30.06.2016 227/1562/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2016 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді - Притуляка С.А.,
при секретарі - Коверченковій М.О.,
представника позивача - не зявився,
відповідача - не зявився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» доОСОБА_1, про стягнення заборгованості,-
Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Останнім відомим місцем проживання відповідача є адреса, за місцем реєстрації: Донецька обл., м. Зугрес, вул. Московська 48 оскільки позивачем до позовної заяви було долучено копію паспорта відповідача - громадянина України серії ВК 980822 виданого Харцизьким МВ ГУДМС України в Донецькій області 20.03.2013 року. Вищезазначена адреса, відповідно до Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» №2710/38-14 від 02.09.2014року, знаходиться під територіальною юрисдикцією Добропільського міськрайонного суду Донецької області.
Разом із тим, оскільки суд позбавлений можливості достеменно встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, судом у відповідності до ч. 9 ст. 74, п. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, відповідача було викликано оголошенням у пресі - в газеті Урядовий Курєр № 119 від 25.06.2016 року. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було.
З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача.
Судом встановлено, що 02.11.2012року, між сторонами було укладено договір фінансового лізингу №DO00А+ 02006196, за умовами якого лізингодавець передає лізингоодержувачу в лізинг автомобіль згідно спеціфікації викладеної в додатку № 1, а саме: автомобіль марки Daewoo, модель: Nexia, 2012 року випуску, тип ТЗ, седан/лифтбек, № кузова/шасі:XWB3L32EDCA222171, реєстраційний номер НОМЕР_1, для особистого використання, строком лізингу 60 місяців з моменту підписання додатку 2 (графіку лізингових платежів). Згідно графіку лізингових платежів щомісячні платежі в розмірі 1812,32 грн. за період з 22.11.2012року по 21.11.2017 року включають в себе платіж відшкодування частини вартості предмету лізингу, винагорода за користування предметом лізингу, винагорода за проведення моніторингу предмету лізингу.
Відповідно до п. 2.8.4.6.2 Умов та правил надання банківських послуг, лізингоодержувач зобовязався сплатити лізингодавцю винагороду за надання в користування предмету лізингу згідно графіку і статтям 1.1.3,.1.4,.1.1.6 заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг; винагороду за здійснення щомісячного моніторингу предмету лізингу згідно графіку та статтям 1.1.4,.1.1.5 заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.
Згідно п. 2.8.4.8.2.1. Умов та правил надання банківських послуг, у разі настання події дефолту лізингодавець надає Лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події Дефолту та повернення предмета лізингу. У повідомлені про дефолт , окрім зазначеної інформації, лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобов"язань за цим договором. Повернення предмета лізингу здійснюється за адресою , вказаною у повідомлені про дефолт.
Пунктом 2.8.4.8.2.4 договору передбачено, що якщо протягом 10 календрних днів з моменту отримання Повідомлення про Дефолт, лізингоодержувач не усунув подію дефолту, лізингоодержувач зобовязаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за цим договором, яка відповідно розділу 2.9.4.1. означає залежно від контексту грошові зобовязання лізингоодержувача перед лізингодавцем, строк сплати за якими настав або суму коштів за такими грошовими зобовязаннями
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
За вимогами ч. 1-2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
За вимогами ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець зобо'язаний: у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору.
У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов'язаний: своєчасно сплачувати лізингові платежі.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Наслідки неналежного виконання договору фінансового лізингу зі сторони лізингоодержувача визначені ст.10 Закону України «Про фінансовий лізинг», яка передбачає право лізингодавця на відшкодування збитків.
Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобовязань за договором лізингу в матеріалах справи відсутні.
Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які в свою чергу підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Згідно п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
У відповідності до ч. 9 ст. 74, п. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, відповідача було викликано до суду оголошенням у пресі - в газеті Урядовий Курєр № 119 від 25.06.2016 року, витрати за публікацію оголошення у розмірі 840,00 грн., що підтверджується копією рахунку № 8110 від 17 червня 2016 року, було понесено позивачем. Беручи до уваги той факт, що в оголошенні зазначено декількох відповідачів по цивільним справам за позовами Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк до ОСОБА_2, ОСОБА_1 суд, вважає за доцільне стягнути з відповідача витрати повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик до суду у розмірі 420,00 грн.
Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. та витрати пов"язані з публікацією в пресі оголошення про виклик до суду 420,00 грн.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 611, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 74, 79, 88, 122, 169, 197, 224-226 ЦПК України, Закону України «Про фінансовий лізинг», суд
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя С.А. Притуляк