Справа № 450/1974/15-ц Провадження № 2/450/249/16
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2016 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарях Гук О.П., Микитів Н.С., Зварич С.В.

з участю представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які діють в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_6 , третьої особи органу опіки та піклування Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області про виселення із житлового приміщення без надання іншого жилого приміщення, -

в с т а н о в и в :
Квартирно-експлуатаційного відділ м. Львова звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які діють в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_6 , третьої особи, яку у процесі розгляду прокольною ухвалою було залучено до участі у справі - органу опіки та піклування Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області в якому просить виселити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з відомчого жилого приміщення Міністерства оборони України квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

Свої вимоги мотивує тим, що у 2001 році рішенням житлової комісії військової частини, без відома квартирно-експлуатаційних органів Міністерства оборони України, ОСОБА_3 на склад сім`ї з трьох осіб надано дозвіл на тимчасове проживання у спірній квартирі, при цьому відповідний ордер, який є правовою підставою для проживання, останньому не видавався. Крім того, ОСОБА_3 забезпечений житлом за попереднім місцем військової служби у м. Мукачеве. Займане відповідачами житлове приміщення знаходиться на балансі Будинковолодіння №4 та обліковане у КЕВ м. Львова. Незаконним утриманням вказаної квартири відповідачі порушують права та законні інтереси інших військовослужбовців, які не можуть реалізувати своє право на забезпечення житловими приміщеннями. Відтак, позивач вимушений звернутись в суд із цим позовом.

Представник позивача ОСОБА_1 в процесі розгляду справи позовні вимоги підтримав, та просив задовилити їх у повному обсязі з підстав, що викладені в позовній заяві, додатково зазначив, що позивачу було відомо про факт проживання відповідачів у спірній квартирі з 2001 року. Крім того повідомив, що будинок, в якому знаходиться квартира, перебуває на утриманні КЕВ м. Львова, а її власником є держава в особі Міністерства оборони України. Чому у витягу з протоколу №15 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 КП від 08.10.2001 року, згідно якого відбувся розподіл спірної житлової площі, зазначено, що квартира знаходиться у гуртожитку, пояснити не зміг. В судове засідання призначене на 28.03.2016 року не з`явився, проте 29.02.2016 року подав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд розглядати справу у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні, щодо заявлених позовних вимог заперечив у повному обсязі, а також додатково зазначив, що не проживає та не зареєстрований у спірному житлі протягом двох останніх років, його шлюб із відповідачем ОСОБА_4 розірваний, проте він час від часу відвідує своїх дітей, які із колишньою дружиною проживають у квартирі АДРЕСА_1 . Про те, чи під час вселення у зазначену вище квартиру, йому видавався відповідний ордер пригадати не може. Під час вселення у спірне житло таке було гуртожитком, а він був військовослужбовцем. Повідомив, що на даний час є власником житла у м. Мукачево, яке йому було виділено як військовослужбовцю, і він знаходився на черзі для отримання такого.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні, щодо заявлених позовних вимог заперечила у повному обсязі, а також додатково зазначила, що проживає у спірній квартирі 15 останніх років, служить у військовій частині 2556 у військовому містечку Липники, Пустомитівський район, Львівська область. Про те, чи видавався відповідний ордер, який надає право проживати у спірному житлі їй нічого не відомо. Іншим житлом не забезпечена, а колишній чоловік, відповідач у справі ОСОБА_3 , самостійно отримав спірне житло.

Крім того, відповідачі подали письмові заперечення на позовну заяву, які двічі уточняли, та згідно яких вважають, що ОСОБА_3 взагалі не може бути відповідачем у цій справі, оскільки не зареєстрований та не проживає за адресою, де знаходиться спірне житло. Зазначили, що сім`я відповідачів вселилася у спірну квартиру, яка знаходиться у гуртожитку правомірно, а не самоправно, на підставі рішення колегіального органу, якому такі права надані законом. Видача спеціального ордеру на житло у гуртожитку є лише формалізованим підтвердженням законності такого вселення, а тому не є підставою для їх виселення без надання іншого житлового приміщення. Оскільки відповідач ОСОБА_4 продовжує перебувати у трудових відносинах із військовою частиною, на вихованні має неповнолітніх дітей, із колишнім чоловіком, відповідачем ОСОБА_3 розлучена, а тому не може бути виселена з дітьми із спірного житла без надання іншого житлового приміщення.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно витягу з протоколу №15 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 КП від 08.10.2001 року однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 надано ОСОБА_3 на сім`ю з трьох чоловік згідно черги, з залишенням у черзі.

Актом приймання-передачі майна Будинковолодіння №4 Липники, яке належить до сфери управління Міністерства оборони України, та знаходилося на обліку Стрийсьої КЕЧ району, з 01.11.2005 року, передано на облік КЕВ м. Львів.

Довідкою №32 від 05.05.2014 року стверджується той факт, що житловий будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі Будинковолодіння №4 в/м Липники КЕВ м. Львова.

Відповідно до довідки № АДРЕСА_3 від 20.07.2015 року, у квартирі АДРЕСА_1 не зареєстровані, проте проживають ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, обставину про те, що за вказаною вище адресою проживає відповідач ОСОБА_4 разом зі своїми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було визнано нею у судовому засіданні. Із відповіді відділу АДР ГУ ДМСУ у Львівській області вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрована у військовому містечку Липники, Пустомитівського району, Львівської області на території військової частини, а діти окремо від батьків не обліковуються.

Із рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2014 року у справі №450/1489/14-ц, яке не оскаржувалось та набрало законної сили вбачається, що шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - розірвано.

Встановлено, що згідно рішення Мукачівської міської ради Закарпатської області від 22.09.2005 року №219, ОСОБА_3 , військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 , надано квартиру АДРЕСА_4 , із зняттям із квартирного обліку.

Відповідно до ст. 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, проте відповідач ОСОБА_3 заселяючись у спільне житло так і не отримав вказаного вище ордеру, а відтак, єдина підстава, що надає право відповідачам займати спірну квартиру відсутня.

Згідно п. 3.17 наказу Міністра оборони України № 737 від 30.11.2011 року „Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями виселення провадиться в судовому порядку за позовом командування військової частини та КЕВ (КЕЧ) району, на обліку в яких перебуває службове жиле приміщення.

Відповідно до ч. 4 ст. 116 ЖК України, особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Із відповіді відділу АДР ГУ ДМСУ у Львівській області вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований у АДРЕСА_5 , крім того, обставина про те, що останній не проживає у спірному житлі, визнана сторонами у судовому засіданні, а тому доказуванню не підлягає в силу ст.61 ЦПК України.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_1 є одним і тим самим житлом.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За вказаних вище обставин та встановлених судом фактів, беручи до уваги те, що відповідачі не зареєстровані у спірному житлі, у них немає жодної правової підстави для проживання у такому, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано, а відтак вони не є сім`єю, останній не проживає у спірному житлі та як зазначено вище, там не зареєстрований і йому надано інше житло зі зняттям його із квартирного обліку, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, що з квартири АДРЕСА_1 , слід виселити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

Оскільки позов задоволено частково, а відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є неповнолітніми дітьми, то судові витрати підлягають стягненню лише з відповідача ОСОБА_4 в користь позивача.

В процесі розгляду справи ОСОБА_4 від свого імені, а також в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було подано зустрічну позовну заяву про визнання права на користування житловим приміщенням та спонукання до вчинення дій, проте у її прийнятті судом було відмовлено, оскільки таку подано всупереч вимогам ст.123 ЦПК України, зокрема після початку розгляду справи по суті.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 209, 212, 214, 215, 222 ЦПК України, ст.ст. 58, 88, 109, 116 ЖК України, ст. 391 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова 243,60 грн. судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

СуддяВ. Є. Мусієвський