1Справа № 335/1662/16-ц 2/335/812/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2016 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Герченової А.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької місцевої прокуратури № 2, треті особи Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Третя Запорізька державна нотаріальна контора, про скасування арешту на ? частину квартири,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Запорізької місцевої прокуратури № 2, треті особи Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Третя Запорізька державна нотаріальна контора, про скасування арешту на ? частину квартири, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності за договором дарування від 28.10.2009 року належить ? частина квартири №35 у житловому будинку №14 по вул. Яценка у м. Запоріжжі. Однак, на даний час вона позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном, так як на належне їй майно безпідставно накладено арешт згідно з постановою прокуратури Орджонікідзевського району м. Запоріжжя від 05.07.2010 року. Просила скасувати арешт, накладений постановою прокуратури Орджонікідзевського району м. Запоріжжя від 05.07.2010 року на 1/2 частину квартири №35 у житловому будинку №14 по вул. Яценка у м. Запоріжжя.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, з тих підстав, що зазначена позовна заява підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства. Крім того, представником відповідача також надані письмові заперечення проти позову, в яких відповідачем обґрунтовано свою позицію посиланнями на положення чинного законодавства.

Представник третьої особи Запорізької філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України у судовому засіданні просила вирішити спір на розсуд суду.

Представник третьої особи Третьої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив розглянути справу відповідно до вимог законодавства. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши учасників процесу, які зявились у судове засідання, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Згідно з договором дарування частки квартири від 28 жовтня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_6 прийняла в дар ? частку квартири №35, що знаходиться в житловому будинку №14 по вул. Яценка в м. Запоріжжя.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_6 на підставі вищезазначеного договору дарування.

16 травня 2015 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини (позивача у справі) було змінено на ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 155208 від 16.05.2015 року.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 55118528) ОСОБА_8 на підставі договору купівліпродажу частини квартири від 03.03.2016 року посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Запорізької області ОСОБА_9 також на праві приватної власності належить ? частина квартири №35, що знаходиться в житловому будинку №14 по вул. Яценка в м. Запоріжжя.

З інформаційної довідки з Державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (номер запису обтяження 11121541) вбачається, що на підставі постанови прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя б/н від 05.07.2010 року накладений арешт на ? частину квартири АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_6

Листом прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя № 123-234-15 від 23.10.2015 року позивачу повідомлено про те, що інформація щодо накладення арешту у прокуратурі відсутня та рекомендовано звернутися до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Як встановлено у судовому засіданні, вказані договори купівлі-продажу від 03.03.2016 року і дарування від 28.10.2009 року, за якими позивач набула право власності на спірну квартиру, не є розірваними та не визнавалися недійсним, а тому, виходячи із презумпції правомірності правочину, позивач є власником спірної квартири.

Як випливає із матеріалів справи, на спірну ? частину квартири позивача було накладено арешт постановою прокуратури Орджонікідзевського районна м. Запоріжжя від 05.07.2010 року, однак у інформаційній довідці з Державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, відомості за яким саме кримінальним провадженням накладений арешт на частину спірної квартири відсутні. Також ці відомості відсутні у Запорізькій філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, яке вносило до Державного реєстру заборон відповідний запис про арешт. Як зазначила її представник у судовому засіданні, підставою для внесення запису слугувала заява прокуратури Орджонікідзевського району м. Запоріжжя від 5 липня 2010 р. № 2729, копія якої наявна в матеріалах справи. У вказаній заяві також зазначено підставу накладення арешту постанова прокуратури Орджонікідзевського району м. Запоріжжя б/н від 5 липня 2010 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КПК України (1960 року) про рішення, прийняті слідчим або прокурором під час провадження досудового слідства у випадках, зазначених у цьому Кодексі, а також у випадках, коли це визнає за необхідне слідчий або прокурор, складається мотивована постанова.

При цьому, згідно п. 9 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до моменту його скасування у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до зазначених вимог норм КПК України, питання про зняття заборони на відчуження зі спірної частки квартири вирішено не було. Більше того, з пояснень, наданих у судовому засіданні прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2, яка є правонаступником прокуратури Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, встановлено, що інформації про хід досудового розслідування кримінального провадження, в межах якого було прийнято вищевказану постанову, немає. Кримінальне провадження можливо було порушене за фактом вчинення злочину, а не відносно конкретної особи. Проте, будь-які документи, в тому числі витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в розпорядженні прокуратури відсутні. Кримінальне провадження до суду не спрямовувалось, отже, і відповідний вирок, в якому суд міг би вирішити питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, судом не ухвалювався. Відтак, взагалі відсутні підстави для висновку, що постанова прокуратури від 5 липня 2010 р. про накладення арешту на майно позивача була прийнята в межах кримінального провадження. Отже, посилання відповідача на те, що спір належить вирішувати в порядку кримінального судочинства не можуть бути визнані судом обґрунтованими. Крім того, суд також звертає увагу, що зазначена правова позиція відповідача в даній цивільній справі йде в розріз з позицією прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, наведеній у листі № 123-234-15 від 23.10.2015 року на звернення позивача, за яким позивачу було рекомендовано звернутися до суду з позовом саме в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 15 травня 2013 р. у справі № 6-26цс13, яка є обовязковою для суду (частина друга статті 214, стаття 360-7 ЦПК України), вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 316 та ч .1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 (з наступними змінами) за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Враховуючи те, що в судовому засіданні не було встановлено неправомірності дій позивача щодо спірної квартири, її участі у кримінальній справі (провадженні), в звязку з чим міг бути накладений арешт на її майно, суд доходить висновку, що наявність арешту на ? частину належної позивачеві квартири порушує право власності позивача, з огляду на що її позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_7 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) ОСОБА_10 задовольнити.

Скасувати арешт на ? частини квартири № 35 у житловому будинку № 14 по вулиці Яценка у місті Запоріжжі, що належить ОСОБА_7 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) ОСОБА_10.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 6 квітня 2016 р.

Повний текст рішення виготовлено 8 квітня 2016 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Шалагінова