Заставнівський районний суд Чернівецької області
Справа № 716/1030/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2016 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пухарєвої О.В.

секретаря Кульки О.М.,

з участю представника позивача- Якобишеної Т.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє спмостійних вимог - територіальна громада с. Васловівці Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давнісю, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.12.1993 року.

В обгрунтування вимог посилається на те, що в січні -лютому 2001 року ОСОБА_4 дозволив ОСОБА_1 на умовах оренди з подальшим правом викупу проживати у житловому будинку, який розташований в АДРЕСА_1. Починаючи із квітня 2001 року ОСОБА_5 почав проживати у вказаному будинку, утримувати та підтримувати його в належному стані, обробляти земельну ділянку, яка закріплена за вказаним будинком, сплачувати податок за неї та проживає разом із своєю сім"єю там по сьогодній день. Спірний будинок належав ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.12.1993 року, який посвідчений державним нотаріусом Заставнівської нотаріальної контори та право власності зареєстрована в Чернівецькому обласному БТІ в книзі № 1 стор.5 за реєстровим №5. Позивач посилається на те, що ОСОБА_4 надав йому оригінал договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.12.1993 року, оригінал технічного паспорту на вказаний будинок та ключі від нього.

Зазначає, що ОСОБА_4 був постійно зареєстрований та проживав в АДРЕСА_2 із 2000 року по листопад 2003 року, тобто по день смерті. На даний час єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є його матір ОСОБА_2, котра спадщину після смерті сина не приймала та жодних претензій щодо будинку, який належав її сину і розташований в АДРЕСА_1 не має.

Оскільки позивач добросовісно та безперервно та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою протягом п"ятнадцяти років, то бажає в судовому порядку визнати право власності на вказане майно за набувальною давністю.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному об"ємі, обгрунтувала їх вищенаведеним, просила задоволити.

Представник відповідача територіальної громади с.Васловівці Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з"явився, подав суду заяву про визнання позову та проханням розглянути справу в його відсутності. Позовні вимоги ОСОБА_1 визнають повністю .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засдіання не з"явилася, в заяві до суду просить справу розглядати у її відсутності, позов визнає повністю.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що починаючи із 1988 року проживає в будинку, який межує по сусідству із будинком, в якому проживає позивач із своєю сім"єю. Їй відомо, що в ОСОБА_1 із власником будинку ОСОБА_4 була усна домовленість про оренду будинку з право викупу. Починаючи із квітня 2001 року позивач проживає в будинку разом із своєю сім"єю, сплачує за електроенергію, податок за землю та оброляєї її. Позивач вказував, що будинок купили йому батьки. Власника будинку ОСОБА_7 ніколи не бачила.

Будучи допитаною в якості свідка, відповідно до ст. 62 ЦПК України, представник позивача- ОСОБА_3, суду пояснила, що проживала в с. Васловівці із 1976 по 1984 рік. Навчалась в одному класі із позивачем і продовжує із ним спілкуватись. З 2001 року ОСОБА_1 проживав в будинку, який розташований в АДРЕСА_3 один, а на сьогоднішній день проживає разом із своєю сім"єю. Їй відомо, що між позивачем та власником будинку ОСОБА_4 була усна домовленість про оренду будинку з подальшим викупом.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши доводи представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і його слід задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Ураховуючи, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п. 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України), норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна:

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до п.10 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності за відповідними вимогами (частина третя статті 344 ЦК). При цьому строк позовної давності починає обчислюватись з моменту закінчення строку дії договору, якщо інший строк повернення речі не був установлений самим договором.

Пункт п.11 цієї ж постанови , вказує, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Пунктом 13 цієї ж постанови передбачено, що можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Судом встановлено, що житловий будинок з погосподарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.1993 року та право власності зареєстрованому в Чернівецькому ОБТІ в книзі №1 стр.5 за реєстровим №5 (а.с.14-15). Також те, що вказаний будинок належить ОСОБА_4 підтверджується технічним паспортом на житловий будинок (а.с.13). Відповідно до договору купівлі-продажу житловий будинку з погосподарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці держфонду розміром 1000 кв.м.

Встановлено, що в січні-лютому 2001 року ОСОБА_4 дозволи позивачу ОСОБА_1 на умовах оренди з подальшим правом викупу проживати в будинку по АДРЕСА_1. Починаючи із кітня 2001 року ОСОБА_1 почав проживати у вказаному будинку, що підтверджується довідкою Васловівської сільської ради Заставнівського району № 815 від 08.07.2016 року (а.с.10).

В підтвердження права користування житловим будинком з погосподарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 ОСОБА_4 надав ОСОБА_1 оригінал договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.12.1993 року, оригінал технічного паспорту на вказаний будинок та ключі від будинку.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 на сьогоднійшній день продовжує разом із своєю сім"єю проживати у вказаному будинку. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, утримує його, проводить поточний та капітальний ремонт, що підтверджується довідкою Васловіської сільської ради №817 від 08.07.2016 року (а.с. 16) та актом обстеження умов проживання від 08.07.2016 ркоу (а.с.17). Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 сплачує податок за землю, на якій розташований будинок та сплачує за електроенергію, що підтверджується копіями квитанцій та копією абонентської книжки, яка видана на ім"я ОСОБА_1 (а.с. 18-23).

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що в листопаді 2003 року ОСОБА_4 помер. Відповідно до довідки Димківської сільської ради Глибоцького району № 697 від 21.06.2016 року (а.с.25) ОСОБА_4 був постійно зареєстрований та проживав в АДРЕСА_4. Згідно листа Глибоцької державної нотаріальної контори № 403/01-16 від 04.11.2016 року спадкова справа щодо майна померлого в листопаді 2003 року ОСОБА_4 не заводилася.

ОСОБА_2 - котра є правонаступником майна ОСОБА_4 ніяких претензій до спірного будинку не має.

Таким чином у судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач, починаючи з квітня 2001 року по теперешній час, тобто протягом 15 років добросовісно, відкрито і безперервно володіє будинком АДРЕСА_1, здійснює його поточний ремонт, користується електричною енергією та сплачує за це кошти, обробляє земельну ділянку під будинком, а тому став добросовісним його набувачем, у зв"язку із чим за ним необхідно визнати право власності на зазначений вище будинок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.328, 344,346 ЦПК України, постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", ст.ст. 10, 11,174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності за набувальню давністю на житловий будинок загальною площею 28,50 кв.м. та житловою площею 5,60 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.12.1993 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через районний суд протягом 10 днів з часу проголошення.

Суддя Пухарєва О.В.