готівкою до підписання цих договорів. За купівлю садового будинку вона передала позивачу грошові кошти в сумі 14000 доларів США, що за курсом НБУ становило 167486 грн., та 55068 грн. Одночасно з цими коштами за земельну ділянку, на якій розташований садовий будинок, вона передала ОСОБА_4 кошти в сумі 45889 грн. Всього за двома договорами вона передала позивачу 14000 доларів США і 100957 грн.

У ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Пленум Верховного Суду України у п. п. 26, 27 постанови № 2 від 12 червня 2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції розяснив, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. ст. 58, 59 ЦПК України) в порядку, передбаченому ст. ст. 185, 187, 189 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Обставини щодо здійснення розрахунку за земельну ділянку готівкою в сумі 45889 грн. сторонами не заперечуються.

Будь-яких письмових доказів здійснення ОСОБА_5 розрахунку із ОСОБА_4 готівкою за садовий будинок у визначеній договором сумі відповідачем суду не надано.

Постановою Правління Національного банку України від 06 червня 2013 року № 210 Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою визначено, що гранична сума розрахунків готівкою між фізичними особами за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, становить 150000 грн.

У п. 2 вказаної вище постанови Правління Національного банку України встановлено, що фізичні особи мають право здійснювати розрахунки на суму, яка перевищує 150000 грн., шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок, внесення та/або перерахування коштів на поточні рахунки (у тому числі у депозит нотаріуса на окремий поточний рахунок у національній валюті).

Того факту, що безготівковий розрахунок за садовий будинок не проводився відповідач ОСОБА_5 у суді підтвердила, вказуючи на те, що розрахунок за садовий будинок проведено із позивачем готівкою у повному обсязі, оскільки цього вимагала Продавець.

Свідок ОСОБА_6, приватний нотаріус, яка посвідчувала 02 серпня 2014 року укладені між сторонами договори купівлі-продажу, у суді показала, що перед посвідченням договорів купівлі-продажу вона розяснювала сторонам вимоги щодо безготівкового розрахунку на суму, що перевищує 150000 грн. Перед посвідченням договорів запитувала сторін чи проведено ними розрахунки. Позивач повідомила її, що розрахунок за садовий будинок та земельну ділянку проведено, що відображено у п. 4 договору. За заявою сторін у договорі купівлі-продажу садового будинку на виконання вимог НБУ вона зазначила, що розрахунок здійснено по безготівковому розрахунку. Документи, що підтверджують проведення розрахунків сторонами вона не перевіряла, оскільки такий обовязок законом на неї не покладається.

Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними розяснив, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків факт вчинення правочину, а також виконання зобовязань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК України визначені прямо (ч. 2 ст. 937, ч. 3 ст. 949 ЦК України).

Виходячи з наведеного вище, показання допитаних зі сторони відповідача свідків щодо наявності у ОСОБА_5 необхідної суми грошових коштів для розрахунку за садовий будинок і земельну ділянку, а також підтвердження самого факту її розрахунку готівкою із позивачем ОСОБА_4 за придбане у неї нерухоме майно судом до уваги не приймаються.

Не може бути прийнятий до уваги судом на підтвердження проведення належного розрахунку готівкою за придбаний садовий будинок і п. 4 договору купівлі-продажу садового будинку, у якому зазначено, що Продавець своїм підписом під цим договором підтверджує проведення Покупцем повного розрахунку за проданий садовий будинок та відсутність щодо Покупця будь-яких претензій фінансового характеру, оскільки у даному пункті договору мова йде про отримання Продавцем від Покупця суми в розмірі 222554 грн. до підписання цього договору по безготівковому розрахунку, який в дійсності як встановлено судом не проводився.

Відповідно до ч. 1 ст. 691, ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

У ч. 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що належних і допустимих доказів проведення Покупцем розрахунку з Продавцем за придбаний садовий будинок ОСОБА_5 суду не надано, суд дійшов висновку, що вимога ОСОБА_4 про розірвання укладеного сторонами 02 серпня 2014 року договору купівлі-продажу садового будинку внаслідок істотного порушення умов цього договору підлягає задоволенню, оскільки позивач позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні даного договору.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що доказів проведення ОСОБА_5 розрахунку готівкою із ОСОБА_4 за придбаний садовий будинок судом не здобуто, підстав для задоволення зустрічних вимог відповідача про визнання удаваним договору купівлі-продажу садового будинку в частині безготівкового розрахунку суд не вбачає, тому зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Згідно із ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

За змістом ч. ч. 2, 5 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються. Якщо договір розірваний у звязку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Враховуючи викладене, а також те, що договори купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки нерозривно повязані між собою, суд вважає, що у звязку із розірванням зазначеного договору купівлі-продажу садового будинку підлягає розірванню й укладений сторонами 02 серпня 2014 року договір купівлі-продажу земельної ділянки, на якій знаходиться цей садовий будинок.

Грошові кошти в сумі 45889 грн., отримані ОСОБА_4 від ОСОБА_5 за продаж земельної ділянки площею 0,0550 га за вказаним вище договором купівлі-продажу земельної ділянки підлягають стягненню із позивача на користь відповідача.

У звязку із розірванням судом договорів купівлі-продажу садового будинку і земельної ділянки підлягає скасуванню й державна реєстрація права власності за ОСОБА_5 на зазначене нерухоме майно.

Оскільки від сплати судового збору позивач ОСОБА_4 звільнена, із відповідача на користь держави згідно із вимогами ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Реєстраційна служба Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області про розірвання договорів купівлі-продажу садового будинку і земельної ділянки та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно задовольнити.

Розірвати договір купівлі-продажу садового будинку № 522 із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, Богданівська сільська рада, садове товариство Прилісся-2 садівничо-городнього товариства Прилісся, вулиця Лінія 10, укладений 02 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 5327.

Розірвати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0550 га, розташованої за адресою: Київська область, Броварський район, Богданівська сільська рада, садове товариство Прилісся, цільове призначення: для ведення садівництва, кадастровий номер :02:004:0083, укладений 02 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 5330.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 45889 (сорок пять тисяч вісімсот вісімдесят девять) грн., отримані нею за договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеним 02 серпня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованим у реєстрі за № 5330.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на наступне нерухоме майно:

садовий будинок № 522 із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, Богданівська сільська рада, садове товариство Прилісся-2 садівничо-городнього товариства Прилісся, вулиця Лінія 10;

земельну ділянку площею 0,0550 га, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Богданівська сільська рада, садове товариство Прилісся, цільове призначення: для ведення садівництва, кадастровий номер :02:004:0083.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу садового будинку удаваним у частині форми розрахунку та визнання готівкової форми розрахунку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.