АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Яремка В.В.

секретар Окармус О.М.

за участю: апелянта, її представника, представників позивачів

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5, до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - орган опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2016 року -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - орган опіки та піклування Вижницької РДА, про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення.

Позовні вимоги обгрунтовувала слідуючими обставинами.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є власниками по 1/3 частці квартири АДРЕСА_1, де і прописані. Також в квартирі прописаний малолітній син ОСОБА_3 - ОСОБА_5 2004 р.н.

Свої частки позивачі отримали у власність внаслідок приватизації квартири.

22-ц/794/1468/ 2016р. Головуючий у 1 інстанції Кибич І.А.

Категорія 43 доповідач Перепелюк І.Б.

Відповідач ОСОБА_4 є власником 1/3 частки спірної квартири.

Відповідач ОСОБА_4 постійно чинила та чинить їм перешкоди у користуванні спірною квартирою, в зв'язку з чим 01.02.2016р. вони звернулись до Вижницького районного суду Чернівецької області з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні квартирою, але під час розгляду справи в суді ОСОБА_4 погодилась добровільно надати їхньому представнику ключі від вхідних дверей, тому дану заяву було залишено без розгляду. Однак, зайшовши до квартири, позивачі виявили, що по всій площі квартири розміщені речі ОСОБА_4, через що вони не мають можливості користуватись квартирою, а саме завезти меблі, посуд, предмети першої необхідності.

На їхнє звернення до ОСОБА_4 із вимогою пояснити на якій підставі вона зайняла ціле приміщення даної квартири, остання повідомила, що частка даної квартири подарована їй чоловіком, їхнім батьком, а їхня частка судом не визначена, тому може займати цілу квартиру. На їхні звернення не чинити перешкод у користуванні квартирою, ОСОБА_4 не реагує, замінила замки на вхідних дверях, в зв'язку з чим вони були змушені звертатись у Вижницьке відділення поліції з відповідною заявою.

Також позивачі звернулись до органу опіки та піклування Вижницької РДА із заявою щодо захисту малолітньої дитини ОСОБА_5, за результатами розгляду якої 15.04.2016р. була сформована комісія з метою виявлення порушень здійснення права власності та розпорядження квартирою, що розташована в АДРЕСА_1 та якою встановлено, що ключ від вхідних дверей, який знаходиться у ОСОБА_1 не підходить до вхідних дверей вказаної квартири.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зазначали, що своїми діями ОСОБА_4 порушує їх право, як співвласників квартири та законні інтереси малолітнього ОСОБА_5, оскільки вони не можуть до квартири зайти і користуватись нею.

Вони неодноразово пропонували ОСОБА_4 в добровільному порядку надати їм ключі від квартири та не чинити перешкоди у користуванні квартирою, але вона категорично відмовляється, мотивуючи свою відмову тим, що немає рішення суду про поділ квартири в натурі та виділення часток кожному співвласнику.

Висновком судового експерта №170316 встановлено, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 301894грн., розподіл квартири технічно неможливий згідно діючих державних норм.

Позивачі просили зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3, ОСОБА_2 та малолітньому ОСОБА_5 у користуванні квартирою, що розташована за адресою в АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_3, ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_5 в зазаначену квартиру.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні 1/3 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1, належній на праві власності. Вселено ОСОБА_2 у вищевказану квартиру.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3, ОСОБА_5, у користуванні 1/3 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1, належній на праві власності.

Вселено ОСОБА_3, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в дану квартиру.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим.

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції не вірно розтлумачив зміст листів (повідомлень) Вижницької міської ради та Вижницької РДА, наданих позивачами та помилково взяв їх до уваги в якості доказів. Посилається на те, що позивачами не доведено факт створення нею будь-яких перешкод ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 у користуванні спірною квартирою.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення - залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності і позивачі, кожному з яких належить по 1/3 частини цієї квартири мають право користування нею.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 є власниками по 1/3 частці кожний, квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав №28656944 від 13.01.2011р.

В даній квартирі зареєстровані ОСОБА_3, його малолітній син ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що підтверджується випискою домової книги.

Як вбачається з технічного паспорту на вищевказану квартиру, вона розташована на першому поверсі двохповерхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 31,20 кв.м., у тому числі 1-а кімната площею 17,60 кв.м., 2-а кімната площею 13,60 кв.м., кухня площею 5,60 кв.м., ванна кімната площею 200 кв.м., коридор площею 4,90 кв.м.

Загальна площа квартири становить 43,70 кв.м.

Відповідно до ст.356 ч.І ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначали, що вони мають намір разом з неповнолітнім ОСОБА_5 проживати у вищевказаній квартирі, однак ОСОБА_4 чинить їм перешкоди у користуванні спірною квартирою, в тому числі шляхом заміни замків на вхідних дверях квартири, а отже вони не мають фактичного доступу до житлової площі.

У зв'язку з чиненням перешкод у користуванні спірною квартирою позивачі та їх представник неодноразово зверталися з відповідними заявами до правоохоронних органів, органів опіки та піклування та органів місцевого самоврядування, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, а саме відповідь Вижницької міської ради №02-21/250 від 20.04.2016р., відповідь Вижницької РДА №01.34-616 від 18.04.2016р., копія висновку Вижницького відділення поліції Сторожинецького відділу поліції ГУНП України в Чернівецькій області про результати розгляду звернення громадянки ОСОБА_1 від 04.04.2016р., постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.01.2011р., Акт обстеження житлово-побутових умов №02-16/1043 від 23.12.2015р., відповідь Вижницької міської ради №02-21/559 від 03.10.2016р.

Суд першої інстанції дослідив зазначені докази та дав їм належну оцінку.

Враховуючи неодноразові звернення позивача до правоохоронних органів та органів місцевого самоврядування, підтверджується наявність у позивачів перешкод у користуванні спірною квартирою з боку відповідача.

Ці обставини були підтверджені при розгляді апеляційної скарги. Зокрема було встановлено, що змінюючи замки у вхідних дверях та не надавши позивачам ключів, відповідач, фактично не допускаючи позивачів до квартири, перешкоджає їм користуватися їх власністю.

Відповідно до ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

За змістом ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Співвласники, незалежно від розміру часток, мають рівні права.

Позивачі, як співвласники спільної часткової власності, кожному з яких належить право на 1/3 частку, мають право вільно користуватися, володіти та розпоряджатися своєю часткою спільного майна та в силу вимог ст. 391 ЦК України мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні своїх прав на майно.

На підставі наявних у справі доказів та пояснень сторін вбачається, що позивачам чиняться перешкоди у вільному доступі до квартири, чим порушуються їх права на вільне володіння та користування власністю.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність чинення відповідачем перешкод, спростовуються поясненнями свідків та дослідженими по справі письмовими доказами.

Зокрема з відповіді на звернення позивача до Вижницької міської ради №02-21/250 від 20.04.2016р. вбачається, що 15 квітня 2016 року комісією у складі секретаря Вижницької міської ради Бельмеги Т.Т., інспектора по благоустрою м.Вижниця Айвазовського С.П., головного спеціаліста служби у справах дітей Вижницької РДА Усової В.П., інспекторами поліції Хомяком С.П., Грабовецьким А.К. було здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_1. При обстеженні виявлено, що в даний час вхідні двері в квартирі закриті, замок вхідних дверей замінено, ключ, який принесла з собою ОСОБА_1 не підходить до замка вхідних дверей.

З відповіді Вижницької РДА №01.34-616 від 18.04.2016р. вбачається, що 15.04.2016р. комісією у складі секретаря Вижницької міської ради Бельмеги Т.Т., інспектора по благоустрою м.Вижниця Айвазовського С.П., головного спеціаліста служби у справах дітей Вижницької РДА Усової В.П., інспекторами поліції Хомяком С.П., Грабовецьким А.К. було здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_1, з метою виявлення порушень здійснення права власності та розпорядження квартирою, яка є спільною частковою власністю. Відвідати помешкання та обстежити матеріально-побутові умови не було можливості, оскільки ключ, який принесла ОСОБА_1 не підходив до замка, зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_3, ОСОБА_2 та малолітній дитині ОСОБА_5 немає можливості, оскільки місце її перебування на даний час невідоме.

З відповіді Вижницької міської ради №02-21/559 від 03.10.2016р. вбачається, що за заявою ОСОБА_1 30 вересня 2016 року комісією у складі секретаря Вижницької міської ради Бельмеги Т.Т., інспектора по благоустрою м.Вижниця Айвазовського С.П., директора КУП «Комунальник», було здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_1. При обстеженні виявлено, що в даний час вхідні двері в квартирі закриті, замок вхідних дверей замінено, ключ, який принесла з собою ОСОБА_1 не підходить до замка вхідних дверей квартири.

Суд першої інстанції встановив всі обставини справи, дослідив представлені сторонами докази, дав їм належну оцінку, визначився з характером правовідносин, застосував відповідні норми матеріального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :