Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/616/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

09 березня 2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

за участю:

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві в приміщенні суду справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що між КБ „ПриватБанк та відповідачем 05 березня 2010 року було укладено договір без номера. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит, а відповідач ОСОБА_1 взяла зобовязання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобовязання не виконала. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 30640,80 грн., з яких заборгованість по одержаному кредиту 8272,88 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 17785,42 грн., заборгованість за пенею та комісією 2647,22 грн., а також штрафні санкції: штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 1435,28 грн. (процентна складова) та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечила. Просила відмовити в задоволенні позову у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, що в судове засідання не зявився.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 березня 2010 року між сторонами по справі укладено кредитний договір.

За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80% річних. Відповідач зобовязувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом.

Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, що є невідємною частиною договору передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобовязань у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачем зобовязання перед відповідачем по кредитному договору виконано, але відповідач взяті на себе зобовязання не виконав.

Станом на 31 грудня 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем по кредиту становить 8272,88 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 17785,42 грн.

Частиною 1 ст.546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

На підставі наведених норм та згідно п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 2647,22 грн., а також штрафні санкції: штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 1435,28 грн.

Вирішуючи питання про застосування позовної давності при розгляді справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Пунктом 1 частини 2 ст.258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Останній платіж відповідача за кредитом, який свідчить про фактичне визнання ним боргу, було здійснено 16 січня 2013 року, саме з цієї дати перебіг терміну позовної давності розпочався заново та на час звернення позивача з позовом до суду 11 лютого 2016 року - сплинув (а.с.8).

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тому в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 необхідно відмовити у звязку зі спливом позовної давності.

У звязку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.209, 213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05 березня 2010 року без номера відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний термін з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але були відсутні в судовому засіданні, в 10-денний термін з дня одержання його копії.

Головуючий О.А. Самсонова

09.03.2016