Справа № 569/7838/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2016 року
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі судді Харечка С.П.
при секретарі Левчук Д.О.
з участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток в спільному майні подружжя,
ОСОБА_2 звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 про визначення часток в спільному майні подружжя. В обгрунтування позову вказала, що 15 жовтня 2010 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3. В період шлюбу 25 вересня 2013 року вони за спільні кошти придбали на підставі договору купівля-продажу квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу квартири було посвідчено ОСОБА_4, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, реєстраційний номер №1505 та внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. В договорі купівлі-продажу квартири покупцем вказано було чоловіка ОСОБА_3.
Також в період шлюбу нами придбано автомобіль марки МЕРСЕДЕС ПРІНТЕР 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю і просила його задовільнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.
За згодою представника позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими.
Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2010 року. В період шлюбу 25 вересня 2013 року ними за спільні кошти було придбано на підставі договору купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль марки МЕРСЕДЕС ПРІНТЕР, 2006 року випустку, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 2 жовтня 2013 р. у справі № 6-79цс13, яка відповідно дост.360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.
Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст.60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Ч.1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу вказаного майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи зазначену вище норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60, 69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2, 3ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Виходячи з аналізу зазначених норм права, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частки чоловіка та дружини є рівними.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд керувався передбаченим законом принципом рівності часток дружини та чоловіка у спільному майні подружжя і виходив із того, що спірне майно придбане сторонами у період шлюбу за спільні кошти та спільною працею подружжя, а також врахував відсутність належних та переконливих доказів протилежного.
Відповідно до правил ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток в спільному майні подружжя задовільнити повністю.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_3
Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частку автомобіля марки МЕРСЕДЕС ПРІНТЕР, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 727 грн. 09 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міський судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Харечко С.П.