АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 659/181/15-ц Головуючий в І інстанції Цесельська О.С. Номер провадження 22-ц/791/336/16 Доповідач: Стародубець М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 24 квітня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося до суду з вказаним вище позовом, зазначаючи, що 27 травня 2013 року уклало з відповідачем договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки, згідно умов якому банк надав йому грошові кошти в сумі 5000 грн. на споживчі цілі зі сплатою 32% річних до 26 травня 2015 року.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобовязань, станом на 20 березня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 10124,09 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 4800,36 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1464,36 грн., штрафу в сумі 2800 грн., індексу інфляції від простроченої заборгованості по кредиту 603,57 грн., суми індексу інфляції від простроченої заборгованості грошових по нарахованих процентах 393,97 грн., 3% річних за прострочення грошового зобовязання (заборгованість по кредиту) в сумі 40,82 грн., 3% річних за прострочення грошового зобовязання (заборгованість по несплаченим процентам) в сумі 21,14 грн., яку позивач просив стягнути з боржника на його користь та понесені ним судові витрати.

Рішенням від 24 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено в повному обємі. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду змінити, зменшивши стягнуту з нього кредитну заборгованість на користь банку до 6423,39 грн., посилаючись на те, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку зібраним у справі доказам й не звернув уваги на вказані ним обставини, які унеможливлювали виконання грошових зобовязань.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «Брокбізнесбанк» просить її відхилити, а рішення суду, як законне й обґрунтоване, залишити без змін.

Належно повідомлені сторони в засідання суду апеляційної інстанції не зявилися, апелянт в своїй заяві просить розглянути справу без його участі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27 травня 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 5000 грн. шляхом відкриття відновлювальної відключної кредитної лінії зі сплатою 32% річних, строком до 26 травня 2015 року.

Відповідно до умов цього договору й додаткової до нього угоди №1, позичальник зобовязався сплачувати банку проценти за користування кредитною лінією щомісячно не пізніше 25 числа місяця наступного за місяцем, у якому нараховані проценти.

В пункті 14 додаткової угоди сторони передбачили, що у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитною лінією, а також інших платежів власник рахунку сплачує банку штраф за кожний факт такого порушення у розмірі 100 грн.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором, позичальник із червня 2014 року не сплачує суму кредиту в розмірі 416,67 грн., що підлягала сплаті згідно з графіком погашення кредитної заборгованості, та суму нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, унаслідок чого станом на 20 березня 2015 року утворилась загальна сума заборгованості у розмірі 10124,09 грн., яка складається з певних, зазначених кредитором позицій.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що відповідач неналежно виконував умови кредитного договору, тому правомірно відновив права позивача у обраний ним та передбачений законом спосіб.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, вважає їх правильними й такими, що відповідають встановленим у справі обставинам та наданим сторонами доказам.

Факт порушення зобовязань за кредитним договором позичальник не оспорює й визнає позов в сумі 6423,39 грн., з яких 5000 грн. отриманих кредитних коштів по відкритому йому рахунку, 2780 грн. процентів за користування кредитними коштами та 500 грн. штрафу за порушення строків погашення заборгованості за пять місяців.

Доказів в підтвердження того, що апелянт звільняється від визначеної договором відповідальності за порушення грошового зобовязання за приписами ч.4 ст. 613 та ст. 625 Цивільного кодексу України останнім не надано як в суд першої, так і апеляційної інстанції, тому його доводи щодо цього є юридично неспроможними. Фактів прострочення кредитора судами не встановлено, з боку банку були відсутні перешкоди для здійснення позичальником погашення кредиту у визначеному договором порядку.

Списання грошових коштів з поточного рахунку відповідача є правом банку, а не його обовязком, на що безпідставно посилається апелянт.

Дебетування з поточного рахунку позичальника було неможливим, оскільки останнім через банкомат знімались кошти, які надходили на його рахунок.

Введення до банку тимчасової адміністрації й предявлення кредитором позову в цій справі не перешкоджало боржнику виконати свої грошові зобовязання в погоджені сторонами строки, а також до вирішення спору судом.

Наведені в апеляційній скарзі факти та обставини, які не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, не звільняють боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не дають підстав позбавити кредитора права на отримання вказаної в позові суми штрафу, передбаченого договором, за несвоєчасну сплату кредиту.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції, які є правильними, але недостатньо вмотивованими, не спростовують та незаконність рішення суду, яке ґрунтується на нормах матеріального права та ухвалене за визначеним процесуальним правилом змагальності сторін, не доводять.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303, 307-308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 24 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.П. Стародубець

Судді: Л.П. Воронцова

ОСОБА_3