У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства «Енергобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Енергобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 16 квітня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Донецької області від 14 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8, представником яких є ОСОБА_9, звернулися до суду з позовом, в якому просили зобов'язати публічне акціонерне товариство «Енергобанк» (далі ПАТ «Енергобанк», банк) здійснити переведення коштів в сумі по 10 000 доларів з рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_9 на ім'я їх власників - ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8, відкрити поточні рахунки в ПАТ «Енергобанк» на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, зарахувати на них кошти в сумі по 10 000 доларів США кожному та зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести їх до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок цього Фонду та визначити розрахункову суму відшкодування коштів за вкладом.

Позов мотивовано тим, що 11 лютого 2015 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, ОСОБА_5 і ОСОБА_8 був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бодягіною І.І. за реєстровим № 528, за яким ОСОБА_9 подарував ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі по 10 000 доларів США кожному, а останні прийняли у дар майнові права на грошові кошти по 10 000 доларів США, що за курсом Національного банку України (24,840495 грн за 1 долар США) становить по 248 404 грн 95 коп., які зберігаються на поточному рахунку ОСОБА_9 за № НОМЕР_1 у валюті (доларах США), що відкритий у ПАТ «Енергобанк».

12 лютого 2015 року ОСОБА_9 (до запровадження з 13 лютого по 12 травня 2015 року тимчасової адміністрації в банку) подав відповідачу заяву про перерахування зазначених вище коштів з його поточного рахунку на рахунки обдарованих осіб та додав до неї копію відповідного договору дарування. В той же день до банку усно звернулись і позивачі про відкриття їм відповідних рахунків.

ПАТ «Енергобанк» в своєму листі - відповіді № 34-1/11/2-46 від 12 лютого 2015 року відмовив у задоволенні заяви, посилаючись на те, що згідно з наказом по банку № 5 від 26 січня 2015 року останній не має права залучати нові банківські вклади від фізичних осіб. Оскільки перерахування коштів на рахунки обдарованих осіб є новим вкладом, то банк не може здійснити такі дії.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 12 лютого 2015 року № 96 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 12 лютого 2015 року прийнято рішення № 29 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації строком на три місяці з 13 лютого по 12 травня 2015 року.

З 27 січня 2014 року строком дії по 28 січня 2015 року ОСОБА_9 уклав з відповідачем депозитний договір про строковий банківський вклад з щомісячною виплатою відсотків. Відповідно до п.п. 1.3 та 2.1.2 умов депозитного договору, банк зобов'язався повернути ОСОБА_9 суму вкладу в обумовлений договором строк через касу банку або безготівковим перерахуванням на рахунок клієнта і сплачувати нараховані відсотки за вкладом на відповідний рахунок.

В подальшому, за заявою ОСОБА_9 грошові кошти були переведені з депозитного рахунку № НОМЕР_1 на його поточний рахунок № НОМЕР_1, а дія депозитного договору була припинена.

Посилаючись на те, що відповідач, керуючись лише власним внутрішнім розпорядчим документом (наказом) незаконно відмовив у перерахуванні на рахунки позивачів по 10 000 доларів США кожному, не здійснив жодних дій щодо визнання їх власниками грошових коштів та безпідставно відмовив у відкритті їм поточних рахунків, чим порушив норми цивільного законодавства і обмежив їх у здійсненні права власності на ці кошти, останні звернулись до суду з відповідним позовом.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 16 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційний суд Донецької області від 14 липня 2015 року, позов задоволено. Зобов'язано ПАТ «Енергобанк» здійснити переведення коштів у сумі по 10 000 доларів США з рахунку № НОМЕР_1, належного ОСОБА_9, на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, відкрити поточні рахунки в ПАТ «Енергобанк» на ім'я вищезазначених позивачів, по 10 000 доларів США кожному. Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та визначити розрахункову суму відшкодування коштів за вкладом. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

ПАТ «Енергобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що дії відповідача відносно відмови у перерахуванні коштів та відкриття рахунків позивачам до початку введення режиму тимчасової адміністрації і режиму мораторію є протиправними, здійсненні в порушення діючих норм цивільного законодавства і обмежують права позивачів у здійсненні їх права власності на отримані у дар кошти.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з висновками останнього та виходив з того, що внутрішні розпорядчі документи банку (наказ ПАТ «Енергобанк» № 5 від 26 січня 2015 року) про заборону здійснювати операції, які б в подальшому призвели до збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб, та постанова Національного банку України № 48/БТ від 22 січня 2015 року щодо віднесення ПАТ «Енергобанк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку, в даному випадку не може обмежувати права позивачів у спірних правовідносинах, оскільки процедура тимчасової адміністрації банку була запроваджена, починаючи з 13 лютого 2015 року.

Також суд апеляційної інстанції вважав обґрунтованими висновки місцевого суду щодо зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок вказаного Фонду та визначити розрахункову суму відшкодування коштів за вкладом, оскільки ці вимоги не суперечать нормам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки саме частинами 1 та 2 ст. 26 цього Закону передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику відшкодування коштів за його вкладом, а відповідно до ст. 27 Закону уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів.

З такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 27 січня 2014 року строком дії по 28 січня 2015 року ОСОБА_9 уклав з відповідачем депозитний договір про строковий банківський вклад з щомісячною виплатою відсотків. Відповідно до п.п. 1.3 та 2.1.2 умов депозитного договору, банк зобов'язався повернути ОСОБА_9 суму вкладу в обумовлений договором строк через касу банку або безготівковим перерахуванням на рахунок клієнта і сплачувати нараховані відсотки за вкладом на відповідний рахунок.

В подальшому, за заявою ОСОБА_9 грошові кошти були переведені з депозитного рахунку № НОМЕР_1 на його поточний рахунок № НОМЕР_1, а дія депозитного договору була припинена.

11 лютого 2015 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, ОСОБА_5 і ОСОБА_8 був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу БодягіноюІ.І. за реєстровим № 528, за яким ОСОБА_9 подарував ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі по 10 000 доларів США кожному, а останні прийняли у дар майнові права на грошові кошти по 10 000 доларів США, що за курсом Національного банку України (24,840495 грн. за 1 долар США) становить по 248 404,95 грн, які зберігаються на поточному рахунку ОСОБА_9 за № НОМЕР_1 у валюті (доларах США), що відкритий у ПАТ «Енергобанк».

12 лютого 2015 року ОСОБА_9 подав відповідачу заяву про перерахування зазначених вище коштів з його поточного рахунку на рахунки обдарованих осіб та додав до неї копію відповідного договору дарування.

В цей же день до банку усно звернулись і позивачі про відкриття їм відповідних рахунків.

Листом - відповіддю від 12 лютого 2015 року ПАТ «Енергобанк» відмовив у задоволенні заяви, посилаючись на те, що згідно з наказом по банку № 5 від 26 січня 2015 року останній не має права залучати нові банківські вклади від фізичних осіб, оскільки перерахування коштів на рахунки обдарованих осіб є новим вкладом, а банк не може здійснити такі дії.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 12 лютого 2015 року № 96 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 12 лютого 2015 року прийнято рішення № 29 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації строком на три місяці з 13 лютого по 12 травня 2015 року.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до п. 7.1.2 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Отже, зобов'язальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського рахунка, мають майново-грошовий характер, відтак, у цьому випадку позивач є кредитором за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами.

ПАТ «Енергобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію на підставі постанови Правління Національного банку України від 12 лютого 2015 року №96.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12 лютого 2015 року № 29 запроваджено тимчасову адміністрацію з 13 лютого 2015 року та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Енергобанк».

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2001цс15, яка, відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Переглядаючи рішення місцевого суду в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки запереченням відповідача та доводам його апеляційної скарги, вищевказані положення Закону не врахував, не звернув уваги на те, що з 13 лютого 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Енергобанк» з ринку. На момент ухвалення рішення судом першої інстанції (16 квітня 2015 року) у банк вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило задоволення вимог вкладників і інших кредиторів банку у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Оскільки суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 304, 315 ЦПК України в достатньому обсязі не перевірив доводів апеляційної скарги, а також законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції по суті вирішеного спору, чим порушив норми процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до цього ж суду з підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та касаційну скаргу публічного акціонерного банку «Енергобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Донецької області від 14 липня 2015 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук
судді В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська