УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Семіряд І.В. розглянувши у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів по цивільній справі ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Київстар», товариство з обмеженою відповідальністю «Астеліт», товариство з обмеженою відповідальністю «Воля кабель», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Державної казначейської служби про відшкодування шкоди та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій також просить витребувати докази.

Відповідно до ст.133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням.

Згідно п.п. 4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" заява про забезпечення доказів має бути оплачена судовим збором у сумі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду (275,60 грн.).

Відповідно до п. 4 Листа ВССУ «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір» від 27.09.2012 № 10-1386/0/4-12, оскільки передбачені Законом пільги щодо сплати судового збору стосуються лише самої справи та її руху, то сплата судового збору за подання до суду заяв про забезпечення доказів або позову (підпункт 13 пункту 1 частини другої статті 4) здійснюється на загальних підставах за ставками, передбаченими Законом, незалежно від того, що позивачі звільнені від сплати судового збору за подання певних позовів.

Однак всупереч вимогам даної законодавчої норми заява про витребування доказів не оплачена судовим збором.

Як вбачається з ч. 1 ст. 134 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Крім того заявником не надано доказів та не зазначено, що подання потрібних доказів є неможливим або у нього є складнощі в поданні цих доказів.

Ч.2 ст.134 ЦПК України передбачено, що до заяви про забезпечення доказів, яка не відповідає вимогам цієї статті, застосовуються наслідки, встановлені ст.121 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених в ст. 119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне залишити заяву про забезпечення доказів без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 133, 134, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків п'ять днів з дня отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк, заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ : Семіряд І.В.