АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2415/16 Справа № 175/2275/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Борисов С. А. Доповідач - Кочкова Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Григорченка Е.І., Повєткіна В.В.,

при секретарі - Хлус Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 15 грудня 2014 року близько 08.10 годин ОСОБА_4 керував належним ОСОБА_3. автомобілем «Фольксваген Транспортер» і порушив правила дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку і здійснив ДТП, в результаті якого був пошкоджений автомобіль позивача, йому завдана матеріальна і моральна шкода. Відносно ОСОБА_4 складено протокол і накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком 6 місяців. Просив стягнути з ОСОБА_3 375 134,26 у відшкодування матеріальної шкоди, 5000 гривень у відшкодування моральної шкоди та сплачений судовий збір, а всього 384010,06 гривень та стягнути з ОСОБА_4 5000 гривень у відшкодування моральної шкоди (а.с.4-8).

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 375 134,26 гривень; у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень; сплачений позивачем при подачі позову судовий збір 3 875 гривень 80 копійок. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень (а.с.73-76). Ухвалою від 13 січня 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та винести нове (а.с.118-125).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 15.12.2014 року о 08 годині 10 хвилин, ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Фольксваген Транспортер» на 437 км. автомобільної дороги Бориспіль - Дніпропетровськ - Запоріжжя, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Форд Куга», під керуванням ОСОБА_2, який стояв попереду нього, після чого останній вдарив автомобіль «Опель», державний номер НОМЕР_1, який стояв попереду автомобіля «Форд Куга». Дорожньо-транспортна пригода сталася через порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, що встановлено постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2015 року по справі №202/438/15-п.

Внаслідок зіткнення автомобіль позивача отримав ряд механічних ушкоджень. Згідно з висновком експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Форд Куга» №030/15 від 18.04.2015 року, - сума збитку становить 374 634,26 гривень. (а.с.15-44).

Задовольняючи позов частково, суд 1 інстанції виходив з того, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди знайшли своє об'єктивне підтвердження.

Однак, з такими висновками суду 1 інстанції погодитись в повній мірі не можливо. Так, відповідно до до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст.1167 ЦК України).

Згідно із п.6 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Фольксваген Транспортер», який належить ОСОБА_3. мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на зазначений транспортний засіб, а відповідач ОСОБА_3 підтвердив, що передав ОСОБА_4 автомобіль «Фольксваген Транспортер» у користування разом із реєстраційними документами. Таким чином, відповідальність за матеріальну і моральну шкоду, спричинену під час ДТП, повинен нести ОСОБА_4, а не ОСОБА_3 Суд 1 інстанції не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню, тому рішення суду підлягає скасуванню (п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України) з ухваленням нового рішення.

Виходячи із того, що у позовній заяві ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_3 375 134,26 у відшкодування матеріальної шкоди, 5000 гривень у відшкодування моральної шкоди, - у цій частині позовних вимог слід відмовити.

У частині стягнення із ОСОБА_4 моральної шкоди у сумі 5000грн. рішення суду не оскаржується, тому апеляційним судом не ревізується.

Керуючись ст.307, ч.1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, а також судового збору скасувати, та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: