Справа № 127/6579/15-ц
Провадження № 2/127/712/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Волошина С.В.,

при секретарі Тонкопій Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

31.03.2015 року ПАТ «Банк Форум», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позов тим, що 05.07.2007 року між Акціонерним банком «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та відповідачем ОСОБА_4 укладено кредитний договір №0097/07/20-Z, згідно з яким позичальнику було надано кредит в сумі 50 000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 13% на річних з кінцевим терміном повернення 04.07.2017 року. 26.12.2011 року між Банком та позичальником укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до умов якої проведено конвертацію залишку кредитної заборгованості в сумі 42 465,77 доларів США в 341 424,80 гривень, а також встановлено плату за користування кредитними коштами в розмірі 14% річних та термін користування кредитом продовжено до 01.07.2022 року.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_4 по кредитному договору між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки від 05.07.2007 року. Відповідно до п.1.1 договору поруки ОСОБА_3 поручається перед банком за виконання ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним договором, який було укладено між Банком та позичальником в повному обсязі. Відповідно до Додаткової угоди № 1 до договору поруки від 26.12.2011 року, який укладено між позивачем та ОСОБА_3, остання поручилась перед кредитором за виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором у повному обсязі, за умовами якого боржник зобовязаний повернути кредиторові кредитні кошти в розмірі 341 424,80 гривень з кінцевим терміном повернення 01.07.2022 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 14% річних і можливі неустойки у розмірах і випадках, передбачених кредитним договором.

Оскільки позичальник не виконував належним чином умови кредитного договору, у нього утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 05.03.2015 року складала 592 466,99 гривень, з яких: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів становить 50 592,11 гривень, поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів 290 341,28 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 133 878,46 гривень, поточна заборгованість за нарахованими процентами 4 184,61 гривень, пеня за прострочену заборгованість по кредиту та відсотках 108 470,53 гривень, штраф за невиконання/неналежне виконання зобовязань 5 000,00 гривень.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.06.2014 року прийнято рішення №49 про початок ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» з 16 червня 2014 року.

У відповідності до п.9 ч.1 ст.48 та п.5 ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду.

24.02.2015 року позивачем надіслано на адресу відповідачів вимогу про дострокове виконання зобовязань №2550/2, проте відповідачами зазначену вимогу виконано не було, заборгованість перед позивачем не погашено, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 20.01.2016 року до участі у справі залучено в якості відповідача правонаступника померлого ОСОБА_4 ОСОБА_2

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, що наведено у позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила розглянути справу у відсутність представника позивача.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала частково, а саме в частині вартості спадкового майна (1/4 частини квартири АДРЕСА_1), просила справу розглядати у її відсутність та у відсутність її представника.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги щодо неї як поручителя не визнала, у звязку з тим, що вона являлася поручителем боржника ОСОБА_4, який 13.04.2015 року помер. За правонаступника боржника ОСОБА_2 вона не поручалася, тому не може нести відповідальність за невиконання правонаступником ОСОБА_4 боргових зобовязань, проти задоволення позову відносно неї заперечила, просила справу розглядати у її відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 05.07.2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №0097/07/20-Z, згідно з яким позичальнику надано кредит для поточних потреб у сумі 50 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік з кінцевим терміном повернення 04.07.2017 року (а.с. 3-4).

Згідно із п.2.5 Договору, проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником згідно з п.2.6 Договору. Несплата позичальником процентів протягом 20-ти календарних днів після встановленої п.2.6 цього Договору дати, є підставою для вимоги банку про дострокове повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки.

Відповідно до п.4.1 Договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів.

25.02.2009 року сторонами укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору, в якій викладено п.2.3 кредитного договору в новій редакції, згідно якої визначено порядок повернення позичальником кредиту (а.с.5).

26.12.2011 року сторонами укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору, підписанням якої сторони дійшли згоди про реструктуризацію кредитної заборгованості позичальника (а.с.6-9).

Позивач виконав свої зобовязання по кредитному договору, що підтверджується заявою про видачу готівки від 05.07.2007 року №2204 на суму 50 000,00 доларів США, згідно якої позичальник ОСОБА_4 отримав наведену вище суму коштів в касі банку. (а.с.10).

В забезпечення своєчасності виконання зобов'язань ОСОБА_4 по кредитному договору між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки від 05.07.2007 року (а.с. 14). Відповідно до п.1.1. договору поруки, ОСОБА_3 поручилася перед банком за виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором, який було укладено між Банком та позичальником, в повному обсязі.

Згідно п.3.1 договору поруки у випадку невиконання зобовязань по кредитному договору та цьому договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

26.12.2011 року між поручителем та банком укладено додатковий договір №1 до договору поруки від 05.07.2007 року, яким п.п.1.1 договору поруки викладено в новій редакції, згідно якої поручитель поручаться перед кредитором за виконання ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором №0097/07/20-Z від 05.07.2007 року, додатковою угодою №1 від 25.02.2009 року, додатковою угодою №2 від 26.12.2011 року та всіма додатковими угодами, що можуть бути укладені в майбутньому між кредитором та боржником, у повному обсязі (а.с.15).

Позивачем 24.02.2015 року направлялася боржнику та поручителю вимога про дострокове виконання зобовязань (а.с.41-42), проте зобовязання за кредитним договором не виконані, внаслідок чого, станом на 05.03.2015 року, утворилася заборгованість, яка, згідно розрахунку позичальника (а.с.11), становить 592 466,99 гривень, з яких: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів становить 50 592,11 гривень, поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів 290 341,28 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 133 878,46 гривень, поточна заборгованість за нарахованими процентами 4 184,61 гривень, пеня за прострочену заборгованість по кредиту та відсотках 108 470,53 гривень, штраф за невиконання/неналежне виконання зобовязань 5 000,00 гривень.

Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Як встановлено судом, відповідачами (за життя основного боржника) порушено вимоги ст. 526 ЦК України, якою визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У цьому звязку суд зауважує те, що зобовязання за кредитним договором не виконані, чим істотно порушено умови кредитного договору.

Відповідачем ОСОБА_3 в судовому засіданні 18.05.2015 року повідомлено суд про те, що ОСОБА_4 13.04.2015 року помер, надано суду оригінал свідоцтва про його смерть серії І-АМ №308791, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 14.04.2015 року, копію якого долучено до матеріалів справи (а.с.51).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина.

Ухвалою суду від 18.05.2015 року за клопотанням відповідача ОСОБА_3 провадження у справі було зупинено до визначення кола спадкоємців ОСОБА_4 (а.с.53).

07.12.2015 року судом отримано відповідь на запит суду від 19.11.2015 року від Другої вінницької державної нотаріальної контори, згідно якої суд повідомлено, що з заявою про прийняття спадщини, що залишилась після померлого ОСОБА_4, звернулась його дочка ОСОБА_2, а дружина померлого ОСОБА_3 та друга дочка померлого ОСОБА_6 звернулись до нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини (а.с. 59).

На підставі викладеного, згідно ч.1 ст.204 ЦПК України, ухвалою суду від 20.01.2016 року провадження у справі відновлено, до участі у справі залучено в якості відповідача правонаступника померлого ОСОБА_4 ОСОБА_2 (а.с.61).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в тому числі і кредитні зобовязання перед позивачем, що виникли на підставі кредитного договору №0097/07/20-Z від 05.07.2007 року.

Відповідно до ч.1 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обовязок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

Згідно ч.2 ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від дня настання строку вимоги.

Частиною 3 ст.1281 ЦК України передбачено, що якщо кредитор спадкодавця не знав та не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме претензії кредитора від 18.05.2015 року та листа Другої Вінницької державної нотаріальної контори №1681/02-14 від 06.11.2015 року, позивач довідався про смерть боржника тільки 18 травня 2015 року, коли дружина померлого відповідач у справі ОСОБА_3 надала суду свідоцтво про смерть боржника, і в межах шестимісячного строку (18.05.2015 р.) звернувся до Другої вінницької державної нотаріальної контори із вимогами до спадкоємців померлого ОСОБА_4 Отже, строк пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців не пропущено.

Частина 1, 2 ст.1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до повідомлення Другої вінницької державної нотаріальної контори №1868/01-16 від 02.12.2015 року та копії спадкової справи №156/2015 до майна померлого 13.04.2015 року ОСОБА_4, яку отримано на запит суду, із заявою про прийняття спадщини звернулася 13.10.2015 року дочка померлого ОСОБА_2 як спадкоємець, із заявами про відмову від спадщини звернулися 13.10.2015 року дружина померлого ОСОБА_3 та дочка померлого ОСОБА_6, свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось (а.с.59,82-123).

З огляду на наведене, відповідач ОСОБА_2 являється спадкоємцем за законом щодо майна померлого ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке.

З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

У цьому звязку суд зазначає те, що розрахунок заборгованості позивачем здійснено станом на 05.03.2015 року, тобто до смерті боржника ОСОБА_4, яка сталась 13.04.2015 року.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 27.08.1998 року квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 по 1/4 частці кожному (а.с.132).

Відповідачем ОСОБА_2 надано суду звіт про оцінку майна, а саме трьохкімнатної квартири, загальною площею 68,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3. Згідно оцінки вартість 1/4 частки цієї квартири складає 147 289,00 гривень (а.с.125-139).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Позивач та його представник не надали суду належних та допустимих доказів того, що спадкодавцю за життя належало будь-яке інше (рухоме, нерухоме) майно, разом з тим судом встановлено, що ОСОБА_4 за життя належала 1/4 частка квартири АДРЕСА_4, спадкоємцем якої є ОСОБА_2, а тому остання в межах вартості майна померлого, одержаного у спадщину, зобовязана задовольнити вимоги кредитора.

Отже, загальна вартість майна, що перейшла до відповідача ОСОБА_2 в спадщину складає 147 289,00 гривень. Враховуючи те, що зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконане, враховуючи визначену експертним шляхом вартість майна, що перейшла до ОСОБА_2 в порядку спадкування, та визнання відповідачем ОСОБА_2 позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі вартості спадкового майна (1/4 частини квартири АДРЕСА_1) позов щодо неї слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість згідно описаного вище кредитного договору в розмірі 147 289,00 гривень, що відповідає вартості успадкованого майна. В решті вимог заявлених до ОСОБА_2 слід відмовити.

Стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_3, як з поручителя, суд зазначає наступне.

Згідно вимог Закону поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553 - 554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки.

Відповідно до статті 523 ЦК порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі статтею 607 ЦК зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає.

Таким чином, на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки.

З матеріалів справи слідує, що в забезпечення повернення кредитних коштів між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки від 05 липня 2007 року, за яким ОСОБА_3 зобов'язалася перед банком відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_4 кредитних зобов'язань. В подальшому боржник ОСОБА_4 помер, а борг по кредитному договору перейшов до його спадкоємців в межах спадкового майна. Поручитель ОСОБА_3 прийняла на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору боржником ОСОБА_4, а не його спадкоємцями. Згоди відповідати за будь-якого іншого нового кредитора поручитель ОСОБА_3 не давала. Більше того, умова щодо іншого кредитора в укладеному договорі поруки не прописана. Отже, після заміни боржника порука припинилася, оскільки поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а тому в задоволенні вимог щодо ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі Закону України «Про акціонерні товариства» найменування юридичної особи Акціонерний комерційний банк «Форум» змінено на Публічне акціонерне товариство «Банк Форум». Відповідно до Статуту Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», банк є правонаступником усіх прав та обовязків Акціонерного комерційного банку «Форум» (а.с. 23-22).

При подачі позову до суду позивачем судовий збір сплачено не було, оскільки Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.06.2014 року було прийнято рішення №49 про початок ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (а.с. 17).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а відтак з відповідача ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути суму судового збору в розмірі 1 472,89 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 523, 530, 553-554, 607, 610-611, 629, 1048, 1054, 1216, 1217-1218, 1220, 1231, 1269, 1281-1282 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 11.01.1990 року, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», , адреса: м. Київ, бульвар Верховної Ради 7, заборгованість за кредитним договором №0097/07/20-Z від 05.07.2007 року в розмірі 147 289 (сто сорок сім тисяч двісті вісімдесят девять) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, 11.01.1990 року, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір в розмірі 1 472,89 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Вінницький міський суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: