АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/2336/15-ц 22-ц/774/482/К/16
Справа № 213/2336/15-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/482/К/16 суддя Макарова Т.Ю.
Категорія № 50 (ІІІ) Доповідач Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

за участю: секретаря - Петренко К.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 04 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на свою користь на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

Третя особа - ОСОБА_4, звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжує навчання, в розмірі 1/12 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, і на весь час навчання, але не більше ніж до виповнення донькою,ІНФОРМАЦІЯ_2, віку 23 років.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 04 січня 2016 рокупозов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 липня 2015 року і по ІНФОРМАЦІЯ_10 року, та з 01 липня 2016 року і до повноліття дитини; та у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 30 вересня 2015 року і по 30 червня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в сумі 243 гривні 60 копійок.

Позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/12 частки, з усіх видів заробітної плати (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 30 вересня, 2015 року і до закінчення навчання, тобто, по 30 червня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в сумі 487 гривень 20 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання в сумі платежів за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, поставила питання про зміну рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на неповнолітню ОСОБА_6 в період з 30.09.2015 року по 30.06.2016 року з 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/4 частини, а також скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що судом порушено встановлений законом місячний строк розгляду справи за позовом про стягнення аліментів. Також вважає, що судом необґрунтовано прийнято до провадження зустрічний позов ОСОБА_4 Також на думку ОСОБА_2 розмір судом стягнення аліментів на неповнолітню дитину поставлено в залежність від стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, чим порушено вимоги ст. 182 СК України. Також ОСОБА_2 вважає, що судом порушено принцип спів розмірності стягнення аліментів, при цьому погіршив майновий стан малолітньої ОСОБА_6 по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_7 на утримання якої вже сплачуються аліменти в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача. Між тим, позивач зазначила, що суд першої інстанції за власної ініціативи зменшуючи розмір стягуваних аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_6 до 1/6 частини від заробітку відповідача на період з 30.09.2015 року по 30.06.2016 року, порушив вимоги ст. 192 СК України. Крім того, позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання ОСОБА_6 визнано відповідачем по справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 18.07.2013 року і по цей час перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3).

Від даного шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають спільну малолітню доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4).

Між тим, судом встановлено, що на час звернення до суду з даним позовом фактично шлюбні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 припинено, вони проживають окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 не надає, що не оспорюється відповідачем, тому вказані обставини суд першої інстанції вірно порахував встановленими.

ОСОБА_2 знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років з 18.11.2013 року по 28.09.2016 року (а.с.9). На утримання малолітньої ОСОБА_6 позивач отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в сумі 1485,00 грн. З 14.07.2015 року позивач ОСОБА_2 перервала відпустку по догляду за дитиною до 3-х років, та вийшла на роботу. Середньомісячний заробіток позивача ОСОБА_2 за повні 2 місяці 2015 року без врахування утримань становить 4185,34 грн. (а.с.141,180).

Крім, малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утриманні позивача перебувають неповнолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, на якого позивач отримує тимчасову допомогу в розмірі 385,80 грн., та малолітня донька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, на яку позивач отримує аліменти, в середньому в сумі 1815,00 грн. на місяць /а.с.5-8,181/.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 працездатний, постійно працює на ПАТ «ІнГЗК», РЗФ №2, інструктором з організаційно-масової роботи, отримує стабільну заробітну плату, в середньому, за винятком обов'язкових внесків, в розмірі 9100, 91 грн. З його заробітної плати утримуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/4 частки (25%) з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, на підставі виконавчого листа від 02.11.2012 року, виданого на підставі рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 02.11.2012 року у справі №416/3478/12 (а.с. 10,26).

Крім того, судом встановлено, що третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.11.1993 року. Шлюб між сторонами було розірвано 11.01.2013 року рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу, яке набрало чинності 22.01.2013 року (а.с.33).

Від вказаного шлюбу ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 мають двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.34,32).

Старша донька відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, навчалася у ДВНЗ «Криворізький національний університет», на денній формі навчання з 01.09.2011 року та отримала кваліфікацію «Бакалавр». На період навчання відповідач згідно рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 28.11.2012 року сплачував аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) на час навчання, до 30.06.2015 року (а.с.182-184). По закінченню четвертого курсу стягнення аліментів з відповідача, припинились.

Щоб отримати освітньо-кваліфікаційний рівень «спеціаліст» ОСОБА_5 продовжила своє навчання з 01.09.2015 року на контрактній (платній) основі за спеціальністю: «економічна кібернетика» зі строком навчання по 30.06.2016 року. Плата за навчання становить 11360 грн. за навчальний рік, стипендії не отримує, що підтверджується договором №703 про надання освітніх послух від 14.08.2015 року, та довідкою про навчання від 14.12.2015 року (а.с.37,140).

Між тим, судом встановлено, що третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_4 працює, її середня заробітна плата за вирахуванням прибуткового податку, становить 4752,05 грн. (а.с.162).

ОСОБА_4 надає матеріальне забезпечення повнолітній доньці ОСОБА_5, оскільки вона є членом її сім'ї (а.с.39,41). ОСОБА_4 постійно виділяє доньці кошти на харчування, купує необхідне учбове приладдя, одяг та взуття, надає кошти на проїзд до місця навчання, здійснює плату щомісячно за навчання у сумі 1136 грн. (а.с.167), загальна сума витрат на утримання складає близько 3000 грн. щомісячно, що не заперечувалось сторонами та їх представниками тому не потребує доказування.

Таким чином, більша частина заробітної плати ОСОБА_4 йде на утримання старшої доньки, ОСОБА_5, яка власних доходів не має, стипендії не отримує, оскільки навчається на контрактній основі. Відтак, повнолітня донька відповідача - ОСОБА_5 потребує матеріальної допомоги на навчання.

Відповідно до вимог ст.199 СК України якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно приписів ст.ст.180,182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні від цього обов'язку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 має 2-х неповнолітніх дітей, на утримання яких він зобов'язаний сплачувати аліменти, а також те, що його повнолітня донька, ОСОБА_5, яка продовжує навчання, також потребує матеріальної допомоги, тобто існує зобов'язання у відповідача щодо утримання трьох осіб, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розмір аліментів у розмірі 1/12 частки з усіх видів доходів відповідача, є обґрунтованим, оскільки він є меншим частки аліментів, які стягуються на неповнолітніх дітей, крім того, вважає що такий розмір аліментів визначено з рахуванням матеріального стану батьків, їх сімейний стан та потребу в матеріальній допомозі дитини.

Тож, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, вважав позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності відмовити в задоволенні зустрічного позову, колегія суддів частково приймає до уваги.

Так, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення аліментів на користь повнолітньої дитини що продовжує навчання. Між тим, колегія суддів вважає визначений розмір аліментів, стягнутих на утримання повнолітньої ОСОБА_5 таким, що не відповідає засадам виваженості та справедливості. Зокрема, колегія суддів, виходячи з наведених положень закону, а також встановлених обставин справи, приходить висновку, що розмір аліментів, встановлених судом першої інстанції на утримання повнолітньої дитини є завищеним, а тому, розмір аліментів стягнутих з відповідача на користь ОСОБА_4 слід встановити в розмірі 1/20 частини від доходу відповідача. При цьому, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою положення ст.182 СК України щодо обставин, які повинні враховуватися при визначенні розміру аліментів.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з наступного.

Так, суд виходив з того, що розмір аліментів, не повинен перевищувати 50% заробітної плати відповідача, також суд враховував, що на момент вирішення спору, відповідач вже сплачує аліменти в розмірі 1/4 частки заробітної плати на утримання доньки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8, та дійшов висновку про те, що аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, на період з дня подання позову третьою особою з самостійними вимогами і до закінчення навчання старшої доньки відповідача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, доцільно визначити в розмірі 1/6 частки; а з моменту подання позову позивачем до дня подання позовної заяви 3-ю особою з самостійними вимогами, та після закінчення навчання ОСОБА_5 і до повноліття ОСОБА_6, аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, на користь позивача можливо визначити у розмірі - 1/4 частки, оскільки відповідач ОСОБА_3, проти стягнення аліментів на користь позивача у зазначеному розмірі не заперечував.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_3, проти стягнення аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини від його доходу не заперечував, натомість визнав позов ОСОБА_2 в повному обсязі (а.с.25).

Висновок суду про те, що розмір аліментів не повинен перевищувати 50% заробітної плати відповідача спростовується наступним.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Отже враховуючи, що з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку на утримання неповнолітньої ОСОБА_10, також даним рішенням суду стягнуто аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача та на утримання повнолітньої ОСОБА_5, що в загальному розмірі становитиме 0,55 відсотків заробітку відповідача, що в свою чергу не перевищуватиме допустимого розміру відрахувань із заробітку відповідача встановлено ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», а саме - семидесяти відсотків.

Крім того, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що визначивши розмір аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача на період з 30.09.2015 року до 30.06.2016 року, суд не врахував повне визнання цих позовних вимог відповічачем ОСОБА_3 Оскільки дане визнання позову не порушує прав та обов`язків ані сторін, ані інших осіб чи закону, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_6 в період з 30.09.2015 року до 30.06.2016 року в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині визначення розміру та періоду стягнення аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_6, а також зміні рішення в частині розміру стягнення аліментів на утримання повнолітньої ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 04 січня 2016 рокув частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та за позовом ОСОБА_4 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 липня 2015 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, у розмірі 1/20 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 вересня 2015 року до закінчення навчання - 30.06.2016 року.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакової

Н.О. Соколан