У х в а л а

іменем україни

30 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів:Дем'яносова М.В., Іваненко Ю.Г.,Маляренка А.В., Ступак О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Приватного підприємства «Будівельник НВМ» про розірвання договору, відшкодування матеріальної і моральної шкоди та за зустрічним позовом приватного підприємства «Будівельник НВМ» до ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором, за касаційною скаргою Приватного підприємства «Будівельник НВМ» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 березня 2014 року між нею та Приватним підприємством «Будівельник НВМ» (далі − ПП «Будівельник НВМ») було укладено договір № 007/3 про виконання ремонту будинку з добудовою по АДРЕСА_1 за умовами якого загальна договірна вартість робіт становить 150 000 грн, а строк виконання робіт до 31 грудня 2014 року. На виконання умов договору ОСОБА_6 у період з 28 березня по 18 квітня 2014 року повністю оплатила вартість робіт і матеріалів у розмірі 150 000 грн, які передала готівкою під підпис директору ПП «Будівельник НВМ» ОСОБА_7

Зазначала, що у порушення умов даного договору ПП «Будівельник НВМ» виконало роботи неякісно та в червні 2014 року запропонувало їй підписати акт приймання виконаних робіт за квітень 2014 року, який містив завищений обсяг та вартість робіт, ніж передбачено договором. Після її відмови підписати акт приймання виконаних робіт та на її прохання виправити недоліки, директор ПП «Будівельник НВМ» в односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору і припинив роботи. Позивач вказувала, що на її неодноразові письмові звернення про усунення недоліків (21 липня 2014 року, 13 серпня 2014 року) відповідач не відреагував. Згідно з висновком спеціаліста частина виконаних відповідачем ремонтно-будівельних робіт, зазначених в акті приймання виконаних робіт за квітень 2014 року, не відповідає вимогам Державних будівельних норм, фактичні обсяги робіт та використаних матеріалів не відповідають обсягам робіт та матеріалів.

З урахуванням збільшення розміру позовних вимог просила розірвати договір від 27 березня 2014 року, укладений між сторонами, стягнути з ПП «Будівельник НВМ» на свою користь матеріальну шкоду в розмірі сплаченої суми за договором у розмірі 150 000 грн, вартість відновлювального ремонту у розмірі 3 980 грн 40 коп., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн та витрати за оплату висновку спеціаліста у розмірі 4 000 грн.

У січні 2014 року ПП «Будівельник НВМ» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в якому просило стягнути з ОСОБА_7 на свою користь 120 000 грн, а з ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 107 703 грн 60 коп. Також ПП «Будівельник НВМ» просило стягнути на свою користь солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суму сплаченого судового збору.

На обґрунтування позову ПП «Будівельник НВМ» послалося на те, що ОСОБА_6 не виконала своїх зобов'язань, передбачених пунктом 2.1 договору від 27 березня 2014 року, а саме, вона здійснила оплату у розмірі 120 000 грн не на рахунок виконавця, а передала їх готівкою ОСОБА_7, який хоча і являється директором ПП «Будівельник НВМ», однак він не мав правових підстав для їх отримання, користується цими коштами та не має наміру їх повертати. Також ПП «Будівельник НВМ» зазначало, що 12 травня 2014 року відповідно до пункту 2.1 договору ним було надано ОСОБА_6 акт приймання-передачі виконаних робіт, яка у порушення пункту 3.2 договору протягом 5 днів з дня отримання даного акту не заявила жодних зауважень щодо повноти і якості виконаних робіт. У зв'язку з цим ПП «Будівельник НВМ» прийняло рішення про закриття акту приймання - передачі виконаних робіт в односторонньому порядку. Однак ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 107 703 грн 60 коп. не перерахувала на рахунок виконавця, а тому ПП «Будівельник НВМ» просило стягнути вказану суму з ОСОБА_6 на свою користь.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 грудня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Розірвано договір № 007/3 від 27 березня 2014 року, укладений між ОСОБА_6 та ПП «Будівельник НВМ». Стягнуто з ПП «Будівельник НВМ» на користь ОСОБА_6 150 000 грн сплачених за договором від 27 березня 2014 року, вартість відновлювального ремонту у розмірі 3 980 грн 40 коп., моральну шкоду у розмірі 500 грн та витрати, пов'язані з оплатою висновку спеціаліста у розмірі 4 000 грн. У решті позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ПП «Будівельник НВМ» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 18 квітня 2016 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 грудня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди у розмірі 500 грн скасовано, у задоволенні позовних вимог у цій частині відмовлено.

У касаційній скарзі ПП «Будівельник НВМ» просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_8, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скаргапідлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте рішення судів першої та апеляційної інстанцій зазначеним вимогам норм процесуального права не відповідають.

Судами встановлено, що 27 березня 2014 року між ОСОБА_6 (замовник) та ПП «Будівельник НВМ» (виконавець) в особі директора ОСОБА_9 укладено договір № 007/3, за умовами якого ОСОБА_6 доручає, а ПП «Будівельник НВМ» виконує роботи погоджені замовником згідно з кошторисною документацією по ремонту будинку з добудовою по АДРЕСА_1

Пунктом 1.2 договору передбачено, що строк виконання робіт до 31 грудня 2014 року.

Згідно з пунктом 2.1 договору загальна договірна вартість договору згідно розрахунку договірної ціни становить 150 000 грн. Замовник здійснює попередню оплату вартості робіт протягом 3-х робочих днів після підписання даного договору, шляхом перерахування 80 % коштів на рахунок виконавця, або оплачує готівкою, остаточний розрахунок проводиться по закінчення робіт та підписання акту виконаних робіт.

На виконання умов договору ОСОБА_6 сплатила директору ПП «Будівельник НВМ» 150 000 грн, а саме, 23 березня 2014 року у розмірі 120 000 грн, 15 квітня 2014 року у розмірі 15 000 грн, 17 квітня 2014 року у розмірі 13 000 грн та 18 квітня 2014 року у розмірі 2 000 грн, що підтверджується підписами директора ПП «Будівельник НВМ» у договорі.

У червні 2014 року ПП «Будівельник НВМ» надало ОСОБА_6 акт приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2014 року, згідно з яким вартість робіт визначена у розмірі 227 703 грн 60 коп., тобто на 77 703 60 коп більше ніж договірна ціна.

ОСОБА_6 відмовилась підписувати вказаний акт у зв'язку з завищенням ціни, не завершенням відповідачем робіт за договором, наявністю недоліків у виконаних роботах та відсутністю документів на матеріали і роботи. У зв'язку з цим, позивач неодноразово усно і письмово зверталася до відповідача з проханням усунути недоліки та надати накладні і сертифікати відповідності на матеріали.

Згідно з висновком спеціаліста з будівельно-технічних питань № 14182 від 01 листопада 2014 року у будинку по АДРЕСА_1 встановлено, що ремонтно-будівельні роботи, які зазначені в акті приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2014 року не відповідають вимогам Державних будівельних норм. Фактичні обсяги робіт та використаних матеріалів не відповідають обсягам робіт та матеріалів, які зазначені в акті ПП «Будівельник НВМ». Вартість відновлювального ремонту, проведення якого необхідне для усунення пошкоджень опоряджувальних покриттів приміщень першого поверху через відмову від договору відповідачем становить 3 980 грн 40 коп.

Відповідно до протоколу комісії з будівництва, екології, транспорту, благоустрою, шляховому будівництву, зв'язку та підприємницької діяльності від 03 листопада 2014 року при обстеженні житлового будинку по АДРЕСА_1 встановлено, що стінові блоки мають тріщини та сколи, шви між ними не повністю заповнені розчином, деякі частини стін візуально мають відхилення від рівня, дерев'яні перекриття виконані з балок, які мають дефекти (тріснуті, трухляві), частина балок складається з декількох дошок, при цьому відсутні з'єднання між ними та балками.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 8292 від 04 вересня 2015 року, проведеної у ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз», виконані ремонтно-будівельні роботи не відповідають вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва, вартість фактично виконаних будівельно-ремонтних робіт станом на квітень 2014 року становить 157 234 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

За змістом ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_10, суди виходили із того, що наявні підстави для розірвання договору та стягнення з ПП «Будівельник НВМ» на користь ОСОБА_10 150 000 грн, сплачених нею за вказаним договором, стягнення вартості відновлювального ремонту у розмірі 3 980 грн 40 коп., моральної шкоди у розмірі 500 грн та витрат, пов'язаних з оплатою висновку спеціаліста у розмірі 4 000 грн.

Однак суди залишили поза увагою, що вартість виконання будівельних робіт на суму 150 000 грн входили також будівельні матеріали, які були придбані ПП «Будівельник НВМ» на виконання ним умов договору від 27 березня 2014 року, отже висновок суду стосовно стягнення 150 000 грн у зв'язку з неналежним виконанням ПП «Будівельник НВМ» умов договору не відповідають вимогам закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України установлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій всупереч вимогам ст. ст. 212−214, 303 ЦПК України порушили норми процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалені у справі судові рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Будівельник НВМ» задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суд Київської області від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 квітня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Дем'яносов Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.В. Ступак