Справа № 395/1707/14-ц
Провадження № 2/395/35/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(про закриття провадження)

07 квітня 2016 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві РУДЕНКО І.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області ОСОБА_5 про закриття провадження у справі в частині визнання незаконними і скасування пп. 1, 2 Наказу ОСОБА_4 управління Державного земельного агентства у Кіровоградській області № 11-856/14-14-СГ від 25.07.2014 р. у цивільній справі за позовом представника позивача ОСОБА_6 (далі представник позивача, ОСОБА_6В.) в інтересах ОСОБА_7 (далі заявник, позивач, ПІСТОЛЬ С.І.) до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_2 (далі відповідач, Головне Управління Держгеокадастру, ОСОБА_2В.) про визнання за ОСОБА_7 права оренди на земельну ділянку, а також визнання незаконними і скасування пп. 1, 2 Наказу ОСОБА_4 управління Державного земельного агентства у Кіровоградській області № 11-856/14-14-СГ від 25.07.2014 р.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 р. представник позивача ОСОБА_6 звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з позовом в інтересах ПІСТОЛЯ С.І. до ОСОБА_4 управління Державного земельного агентства про надання в оренду земельної ділянки.

Тоді ж, у грудні 2014 р., представник позивача ОСОБА_6 звернувся до вищезазначеного районного суду з заявою про зміну предмету позову в інтересах ПІСТОЛЯ С.І. до ОСОБА_4 управління Державного земельного агентства про визнання за ПІСТОЛЕМ С.І. права оренди на земельну ділянку, а також визнання незаконними і скасування пп. 1, 2 Наказу ОСОБА_4 управління Державного земельного агентства у Кіровоградській області № 11-856/14-14-СГ від 25.07.2014 р.

За ухвалою Новомиргородського районного суду від 06.01.2015 р. було залучено до участі у справі ОСОБА_2 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову.

За рішенням Новомиргородського районного суду від 11.02.2015 р. вищезазначений позов було задоволено.

За рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 20.05.2015 р. апеляційна скарга третьої особи ОСОБА_2 була задоволена частково: рішення Новомиргородського районного суду від 11.02.2015 р. скасовано, а за новим рішенням відмовлено в задоволенні позову ПІСТОЛЯ С.І.

За ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.10.2015 р. касаційну скаргу ПІСТОЛЯ С.І. було задоволено частково: рішення Новомиргородського районного суду від 11.02.2015 р. та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 20.05.2015 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У грудні 2015 р. вищезгадана цивільна справа порядком п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК України надійшла до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від Вищого спеціалізованого суду України для нового розгляду до суду першої інстанції і тоді ж була прийнята до провадження іншим суддею.

За ухвалою районного суду від 18.02.2016 р. Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області було залучено до участі у справі як правонаступник відповідача: ОСОБА_4 управління Держземагенства у Кіровоградській області.

У судовому засіданні 10.03.2016 р. представник позивача ОСОБА_6 подав до суду письмове клопотання про залучення до участі у справі ОСОБА_2 як співвідповідача.

За ухвалою районного суду від 10.03.2016 р. вищезгадане клопотання було задоволено та залучено до участі у справі ОСОБА_2 як співвідповідача.

У судовому засіданні 07.04.2016 р. представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 не визнав позов повністю, бо вважає позивач обрав невірний спосіб захисту свого цивільного права. До того ж належним позивачем у такому випадку може бути лише фермерське господарство, а не фізична особа.

Окрім цього, ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття провадження у справі у частині визнання незаконним і скасування пп. 1, 2 Наказу ОСОБА_4 управління Державного земельного агентства у Кіровоградській області № 11-856/14-14-СГ від 25.07.2014 р., бо у цій частині позов не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи позивач ПІСТОЛЬ С.І., представник позивача ОСОБА_6, представник відповідача ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, представник відповідача надіслав письмові заперечення проти позову.

Представники як попереднього відповідача, так і його правонаступника надіслали до суду письмові заперечення проти позову, відповідно до змісту котрих як Головне управління Держземагенства у Кіровоградської області, так і Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області заперечують проти задоволення позову з таких підстав.

Вищевказане управління здійснює розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності в загальному порядку з урахуванням ст. ст. 116, 118, 123 ЗК України.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої вдали або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною цієї статті у власність або користування для всіх потреб.

Таким чином, вищевказаний відповідач є субєктом владних повноважень.

Крім того, на думку представника відповідача, місцевим судами в порядку цивільного судочинства не підвідомчі справи у спорах, що виникають з публічно-правових відносин, у яких держава через свої органи бере участь з метою реалізації владних повноважень, а також справи, повязані з заявленням позовних вимог до територіальних органів центральних органів державної влади, яким є і Головне управління Держземагенства у Кіровоградської області.

Відповідно до ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно із ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До компетенції адміністративних судів належать публічно-правові спори фізичних та юридичних осіб з органами державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою особою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рушень, дій чи бездіяльності цих органів, відповідно до прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Тому представник відповідача вважає, що в силу вимог вказаних норм чинного законодавства спір, що виник між позивачем та ОСОБА_4 управлінням Держземагенства у Кіровоградській області, є публічно-правом спором між фізичною особою та зазначеним відповідачем як органом державної влади і стосується захисту прав, свобод і інтересів у сфері публічно-правових відносин, відповідно між сторонами даної справи виникли правовідносини, які регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже наявні правові та фактичні підстави для закриття провадження у даній справі.

Представник правонаступника відповідача додатково послався у власних запереченнях на приписи ст. ст. 2, 6, 162 ч. 2, 171 ч. 2 КАС України, бо вважає, що позивач оспорює наказ ОСОБА_4 управління Держземагентства у Кіровоградській області, який є правовим актом індивідуальної дії, а тому такий правовий акт породжує права й обов'язки тільки тих субєктів, яким його адресовано, а тому посилання позивача на порушення його прав є безпідставними, оскільки зазначений наказ не стосується його безпосередньо.

Таким чином, представник вищезгаданого відповідача вважає, що провадження у даній справі в частині позовних вимог до ОСОБА_4 управління Держземагенства у Кіровоградській області щодо скасування наказу підлягає закриттю, оскільки підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства (т. 3, а. с. 76-78).

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вищевказаних учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає за потрібне задовольнити клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та закрити провадженні у справі стосовно вищенаведеної частини позовних вимог з таких міркувань.

Як вбачається зі змісту позовних заяв представника позивача ОСОБА_6 в інтересах ПІСТОЛЯ С.І., він просить суд:

визнати за позивачем право оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 43,4877 га, розташованої на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, строком на 15 років та орендною платою в розмірі 5% від затвердженої грошової оцінки земельної ділянки;

визнати незаконним та скасувати пп. 1, 2 наказу ОСОБА_4 управління Державного земельного агентства в Кіровоградській області від 25 липня 2014 року про затвердження «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 на території Новомиргородського району Петроострівської сільської ради (за межами населеного пункту)» та надання в оренду строком на 15 років ОСОБА_2 земельної ділянки, загальною площею 43,4877 га, у тому числі: 43,4877 га рілля, земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, для ведення фермерського господарства.

Посилався на те, що розпорядженням Новомиргородської районної державної адміністрації (далі Новомиргородська РДА) від 4 жовтня 2012 р. ОСОБА_7 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності загальною площею 43,49 га в оренду строком на 15 років для ведення фермерського господарства.

31 жовтня 2014 року проект відведення разом з іншими необхідними документами було направлено на затвердження до головного управління Державного земельного агентства в Кіровоградській області.

10 листопада 2014 року позивачем повторно сформовано пакет документів, передбачених ст. 123 ЗК України, та надіслано для затвердження до головного управління.

Станом на 23 грудня 2014 року відповіді від ОСОБА_4 управління Державного земельного агентства не надходило.

При цьому, наказом ОСОБА_4 управління Державного земельного агентства в Кіровоградській області від 25 липня 2014 року вказану вище земельну ділянку передано в оренду ОСОБА_2

Вважає, що передача земельної ділянки іншій особі є свідченням відмови управління в наданні йому цієї земельної ділянки в оренду, чим порушено право останнього на створення фермерського господарства та право на оренду земельної ділянки.

Як зазначив у власній ухвалі від 28.10.2015 р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, установлено, що 28 вересня 2012 року ОСОБА_7 звернувся із відповідною заявою та необхідними документами до Новомиргородської РДА про надання дозволу на створення фермерського господарства та надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства.

Розпорядженням Новомиргородської РДА від 4 жовтня 2012 року ОСОБА_7 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності загальною площею 43,49 га в оренду строком на 15 років для ведення фермерського господарства.

Пунктами 1, 2 наказу головного управління Державного земельного агентства в Кіровоградській області від 25 липня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 та надано в оренду земельну ділянку площею 43,4877 га, розташовану на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, строком на 15 років.

20 листопада 2014 року між головним управлінням Державного земельного агентства в Кіровоградській області та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки.

Задовольняючи позов рішенням від 11.02.2015 р., суд першої інстанції виходив із наявності порушення прав позивача з боку ОСОБА_4 управління Державного земельного агентства в Кіровоградській області.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення від 20.05.2015 р. про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що співвідповідачем у даній справі має бути ОСОБА_2, який ухвалою місцевого суду від 6 січня 2015 року залучений до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, оскільки з ним було укладеного договір оренди спірної земельної ділянки.

Проте з такими висновками погодитися не можна, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись з позовом про визнання права оренди на земельну ділянку, ОСОБА_7 зазначав, що оскільки розпорядженням районної державної адміністрації саме йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності в оренду для ведення фермерського господарства, то наказ ОСОБА_4 управління Державного земельного агентства про затвердження проекту на цю ж земельну ділянку іншій особі суперечить закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

З урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від встановленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до абз. 2 п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є обєктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

У порушення вищезазначених вимог закону, суди належним чином не установили, чи були порушені права позивача та не зясували, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту визнання права на оренду положенням ст. 16 ЦК України, та чи підлягає даний спір розгляду в порядку цивільного судочинства.

Викладене свідчить про те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 2, а. с. 226-228).

В той же час за приписами п. 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного Кодексу України; далі ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Оскільки у даному випадку у досліджуваній частині позовної заяви мова не йде про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею, даний спір в обумовленій судом частині не підлягає розглядові в судах в порядку цивільного судочинства.

За приписами ЦПК України:

п. 1 ч. 1 ст. 15 Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

ст. 16 Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

п. 1 ч. 1 ст. 205 Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно приписам п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Ураховуючи наведене, на підставі ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 17, п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України, керуючись ст. ст. 205 ч. 1 п. 1, 206, 292-294, 296 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області ОСОБА_5 про закриття провадження у справі в частині визнання незаконними і скасування пп. 1, 2 Наказу ОСОБА_4 управління Державного земельного агентства у Кіровоградській області № 11-856/14-14-СГ від 25.07.2014 р. задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовною заявою представника позивача ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_7 права оренди на земельну ділянку, а також визнання незаконними і скасування пп. 1, 2 Наказу ОСОБА_4 управління Державного земельного агентства у Кіровоградській області № 11-856/14-14-СГ від 25.07.2014 р. «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» в частині визнання незаконними і скасування пп. 1, 2 Наказу ОСОБА_4 управління Державного земельного агентства у Кіровоградській області № 11-856/14-14-СГ від 25.07.2014 р. «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки», оскільки справа у цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розяснити позивачеві, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається сторонами апеляційному суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд.

Головуючий:

суддя С. В. Щенюченко

Згідно з оригіналом:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО