Провадження № 2/344/1484/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря - Мічути Т.Б.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради - Пушкаря В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, орган, якому за законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, орган, якому за законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що з відповідачем перебувала у шлюбі, відповідач є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, за дитиною не доглядає, не проявляє жодної цікавості щодо сина. Проте у дитини позивача складаються відносини з її теперішнім чоловіком. Розмір аліментів, що призначені на утримання дитини на підставі рішення суду, є недостатніми. У зв`язку із зазначеним позивач просить збільшити розмір аліментів у твердій грошові сумі по 600,00 грн. щомісяця та позбавити батьківських прав відповідача відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, пояснила, що відповідач не спілкується з дитиною, не виконує свої батьківські обов'язки, розмір аліментів є недостатнім, тому підлягає збільшенню. За таких обставин просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечувала проти заочного вирішення справи.

У судове засідання відповідач не з'явився, проте був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судовому засіданні представник органу, якому за законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, пояснив, що виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області наданий висновок, згідно якого вважається за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_5.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 06 вересня 2012 року, що набрало законної сили 17 вересня 2012 року, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 був розірваний (а.с. 6).

Батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є відповідач ОСОБА_3 (а.с. 7).

29 листопада 2013 року позивач змінила прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1 (а.с. 11).

Між позивачем та ОСОБА_7 15 липня 2014 року зареєстрований шлюб (а.с. 8).

Позивач проживає разом з сином ОСОБА_5 (а.с. 9).

З інформації Івано-Франківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів вбачається, що батько ОСОБА_3 справами сина не цікавиться, з сином не спілкується вже доволі давно (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилася донька ОСОБА_8, матір'ю якої є позивач (а.с. 12).

Син ОСОБА_5 відвідує заняття з таеквон-до, займається на відділенні плавання (а.с. 13-14).

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2012 року, що набрало законної сили 29 жовтня 2012 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти у грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. щомісяця на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття (а.с. 68-69, 85-86).

На виконання рішення від 19 жовтня 2012 року виданий виконавчий лист (а.с. 71-72).

Загальна заборгованість зі сплати аліментів на користь позивача станом на 01.11.2015 року складає 15 173,59 грн. (а.с. 70).

Розмір пені від суми несплачених аліментів відповідачем становить 12 060,00 грн. (а.с. 73-74).

Сума збитків від інфляційних втрат за несвоєчасну сплату аліментів відповідачем ОСОБА_3 становить 5 560,14 грн. (а.с. 75-79).

Висновком виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області встановлено, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є доцільним (а.с. 31-33).

Розглядаючи позовні вимоги про зміну розміру аліментів, суд виходить з наступного.

Ст. 51 Конституції України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1- 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Ст. 182 Сімейного кодексу України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, законом встановлені обставини, за яких у судовому порядку може бути прийнято рішення про збільшення або зменшення розміру аліментів.

Оскільки порушено питання про збільшення розміру аліментів, то суду для задоволення позову необхідно встановити зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я позивача та/або відповідача.

На необхідність встановлення цих обставин також вказано у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

За ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

З позовної заяви і пояснень позивача не вбачається, в чому полягає збільшення аліментів, оскільки рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2012 року, що набрало законної сили 29 жовтня 2012 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти у грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. щомісяця на утримання сина і саме такий розмір аліментів просить збільшити позивач.

У відповідності до положень ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд дійшов висновку, що підстав, передбачених законом для збільшення аліментів, на момент розгляду справи в суді не встановлено.

Щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав, то суд виходить з наступного.

Стаття 165 Сімейного кодексу України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15-16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні відповідач не піклується про свого малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не забезпечує дитині необхідного харчування, медичного догляду, виховання, не спілкується з дитиною, не підтримує жодних зв'язків з дитиною, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку, що в інтересах малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід позбавити батьківських прав батька ОСОБА_3.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3, орган, якому за законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав слід задовольнити частково.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 164, 165, 180-185, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 3, 4, 6, 7, 10, 57-60, 77, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222-233 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, орган, якому за законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав задовольнити частково.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, позбавити батьківських прав у відношенні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 04 квітня 2016 року.

Повний текст рішення суду виготовлений 07 квітня 2016 року.

Суддя Л.В. Мелещенко