У х в а л а

12 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 11 серпня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,

в с т а н о в и л а :

Ленінський районний суд м. Миколаєва ухвалою від 25 червня 2015 року скаргу ОСОБА_4 задовольнив. Суд постановив: визнати неправомірними дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо прийняття до виконання виконавчого листа, виданого 14 травня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Банк Форум» 3 млн 706 тис. 563 грн 19 коп. заборгованості та відкриття виконавчого провадження.

Апеляційний суд Миколаївської області 11 серпня 2015 року скасував ухвалу суду першої інстанції та постановив нову ухвалу, якою в задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 23 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області залишила без змін.

23 березня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 11 серпня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статті 23 Закону України «Про виконавче провадження».

На підтвердження підстави перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанову Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України визначено, що підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 23 грудня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, залишивши без змін ухвалу суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком про відсутність правових підстав для задоволення скарги з огляду на те, що стягувач не пропустив строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки цей строк переривався внаслідок того, що документ повертався стягувачу у зв'язку з відсутністю в боржника майна, а тому до нового строку не зараховується час, що минув до його переривання, і відлік цього строку починається заново.

Разом з тим у наданій заявницею постанові від 19 серпня 2014 року Верховний Суд України відмовив у задоволенні заяви про перегляд судових рішень, зазначивши, що предмет позову і фактичні обставини у справі, яка переглядається, та у справі, рішення якої надано для порівняння, різняться, а тому немає підстав вважати, що суд касаційної інстанції неоднаково застосував одні й ті самі норми матеріального права при вирішенні справ з подібних правовідносин.

Отже, порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав вважати, що висновки, викладені в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року, суперечать висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за скаргою ОСОБА_4 на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 11 серпня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

А.Г. Ярема