Справа № 535/497/16-ц
Провадження № 2/535/263/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року смт. Котельва

КОТЕЛЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого - Мальцева С.О.;

з секретарем судового засідання - Білик Н.О.;

за участю: позивача - ОСОБА_1;

відповідача - ОСОБА_2;

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Котельва Полтавської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, що дії в інтересах та від імені ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в інтересах та від імені ОСОБА_4 до суду з позовною заявою, в якій просила визнати поважними причини пропуску останньої строку для прийняття спадщини після померлої 27.05.2015 року ОСОБА_6 та визначити їй додатковий строк, для подання заяви про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори, що відкрилася після смерті матері терміном 3 (три) місяці, посилаючись на те, що 27.05.2015 року померла мати ОСОБА_4 та після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельних ділянок (пай) та ділянка для обслуговування житлового будинку, що знаходиться на території Великорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області. При цьому зазначила, що до кола спадкоємців померлої входить брат ОСОБА_4 ОСОБА_2І, який прийняв спадщину своєї матері за законом, а ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини не проживала з спадкодавцем, у тому числі спадкоємець, який прийняв спадщину відмовляється дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Вказала, що при зверненні нею до приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5, де заведена спадкова справа, з метою подати заяву про прийняття спадщини, їй, як представникові за довіреністю спадкоємця, в усному порядку було відмовлено та розяснено, що ОСОБА_4 пропустила піврічний строк, для прийняття спадщини, передбачені ЦК України.

Як на причини поважності пропуску строку позивач послалася на те, що ОСОБА_4 протягом основної частини строку для прийняття спадщини перебувала у службовому відрядження, за відсутності можливості відправити заяву про прийняття спадщини поштою, нею вчасно не подано заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила позов задовільнити, при цьому додатково пояснила, що ОСОБА_4 є громадянкою ОСОБА_7 Федерації, військово зобовязаною, в період шестимісячного строку після смерті матері вона знаходилася у службовому відрядженні до Республіки Білорусь, як військовослужбовець, з відсутністю можливості відправити заяву про прийняття спадщини поштою.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3, кожен окремо, позовні вимоги не визнали, вважали їх безпідставними та просили відмовити у задоволенні позову, при цьому пояснили, що ОСОБА_4 пропустила шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті матері без поважних причин, оскільки вона не мала наміру прийняти спадщину, а вирішила це зробити після ухвалення рішення суду за яким з нею було стягнуто заборгованість за утримання матері в центрі соціальних послуг, в чому вона винить відповідача, в тому числі у них є сумніви щодо правдивості наданих нею доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку прийняття спадщини.

Третя особа: Приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася та надала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі та розглянути справу за наявними в матеріалах справи документами.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, виходить з такого.

З копії нотаріальної довіреності від 19.06.2016 року вбачається, що громадянка РФ ОСОБА_4 доручила представляти свої інтереси з питань оформлення спадщини в суді, в тому числі подавати позовні заяви від свого імені, громадянки України ОСОБА_1 (а.с. 12).

Частиною першою ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Розглядом справи установлено, що 27 травня 2015 року померла ОСОБА_6, яка на день смерті була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 08, Котелевського району Полтавської області, та на час відкриття спадщини за вищевказаною адресою постійно проживала одна (а.с. 8; 94 об).

Після смерті ОСОБА_6 залишилась спадщина у виді земельних ділянок.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ст. 1217 ЦК України.

Положеннями статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Матеріали справи свідчать, що дітьми померлого спадкодавця ОСОБА_6 є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини та така заява подається спадкоємцем особисто ст. 1269 ЦК України.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ч. 1 ст. 1270 ЦК України.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її ч. 1 ст. 1272 ЦК України.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Із копії заяви про прийняття спадщини ОСОБА_2 вбачається, що він звернувся із письмовою заявою до компетентного органу про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 19 червня 2016 року (а.с. 93).

Тобто ОСОБА_6 є таким спадкоємцем, який в межах шести місячного строку з дня відкриття спадщини прийняв її.

За заявою ОСОБА_2 приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу ОСОБА_5 було заведено спадкову справу за №105/2015, яку розпочато 09 липня 2015 року (а.с. 92).

Із копії заяви про прийняття спадщини ОСОБА_4 вбачається, що вона звернулася з письмовою заявою до приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 - 17 травня 2016 року, яке надійшло до нотаріуса 02.06.2016 року (а.с. 102).

Тобто ОСОБА_4 є таким спадкоємцем, який протягом шести місячного строку не подав заяву та пропустив строк для прийняття спадщини, а тому вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, ч. 2 ст. 1272 ЦК України.

Судом зясовано та сторонами підтверджено ту обставину, що як усної так і письмової згоди спадкоємця ОСОБА_2 на надання заяви ОСОБА_4 про прийняття спадщини до відповідного органу, в розумінні вище вказаного положення закону не має.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Таким правом скористалася ОСОБА_4 та звернулася до суду через свого представника ОСОБА_1, яка діє на підставі доручення, з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 1-3).

Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та визнання додаткового строку подання заяви для її прийняття, суд виходить з наступного.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства. Строк визначається, в тому числі місяцями. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок та строк, що визначений місяцями, який в такому разі спливає у відповідне число останнього місяця строку - ст. ст. 251 254 ЦК України.

У деяких випадках суд у виключних випадках за наявності поважних причин пропуску строку може визнати додатковий строк для вчинення певної дії, що в даному випадку і передбачає ч. 3 ст. 1272 зазначено Кодексу.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнанні судом поважними.

А якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа №6-85-цс12) та 4 листопада 2015 року (справа №6-1486 цс 15)

та 14 вересня 2016 року (справа №-1215цс16)

Так, з копії заяви про прийняття спадщини ОСОБА_4, яка нотаріально завірена 17.05.2016 року нотаріусом РФ ОСОБА_8 та направлена приватному нотаріусу ОСОБА_5 вбачається, що вона безпосередньо сама зазначає, що заяву про прийняття спадщини не було нею подана у строк, так як вона не була поінформована братом (ОСОБА_2І.) про смерть матері та подальшої долі спадкового майна та про будь-які інші перешкоди для подання заяви не зазначає (а.с. 102).

Проте, ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщину заявила зовсім інші причини поважності пропуску строку.

Такими причинами вона визнала те, що ОСОБА_4 є громадянкою ОСОБА_7 Федерації, є військово зобовязаною та в період шестимісячного строку після смерті матері вона знаходилася у службовому відрядженні до Республіки Білорусь, як військовослужбовець, з відсутністю можливості відправити заяву про прийняття спадщини поштою.

Наведене свідчить про логічну неузгодженість викладу причин поважності пропуску строку між ОСОБА_4 та ОСОБА_1І, так як вони фактично виключають одна одну, тобто, якщо не було відомо про смерть спадкодавця, то відповідно перед особою і не ставало питання щодо труднощів при поданні заяви про прийняття спадщини, а якщо були труднощі у подані заяви, то виходить тоді, що ОСОБА_4 було відомо про смерть матері.

На питання головуючого, чому виникла така неузгодженість викладу причин поважності пропуску строку між ними, то позивач ОСОБА_1 пояснила, що це сталося з юридичної необізнаності ОСОБА_4, а представляти її інтереси вона почала пізніше чим та звернулася із письмовою заявою до нотаріуса.

Для обєктивності, всебічності та повноти, розгляду справи суд перевірив обставини та причини на які послалась позивач ОСОБА_1 та зазначає наступне.

Факт наявності того, що ОСОБА_4 є громадянкою ОСОБА_7 Федерації свідчить не про поважну обставину чи причину пропуску строку, а про те, що вона є спеціальним субєктом цивільних правовідносин - іноземцем, проте згідно ст. 26 Конституції України іноземець користується такими самими правами та свободами, а також несуть такі самі обовязки, як і громадяни України.

Є помилковим також посилання позивача, як на поважність обставин пропуску строку та констатацію того, що ОСОБА_4 за своїм статусом є військово зобовязаною чи військовослужбовцем, так як з наданих позивачем довідок вбачається, що ОСОБА_4 хоча і працює на Міністерство Оборони РФ, проте є службовцем цивільного персоналу, а це зовсім різні речі у правовому статусі особи, а саме: в частині щодо визначених прав та обовязків, які покладаються на них, в тому числі обмежень, що застосовуються до них (а.с. 11).

Не переконливими також здаються суду доводи позивача стосовно того, що знаходження ОСОБА_4 у відрядженні з приводу навчання в Республіки Білорусь могло бути перешкодою для направлення заяви поштою на Україну, оскільки є в наявності Конвенція «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах», яку ратифікували, як Україна, так Білорусь і РФ, де у ст. 2 та ст.44 наголошується, що громадяни кожної із Договірних сторін можуть спадкувати на територіях інших Договірних сторін майно чи права за законом або за заповітом на рівних умовах і в тому самому обємі, як і громадяни даної Договірної сторони, в звязку з чим вони мають право вільно і безперешкодно звертатися до суду, прокуратури й інших установ других Договірних Сторін, а також можуть виступати в них, подавати клопотання, пред'являти позови і здійснювати інші процесуальні дії на тих же умовах, що і громадяни цієї Договірної Сторони.

Щодо посилання позивача про відсутність можливості ОСОБА_4 відправити заяву про прийняття спадщини поштою з Білорусії до України, то будь-якого доказу на підтвердження цієї обставини, який би міг свідчити про дійсне підтвердження правдивості такого перешкоджання, суду надано не було.

Окрім того, судом встановлено, що згідно рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2016 року з ОСОБА_4 позовні вимоги Територіального центру надання соціальних послуг Котелевського району Полтавської області до ОСОБА_4 про відшкодування витрат за надання соціальних послуг, задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_4 на користь Територіального центру надання соціальних послуг Котелевського району Полтавської області, адреса: смт Котельва Полтавської області, кошти в сумі 14081 (чотирнадцять тисяч вісімдесят одну) грн. 24 коп. в рахунок відшкодування витрат за надання соціальних послуг. При цьому, з тексту даного судового рішення вбачається, що відповідачка ОСОБА_4 була допитана в порядку судового доручення Черняховським міським судом Калінінградської області ОСОБА_7 Федерації. Відповідно до протоколу судового засідання від 15 грудня 2015 року, позовні вимоги територіального центру ОСОБА_4 не визнала повністю, пояснивши, що кошти на виконання договору про надання платних соціальних послуг непрацездатному громадянину стаціонарним відділенням територіального центру на утримання матері, вона надсилала не на рахунок тер. центра, а своєму брату ОСОБА_2, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, та його дружині ОСОБА_9, з якими у неї були довірливі відносини. Вважає, що вони гроші отримували, але утримання матері не оплачували, однак підтвердити дані факти вона не має можливості, окрім трьох квитанцій на загальну суму 10700 російських рублів, належним чином завірені копії яких, вона надала суду. Потім, коли вона стала неплатоспроможною, то просила брата оплатити тер. центру кошти на утримання матері, з тих коштів, які вона посилала йому раніше. Вважає, що і брат повинен був оплачувати утримання матері, оскільки користувався земельними паями, та будинком, які залишились після смерті батьків (а.с. 83-84).

При зясуванні судом обставини у сторін щодо того чи не вплинуло наведене судове рішення на вільне волевиявлення ОСОБА_4 стосовно звернення нею із заявою про прийняття спадщини, то з їх пояснень, а також з пояснень свідка ОСОБА_10 вбачалося, що дана обставина є актуальною та не виключається того, що саме вона могла стати підставою для звернення ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини.

На виконання п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», судом перевірено наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Так, з копії спадкової справи №105/2015 до майна померлої ОСОБА_6 вбачається, що постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій ОСОБА_4 не має.

Натомість в спадковій справі є довідка нотаріуса про розяснення на усне звернення ОСОБА_1 з питань оформлення спадкових прав ОСОБА_4, тобто факт відмови ОСОБА_4 у проведенні нотаріальної дії з підстав пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини відсутній (а.с. 92 -105).

Дана обставина теж має своє правове значення, оскільки впливає на правомірність звернення позивача до суду з вимогами для захисту прав спадкоємця.

З урахуванням усього наведеного вище, суд приходить до єдиного висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1, яка дії в інтересах та від імені ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід відмовити, в звязку з чим підлягає відмові вимога у визнанні ОСОБА_4 поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини та вимога про надання їй додаткового строку терміном 3 (три) місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори, що відкрилася після смерті матері.

На підставі наведеного та ст. ст. 251-254, 1220, 1216, 1217, 1270, 1272 та керуючись ст.ст. 209, 213-215, 218 Цивільним процесуальним кодексом України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1.У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1, що дії в інтересах та від імені ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, - відмовити повністю.

2.Відмовити у визнанні поважними причинами пропуску ОСОБА_4 строку для прийняття спадщини померлої 27.05.2015 року ОСОБА_6.

3.Відмовити у визначенні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_6, додатковий строк, для подання заяви про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори, що відкрилася після смерті матері, - ОСОБА_6, яка померла 27 травня 2015 року., терміном 3 (три) місяці.

4.Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, мають право на його оскарження протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

5.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

6.Повний текст рішення виготовлений протягом пяти днів.

Суддя

Котелевського районного суду

Полтавської області ОСОБА_11