У х в а л а

іменем україни

24 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

ЗавгородньоїІ.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 29 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з уточненим згодом позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 мотивувала тим, що їй на праві власності належить жилий будинок АДРЕСА_1, у якому з 2005 року разом з нею проживали її син ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_4 У червні 2014 року її син помер, проте відповідач продовжує проживати у вказаному будинку й своєю поведінкою створює нестерпні умови для її проживання, чим порушує її права як власника.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя

Донецької області від 23 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 29 липня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від

23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від

29 липня 2015 року скасувати й ухвалити у справі нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із безпідставності та недоведеності позовних вимог, оскільки відповідач зареєстрована у спірному будинку зі згоди позивача, тривалий час постійно в ньому проживає та сплачує комунальні послуги.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 зазначала про те, що відповідач здійснює їй перешкоди у користуванні належним їй на праві власності жилим будинком, усунути які просила шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та виселення останньої.

Судом установлено, що позивачу ОСОБА_3 на праві власності належить жилий будинок АДРЕСА_1, у якому також зареєстрована відповідач ОСОБА_4

За правилами ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, питання про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування вказаним майном, та виселення взаємопов'язане і залежить від вирішення питання про житлові права особи, наявність чи відсутність у особи таких прав.

Судами встановлено, що відповідач ОСОБА_4 з 2002 року і до часу вирішення справи в суді проживає у АДРЕСА_1 у

м. Маріуполі Донецької області та зареєстрована у ньому за згодою

власника - ОСОБА_3, який не змінювався.

ОСОБА_4 повністю утримує будинок, сплачує всі комунальні послуги.

Указаний вище будинок є єдиним постійним місцем проживання ОСОБА_4 та її дітей.

З огляду на викладене суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові, вважаючи, що відсутні підстави для визнання

ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням у спірному будинку, та для її виселення.

Однак слід зазначити, що ОСОБА_3 не позбавлена права звернутися до суду з позовом до інших осіб, які перешкоджають у користуванні належним їй нерухомим майном.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваних судових рішень.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 29 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

В.І. Мартинюк