Справа № 308/317/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого: Дроботі В.В.

суддів: Фазикош Г.В., Власова С.О.

при секретарі: Рогач О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08 лютого 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що між сторонами 08.11.2011 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в розмірі 3200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки.

Відповідачка зобов'язання по погашенню кредиту не виконує, в зв'язку з цим станом на 31.10.2015 року має заборгованість - 20 642,60 грн., яка складається із: 3061,46 грн. - заборгованість за кредитом; 13 321,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2800,00 грн. - заборгованість з пені та комісії; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 959,17 грн. штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08 лютого 2016 року позов ПАТ КБ "Приват Банк" задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 18 642,60 грн. та 1378 грн. судових витрат.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, просить заочне рішення суду першої інстанції змінити в частині зменшення пені, задовольнивши позов ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, стягнувши пеню в розмірі 2800,00 грн.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції в частині зменшення розміру пені таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального права, оскільки, правові підстави для застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України відсутні.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає що скарга підлягає до задоволення за наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 08.11.2011 р. між сторонами був укладений кредитний договір б/н, за яким ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 3200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка свого обов'язку щодо виконання зобов'язання належним чином не виконувала. Станом на 31.10.2015 року має заборгованість - 20 642,60 грн., яка складається із: 3061,46 грн. - заборгованість за кредитом; 13 321,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2800,00 грн. - заборгованість з пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 959,17 грн. штраф (процентна складова).

Рішення суду оскаржується в частині зменшення розміру пені.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до умов кредитного договору, що викладені в Довідці по умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 55 днів льотного періоду» та пунктів 2.1.1.12.6.1 та 2.1.1.12.7.2 Умов та правил надання банківських послу та тарифів в разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн. позичальник зобов'язується сплачувати пеню з розрахунку базова процентна ставка по договору / 30 ( нараховується за кожен день прострочки кредиту ) + 50 грн. (а.с., 6, 29 на звороті, 30).

З матеріалів справи видно, що за період прострочення станом на 31.10.2015 року ОСОБА_1 була нарахована пеня з розрахунку 2% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення в загальному розмірі 2800,00 грн.

Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Установивши, що розмір пені (2800,00 грн.) фактично відповідає розміру боргового зобов'язання (3061,46 грн.), суд першої інстанції неправомірно застосував до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України, безпідставно зменшивши розмір неустойки, що підлягає сплаті відповідачем на користь позивача з 2800,00 грн. до 800 грн., що суперечить правовій позиції, викладеній в Постанові ВСУ № 6-100 цс14 від 03.09.2014 року).

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Враховуючи співмірність розміру неустойки до суми основного боргу та відсутність інших істотних умов для її зменшення суд першої інстанції безпідставно зменшивши неустойку з 2800,00 грн. до 800 гривень.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України у цій частині рішення суду у зв'язку з неправильним застосуванням норми матеріального права підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» - задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08 лютого 2016 року змінити.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 20 642,60 грн., яка складаєтьсяз 3061,46 грн. - заборгованість за кредитом; 13 321, 97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2800,00 грн. - заборгованість з пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 959,17 грн. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ «Приват Банк» сплачений судовий збір в розмірі 2893,80 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді :