Справа № 161/6310/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Подзіров А.О.
Провадження № 22-ц/773/340/16 Категорія: 81 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Осіпука В.В., Матвійчук Л.В.,

з участю: секретаря Губарик К.А.,

боржника - ОСОБА_1,

представника боржника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за клопотанням відкритого страхового акціонерного товариства "Інгосстрах" про визнання та звернення до виконання на території України рішення іноземного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь відкритого страхового акціонерного товариства "Інгосстрах" грошових коштів, за апеляційною скаргою стягувача на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 03 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року стягувач відкрите страхове акціонерне товариство (далі - ВСАТ) "Інгосстрах" звернувся в суд з даним клопотанням, в якому просив визнати та звернути до виконання на території України рішення мирового судді судової дільниці № 392 району Отрадне міста Москви Російської Федерації від 25.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВСАТ «Інгосстрах» грошових коштів в розмірі 18 242, 56 рублів.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 03.12.2015 року в задоволенні клопотання стягувача ВСАТ "Інгосстрах" відмовлено.

В апеляційній скарзі стягувач ВСАТ "Інгосстрах", покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Відмовляючи в задоволенні клопотання стягувача ВСАТ "Інгосстрах", суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_1 був позбавлений можливості взяти участь у судовому процесі, оскільки його не було належним чином повідомлено про розгляд справи іноземним судом, а тому прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого стягувачем клопотання.

Висновки суду відповідають встановленим в справі обставинам та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.11.2014 року мировим суддею Копиловою О.Б. судової дільниці № 392 району Отрадне міста Москви Російської Федерації ухвалено рішення, яким з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Інгосстрах" стягнуто грошові кошти в розмірі 18 242, 56 рублів (а.с.4-7). Дане судове рішення набрало законної сили 26.12.2014 року, що підтверджується довідкою № 586 від 26.02.2015 року.

З довідки № 585 від 26.02.2015 року, виданої згаданим суддею ВСАТ "Інгосстрах" вбачається, що ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомлений про день розгляду справи, що підтверджується списком міжнародних відправлень від 12.11.2014 року (а.с.8, 11). Копію рішення ОСОБА_1 відповідно до поштового повідомлення про вручення отримав 16.12.2014 року (а.с.14).

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 396 ЦПК України у задоволенні клопотання про примусове виконання рішення іноземного суду може бути відмовлено, якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Згідно із п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» суди повинні з'ясовувати наявність міжнародних договорів про взаємне надання правової допомоги між Україною і державою, про визнання й виконання рішення суду чи арбітражу якої надійшло клопотання. У даний час є чинними, зокрема, такі міжнародні договори з цього питання, які уклала Україна або до яких вона приєдналась: конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладена державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м.Мінську 22 січня 1993 р. (далі - мінська Конвенція). Крім України учасницею цієї Конвенції є, зокрема, й Російська Федерація.

Конвенцію ратифіковано Верховною Радою України із застереженням, що Україна бере на себе зобов'язання визнавати й виконувати рішення, постановлені на територіях держав-учасниць Конвенції за винятком визнання і виконання виконавчих написів та нотаріальних актів щодо грошових зобов'язань.

Відповідно до п. 7 зазначеної ПП ВСУ, до клопотання мають бути додані всі документи, передбачені відповідним міжнародним договором, зокрема документ, із якого видно, що сторона, проти якої постановлено рішення і яка не брала участі у процесі, була в належному порядку і своєчасно викликана в суд, а в разі її процесуальної недієздатності була належним чином представлена (мала уповноваженого представника). Виклик у судове засідання може підтверджуватись оригіналом або засвідченою копією документа, за допомогою якого мав здійснюватися виклик згідно з міжнародним договором або законодавством держави, де розглядалася справа.

Згідно із ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, документи, що на території однієї з договірних сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з договірних сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших договірних сторін доказовою силою офіційних документів.

Аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що задоволення клопотання про визнання та звернення до виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню, можливе лише за відсутності передбачених ст. 396 ЦПК України підстав для відмови у задоволенні такого клопотання.

Стягувач ВСАТ "Інгосстрах" звертаючись до суду із клопотанням про визнання та звернення до виконання на території України рішення мирового судді судової дільниці № 392 району Отрадне міста Москви Російської Федерації від 25.11.2014 року на підтвердження того, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про день розгляду справи додав до клопотання завірену копію списків міжнародних відправлень від 07.11.2014 року, 12.11.2014 року, а також як він сам зазначає, копію поштового повідомлення про вручення судової повістки та позовної заяви (а.с.63-66).

Однак, у відповідності до наведених норм національного законодавства та міжнародно-правових норм списки міжнародних відправлень від 07.11.2014 року та від 12.11.2014 року не є доказом належного повідомлення ОСОБА_1 про день розгляду справи і не можуть підтверджувати ту обставину, що повістки та матеріали позовної заяви були йому вручені. Крім того, покликання стягувача на копію згаданого поштового повідомлення про вручення (а.с.66), що на його думку є доказом вручення судової повістки та позовної заяви боржнику, є безпідставними, оскільки цим повідомленням підтверджуються лише факт вручення копії судового рішення йому 16.12.2014 року, тобто після розгляду справи, що не заперечував сам боржник в суді першої інстанції.

Отже, стягувачем ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції не було надано доказів, які б підтверджували належне повідомлення боржника ОСОБА_1 про розгляд справи, що позбавило його можливості взяти участь у судовому процесі, а тому місцевий суд прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні згаданого клопотання з підстав передбачених п. 2. ч. 2 ст. 396 ЦПК України.

Наведені стягувачем в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку оскаржуваної ухвали суду, були предметом розгляду в суді першої інстанції і висновків, викладених в ухвалі, вони не спростовують.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відкритого страхового акціонерного товариства "Інгосстрах" відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду від 03 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: