Справа № 739/1857/16-ц
УХВАЛА

25 листопада 2016 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Іващенка А.І.,

секретаря Неживець К.В. за участю- сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання Новгород-Сіверського міськрайонного відділу ДВС про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань,

В С Т А Н О В И В:

Новгород-Сіверський міськрайонний відділу ДВС Головного територіального управління юстиції звернувся до суду з поданням про встановлення боржнику ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань за рішенням суду.

Представник заявника в судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити. В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти задоволення подання, зазначивши, що від виконання зобовязань за рішенням суду не ухиляється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав. На виконанні у Новгород-Сіверський міськрайонний відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області перебуває зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з ТОВ «Новгород-Сіверський мясокомбінат» на користь стягувачів заборгованості на загальну суму 371948,78 гривень. Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням суду. Відповідно до частин 3 та 4 статті 313 ЦК України, фізична особа, яка досягла 16 років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Державному виконавцю надано право не в будь-якому разі звертатись із поданням до суду, а тільки в разі ухилення боржника від виконання покладених на нього зобовязань. Під поняттям «ухилення» від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність коштів, майна тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини. На момент звернення з поданням до суду, факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження

Згідно положень статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Виходячи зі змісту п.5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» ухилення громадянина України від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) можливе лише за наявності умислу. Адже у цьому випадку особа усвідомлює протиправний характер своєї дії або бездіяльності , передбачає її суспільно шкідливі наслідки і бажає (або свідомо припускає) їх настання, що свідчить про наявність як інтелектуальної, так і вольової ознаки у поведінці особи. Отже, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено зворотне. Враховуючи, те що державним виконавцем не надано доказів на підтвердження факту умисного ухилення боржника від виконання рішень суду, а також те, що боржник має намір виїхати за кордон, подання задоволенню не підлягає. Керуючись статтями 208, 210,293, 377-1ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Новгород-Сіверського міськрайонного відділу ДВС про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань - В І Д М О В И Т И.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя А.І.Іващенко