Справа № 144/1884/15-ц
Провадження № 2/144/176/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" лютого 2016 р. Теплицький районний суд Вінницької області

складі: головуючого - судді Нагорнюка С.В.

секретаря Бурлаки П.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теплик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,-

встановив:

В грудні 2015 року, ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою. Вказавши у своєму позові, що 12 березня 2013 року вона позичила відповідачу ОСОБА_2 11 000 грн. строком на 2 місяці під 10 % щомісячно, що підтверджується відповідною борговою розпискою. 22 жовтня 2013 року відповідач ОСОБА_2 знову звернулася з проханням позичити їй грошові кошти та запевнила, що буде сплачувати відсотки за користування коштами, а попередній борг віддасть трохи пізніше. Вона погодилася та позичила ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1000 доларів США та 2000 грн. строком на 2,5 місяці під 10% щомісячно, про що ОСОБА_2 власноручно написала відповідну боргову розписку. Після спливу 2,5 місяців вона зателефонувала до ОСОБА_2 та попросила її повернути позичені 12 березня та 22 жовтня 2013 року кошти в повному обсязі. ОСОБА_2 запевнила, що поверне зазначені кошти разом із відсотками протягом шести місяців. Проте через шість місяців кошти ОСОБА_2 так і не повернула і знову пообіцяла повернути їх протягом наступних шести місяців. Коли пройшло ще 6 місяців, вона знову зателефонувала, але коштів їй так і не повернули, а лише повторили обіцянку. На момент звернення до суду позичені кошти їй так і не повернули. Просить стягнути з відповідача кошти у сумі 13 000 гривень та 1000 доларів США, що згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» еквівалентно 23 000 гривень, на загальну суму 36 000 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Однак не бажає стягувати з ОСОБА_2 проценти за користування її грошима.

Відповідач ОСОБА_2 до суду надіслала заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність. У наданому до суду запереченні проти позову, позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення, оскільки кошти вона повернула. Крім того, просить застосувати строк позовної давності, оскільки боргову розписку на 1000 доларів США та 2000 гривень фактично складено 22 жовтня 2012 року, а позивач сама виправила дату розписки, чим сфальсифікувала документ та вводить суд в оману.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 отримала від позивача ОСОБА_1 грошові кошти 12 березня 2013 року в сумі 11000 гривень строком на 2 місяці зі сплатою 10 % щомісячно та 22 жовтня 2013 року в сумі 1000 доларів США та 2000 гривень строком на 2,5 місяці зі сплатою 10% щомісячно, що підтверджується відповідними письмовими розписками відповідача.

На даний момент сума боргу не повернута.

Правовідносини між сторонами регулюються:

- ст.1046 ЦК України, згідно якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками;

- ч.2 ст.1047 ЦК України, яка зазначає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей;

- ч.1 ст.1049 ЦК України, яка передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Твердження відповідача стосовно погашення боргу за розписками, не знайшло свого відображення в матеріалах справи, оскільки позивачем надано до суду розписки без відмітки про повернення суми боргу, а відповідачем не надано жодних підтверджуючих його твердження доказів.

За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦПК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документу у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання останнього.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені відповідними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Твердження відповідача стосовно фальсифікації боргової розписки судом не може бути взято до уваги через відсутність відповідних доказів, клопотання щодо проведення експертизи відповідач не заявляла.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши представлені суду документи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 1046,1047,1049,1050 ЦК України, ст.ст. 3,10,15,60,88,209,213, 215 ЦПК України, суд -

вирішив :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_2, 36000 (тридцять шість тисяч) гривень боргу та судові витрати в сумі 487 ( чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: