Справа № 694/1279/16-ц
провадження 2/694/616/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

22.11.2016 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Кравченко Т.М.,

при секретарі Некречій Н.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідачів ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на її користь 44 000 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона має похилий вік та одиноко проживає у власному будинку в с. Чижівка Звенигородського району. В травні 2016 року вона захворіла та потрапила до лікарні, де її провідувала онука ОСОБА_3. Після виписки з лікарні ОСОБА_3 запропонувала їй купити хату неподалік від свого будинку в с. Ризине Звенигородського району, щоб та мала змогу її доглядати. У позивача не було коштів на придбання будинку, а тому ОСОБА_3 зателефонувала до її дочок в Росію та потребувала у них грошей для купівлі хати. Дочки погодилися допомогти та надіслали ОСОБА_3 для позивача 40000 рублів, що становить 14 000 грн. Цих коштів також було замало, а тому ОСОБА_3 домовилася в Звенигородській філії ТОВ НВФ «Урожай» про видачу орендної плати за земельний пай позивача за 2016-2022 роки. 22 червня 2016 року по дорученню орендну плату в сумі 29649 грн. 48 коп. отримав чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_4. Коли позивач одужала та приїхала до ОСОБА_3, щоб подивитися хату, яку вона збиралася купити, то виявилося, що хата стояла пустою більше 20 років і не придатна для проживання. Позивач стала вимагати від ОСОБА_3 повернути кошти, однак вони відмовились це робити. При цьому ОСОБА_3 повідомила, що оформить документи на хату на своє імя, а тому вона звернулась до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовну заяву та просили її задовольнити. ОСОБА_1 пояснила, що відповідачі обіцяли, але не оформили на її імя договору купівлі-продажу будинку та незаконно привласнили належні їй кошти. Добровільно повертати гроші вони не бажають. Крім того, придбавати будинок в с. Ризине на даний час вона не бажає, оскільки проживає у власному будинку в с. Чижівка, де її доглядає онук з дружиною.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_5 позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Відповідач ОСОБА_3 пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її рідною бабою, яку вона забрала з лікарні та запропонувала переїхати ближче, щоб мати змогу її доглядати. ОСОБА_1 одразу погоджувалась на придбання хати в с. Ризине та навіть попросила своїх дочок та сина, які живуть в Росії, вислати гроші на придбання будинку. Тітка ОСОБА_6 та дружина дядька ОСОБА_7 вислали на її імя по 20000 рублів. Також за дорученням ОСОБА_1 ОСОБА_4 отримав в НВФ «Урожай» орендну плату за землю в розмірі 29649 грн. В подальшому вони підшукали хату та передали в сільській раді під розписку власнику будинку ОСОБА_8 гроші в сумі 50000 грн. Взамін ОСОБА_8 видала їй та ОСОБА_4 доручення на продаж будинку та передала документи на будинок. ОСОБА_1 бажала придбати будинок у ОСОБА_8, однак на даний час з невідомих причин відмовляється це робити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ НВФ»Урожай» із заявою про виплату орендної плати за 2016-2022 роки в сумі 29 646 грн. 48 коп. для купівлі будинку (а.с. 6).

Довіреністю від 13 червня 2016 року, посвідченою секретарем виконавчого комітету Чижівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 одержати належну їй орендну плату за 2016-2022 року згідно договору оренди земельного паю в ТОВ НВФ»Урожай» (а.с. 12).

Згідно довідки № 506 від 13.09.2016 року, виданої Звенигородською філією ТОВ НВФ «Урожай» ОСОБА_4 отримав орендну плату за 2016-2022 роки в сумі 29 649 грн. 48 коп. по платіжному дорученню №926 від 21.06.2016 року (а.с.5).

14 та 15 червня 2016 року відповідач ОСОБА_3 отримала поштовим переказом грошові кошти в сумі 20 тисяч рублів від ОСОБА_6 та в сумі 20 тисяч рублів від ОСОБА_7 на придбання будинку для ОСОБА_1 (а.с.13, 14). Ця обставина визнана обома сторонами та не підлягає доказуванню.

04 липня 2016 року ОСОБА_8 видала доручення, яким уповноважила ОСОБА_3 та ОСОБА_4 користуватися та розпоряджатися (продати чи міняти) належним їй на праві приватної власності житловим будинком з надвірними спорудами що знаходиться за адресою: вул. Обеременка, 1 в с. Ризине Звенигородського району Черкаської області (а.с. 48).

В той же день ОСОБА_8 отримала від ОСОБА_3 гроші в сумі 50 000 грн. в якості оплати проданого нею будинку, що знаходиться за адресою: вул. Обеременка, 1 в с. Ризине Звенигородського району Черкаської області, про що написала відповідну розписку (а.с. 47).

Згідно копії свідоцтва на спадщину за заповітом від 26 січня 2007 року та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно будинок по вул. Обеременка, 1 в с. Ризине Звенигородського району Черкаської області дійсно належить ОСОБА_8 (а.с. 41).

Відповідачі, заперечуючи позовні вимоги, посилаються на те, що ОСОБА_1 сама хотіла придбати будинок у ОСОБА_8, однак в подальшому передумала.

В якості доказу на підтвердження намірів ОСОБА_1 придбати будинок надали суду довідку виконавчого комітету Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області № 581 від 04.07.2016 року про те, що по вул. Обеременка, 1 в с. Ризине Звенигородського району Черкаської області на даний час ніхто не проживає і не зареєстрований, яку вони отримували для подальшого укладання договору (а.с. 36).

Також за клопотанням відповідачів були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що на початку літа 2016 року їй подзвонила ОСОБА_8 та попросила дати ОСОБА_3 ключі від хати, щоб вони могли її оглянули. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 хотіли купити хату для своєї баби ОСОБА_1. Вони разом з бабою оглянули хату. Там була щілина на стелі, але в основному був зроблений ремонт. Приблизно через місяць ОСОБА_8 знову подзвонила та сказала їй віддати ключі ОСОБА_4, що вона і зробила.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що позивач ОСОБА_1 хотіла переїхати із с. Чижівка в с. Ризине та купити там хату. Її син ОСОБА_4 їздив з ОСОБА_1 в с. Рижанівку по гроші в НВФ «Урожай». Пізніше гроші перерахували на банківську картку ОСОБА_4. Позивач говорила, що хоче купити хату у ОСОБА_8, але особисто з нею не зустрічалась. Гроші за хату ОСОБА_8 в сільській раді передавали ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Потім в хату перевезли речі позивача ОСОБА_1, але вона продовжувала проживати в ОСОБА_4. Пізніше ОСОБА_1 повідомила, що не хоче ніякої хати та стала вимагати повернення грошей.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що в червні 2016 року до неї подзвонила ОСОБА_10 та спитала, чи продає вона хату в селі. Вона сказала, що продає за 2 тисячі доларів, на що ОСОБА_10 сказала, що вони хочуть купити у неї хату для своєї баби ОСОБА_1. З позивачем вона особисто не говорила та не зустрічалась. Оскільки вона не мала часу на оформлення купівлі-продажу хати, то за місцем свого проживання в м. Черкасах оформила доручення на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, щоб вони самі займались переоформленням її будинку. Приїхавши в с. Ризине, вони разом з ОСОБА_3 поїхали до сільської ради, де ОСОБА_3 передала їй 50 тисяч грн. в рахунок оплати за будинок, а вона написала розписку про отримання коштів. Позивач їхати в сільську раду не захотіла. Потім її син віддав ОСОБА_1 ключі від хати. В подальшому їй стало відомо, що позивач відмовляється від придбаної хати.

Також на підтвердження безпідставної відмови позивача від придбання будинку ОСОБА_8 відповідачі надали суду фотознімки внутрішнього вигляду будинку та стверджують, що він є придатним для проживання (а.с. 37-38).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 дійсно мала намір придбати будинок та з цією метою вчиняла певні дії щодо отримання необхідних грошових коштів. Однак в подальшому договір купівлі-продажу житлового будинку ні позивачем, ні відповідачами вчинено не було. Розписка про отримання коштів ОСОБА_8 від ОСОБА_3 не може вважатися таким договором, оскільки відповідно до ст. 657 ЦК України для договорів купівлі-продажу нерухомого майна передбачена обовязкова письмова форма та нотаріальне посвідчення. Такі ж вимоги встановлені ст. 635 ЦК України для попереднього договору. У випадку недотримання сторонами таких вимог закону цей договір відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України є нікчемним.

Оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що між відповідачем ОСОБА_11 та позивачем ОСОБА_1 склались відносини щодо збереження майна без достатньої правової підстави. Так, відповідач ОСОБА_4, правомірно отримавши на підставі доручення ОСОБА_1 належні їй грошові кошти в ТОВ НВФ «Урожай», не повернув їх власнику, а зберіг їх у себе без достатньої правової підстави. Договору купівлі-продажу будинку на користь позивача він не уклав та позивач на даний час відмовляється від укладання такого договору.

За таких обставин, відповідач ОСОБА_4 зобовязаний повернути позивачу належну їй орендну плату в сумі 29649 грн. 48 коп., яку він отримав в ТОВ НВФ «Урожай».

Що стосується вимог про повернення ОСОБА_3 грошових коштів, які вона отримала за поштовим переказом від своїх тіток ОСОБА_6 та ОСОБА_7, то вони, на думку суду, не підлягають до задоволення, оскільки ці кошти не є власністю позивача ОСОБА_1, а з вимогами про повернення коштів мають право звернутися лише їх власники.

На підставі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути сплачений нею судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 200 грн.

На підставі ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 1212, 1213 ЦК України та керуючись ст.ст. 10,11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 29 649 (двадцять девять тисяч шістсот сорок девять) грн. 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на оплату судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 200 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд.

Суддя Т.М. Кравченко