АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Сапсай А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитний договір №053-2008-836 від 20.03.2008 укладений між сторонами.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 09.12.2015 у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на незаконність рішення, винесеного з порушенням норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що при розгляді справи по суті суд першої інстанції не врахував, що Банком підвищена відсоткова ставка, яка в декілька разів перевищує вартість послуг, а надання кредиту в іноземній валюті призвело до перебування позивача в дискримінаційному становищі. Зазначила, що умови кредитного договору порушують принцип справедливості та відповідачем не було повідомлено про валютні ризики.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

Справа № 758/9808/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3556/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шаховніна М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

З матеріалів справи вбачається, що 20.03.2008 між ОСОБА_3 та ВАТ «Універсал банк» назву змінено на ПАТ «Універсал банк» був укладений кредитний договір №053-2008-836, за умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 30 000 дол. США, на строк по 10.03.2028 на споживчі потреби, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14,45 % річних, а за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі 40,35 % річних (а. с. 6-11). Банк виконав вимоги кредитного договору у повному обсязі, надавши позивачу кредитні кошти. 20.03.2008 між ВАТ «Універсал банк» та ОСОБА_3 було укладено додаток №1 до кредитного договору про перелік та вартість сукупних послуг, що надаються кредитором та третім особам і пов'язані з отриманням та обслуговуванням кредиту та Додаток №2 графік платежів, які є його невід'ємними частинами (а. с. 12-17). Відповідно до п. 8.5 кредитного договору зазначено, що уклавши цей договір позичальник розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті, та йому повідомлена інформація щодо методики визначення курсів і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти; до укладення позичальником цього Договору він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту у Кредитора, а саме - умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, варіантів погашення кредиту (а. с. 11). Позивач, вважаючи, що відповідач при укладенні даного договору порушив норми Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками кредитів, а саме перед укладенням кредитного договору ПАТ «Універсал банк» не надав позивачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, повну сукупну вартість кредиту, про покладення на неї валютних ризиків, самостійно встановив плату за ініціювання кредиту звернулась з відповідним позовом до суду.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що кредитний договір може бути визнаний судом недійсним за умов доведеності позивачем факту істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін .

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку.

Враховуючи наведені обставини та приймаючи до уваги те, що позивач в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надав доказів на підтвердження своїх позовних вимог, колегія суддів вважає висновки суду щодо відмови у задоволенні позову правильними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що Банком підвищена відсоткова ставка, що в декілька разів перевищує вартість послуг, надання кредиту в іноземній валюті призвело до перебування позивача в дискримінаційному становищі та не було повідомлено про валютні ризики не спростовують висновків суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Сукупною кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов'язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

Як вбачається з матеріалів справи, укладеним договором були передбачені розмір процентної ставки, розмір сукупних послуг позичальника, порядок погашення кредиту.

Відповідно до п. 8.5 кредитного договору зазначено, що уклавши цей договір, позичальник розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті, та йому повідомлена інформація щодо методики визначення курсів і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти; до укладення позичальником цього Договору він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту у Кредитора, а саме - умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, варіантів погашення кредиту (а. с. 11).

Підписавши договір, сторони підтвердили свої права та обов'язки за ним, погодились з усіма його умовами, у зв'язку з чим зобов'язані їх виконувати належним чином. Також, заявник не був позбавлений права звернутися за юридичною допомогою до моменту підписання кредитного договору, а також ініціювати зміни в умови договору, які на думку ОСОБА_3 порушують його права. Проте, позивач своїм правом не скористався, договір підписав добровільно, а тому зобов'язаний його виконувати.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що позивач протягом тривалого часу проводив оплату на виконання кредитних зобов'язань і з даним позовом звернувся лише в 2015 році.

Враховуючи вище викладене, вимоги апелянта є недоведеними та такими, що не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в апеляційній інстанції, а тому не заслуговують на увагу.

Отже, висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О.Прокопчук