У х в а л а
29 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Мазур Л.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в особі Полтавського регіонального управління Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Полтавської області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 14 жовтня 2010 року між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» в особі Полтавського регіонального управління Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») було укладено кредитний договір

№ SAMDN2247, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримала кредитну картку «Універсальна» з сумою ліміту 7 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою

2,5 % річних на суму залишку заборгованості, якою користувалася протягом 2010-2012 років.

27 серпня 2012 року позивачці було надіслано повідомлення про заблокування операцій щодо зняття коштів з картки, у зв'язку з чим вона здійснювала лише операції з погашення сум за користування коштами.

Упродовж 2013 року нею було сплачено на картку 2 700 грн, після чого у листопаді 2013 року вона отримала СМС-повідомлення з номеру «1006» про наявну заборгованість за її картковим рахунком у розмірі 8 грн 53 коп.

Не дивлячись на таку інформацію, їй постійно нав'язливо дзвонили особи, які називались працівниками банку, з вимогами погасити існуючу заборгованість.

З метою з'ясування існування такої заборгованості та її дійсного розміру, у жовтні 2013 року нею було подано до ПАТ КБ «ПриватБанк» офіційну заяву, на яку отримано відповідь про неможливість надати їй виписку за кредитною карткою, оскільки така виписка за письмовим запитом клієнта на паперовому носії поштовим відправленням не надається, а її видача у відділеннях банку потребує окремої оплати за діючими тарифами банку.

Не маючи жодних інших кредитних відносин з будь-якими фінансовими установами, вона була шокована тим, що наприкінці грудня 2013 року на вхідних дверях її під'їзду та у приміщенні поблизу дверей до її квартири були розклеєні листівки такого змісту «В квартире 81 живет человек, который не платит по кредитам! ОСОБА_4.».

Напередодні новорічних свят у 2013 році за місцем її проживання надійшов лист з логотипом «ПриватБанк», в якому містилась погроза щодо арешту її майна, позбавлення права виїзду за межі України та необхідності погасити існуючу заборгованість.

У лютому 2015 року стали надходити листи з логотипом «ПриватБанк», до вмісту яких входили листи з погрозами та вимогою про негайне погашення боргу, а також копія виконавчого листа про вилучення на користь «ПриватБанку» майна, що належить їй на праві власності та іншої нерухомості за місцем реєстрації.

Приймаючи такі дії відповідача та застосовані ним висловлювання, які мають визначений характер та посилання на конкретні обставини, що надає таким виразам фактичного твердження, ОСОБА_4 вважала їх такими, що підривають її честь та гідність, знижують довіру сусідів та оточуючих, сприяють встановленню іміджу не добропорядної людини, яка конфліктує з законом, а відтак порушують її особисті немайнові права на повагу до гідності та честі, у зв'язку з чим просила відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5 тис. грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21 вересня

2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 18 листопада

2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порочить честь та гідність ОСОБА_4 негативну інформацію, поширену в грудні 2013 року в під'їзді та на дверях квартири ОСОБА_4 АДРЕСА_1 такого змісту: «В квартире 81 живет человек, который не платит по кредитам! ОСОБА_4.».

Заборонено ПАТ КБ «ПриватБанк» вчиняти дії з розповсюдження недостовірної інформації щодо позичальника ОСОБА_4, у тому числі шляхом розклеювання листівок про наявність в неї боргових зобов'язань.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4

3 тис. грн у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки встановлено підстави, передбачені ч. 5 ст. 332 ЦПК України.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в особі Полтавського регіонального управління Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди призначити до судового розгляду на 16 березня 2016 року о 10 годині 00 хвилин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Г.В. Юровська

Л.М. Мазур

Т.О. Писана