Провадження № 2-зз/760/9/16
Справа № 760/3518/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

01 березня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Січкар Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих відповідно до ухвали Залізничного районного суду м. Києва від 07 лютого 1996 року, а саме зняття арешту з квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що 07 лютого 1996 року ухвалою Залізничного районного суду м. Києва було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 в якості забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним.

Заявник зазначила, що оскільки рішенням Залізничного районного суду м. Києва від 01 березня 1996 року позов ОСОБА_1 було задоволено, необхідно скасувати заходи забезпечення позову, так як накладений арешт на майно перешкоджає заявнику вільно розпоряджатися майном.

Враховуючи вищенаведене заявник просила суд задовольнити заяву у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд до відома не поставили.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в якості забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, ухвалою Залізничного районного суду м. Києва від 07.02.1996 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Також встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Києва від 01 березня 1996 року позов ОСОБА_1 було задоволено, а договір дарування від 29.09.1992 року визнано недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що рішення Залізничного районного суду м. Києва від 01 березня 1996 року позов ОСОБА_1 було задоволено, накладений арешт на майно перешкоджає заявнику вільно розпоряджатися майном, суд вважає за можливе задовольнити заяву позивача ОСОБА_1 та зняти арешт з квартири АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. 154 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Заяву позивача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті відповідно до ухвали Залізничного районного суду м. Києва від 07 лютого 1996 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: