30.11.2016 Єдиний унікальний номер 205/2330/16-ц
справа № 2з/205/88/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Басова Н.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2016 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору дарування недійсним.

22 квітня 2016 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення дій по відчуженню майна, а саме: житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Доблесна, 223, що належить на праві власності ОСОБА_4

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2016 року накладено заборону на вчинення дій по відчуженню майна, а саме: житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Доблесна, 223, що належить на праві власності ОСОБА_4

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2016 року скасовано та передано питання щодо забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

На підставі ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

У відповідності з ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Згідно ст. ст. 151, 153 ЦПК України та розяснень Верховного Суду України, викладених в п. 1 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Згідно п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Однак, до матеріалів заяви про забезпечення позову не додано доказів, на підтвердження того, хто є власником житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Доблесна, 223. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази щодо вартості спірного домоволодіння.

Таким чином, суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору дарування недійсним відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Н.В. Басова