Справа № 192/1386/16-ц
Провадження № 2/192/185/16
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

"10" березня 2016 р. суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Щербина Н. О., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Солонянської районної ради про скасування рішення та поновлення на роботі

В С Т А Н О В И ЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування рішення №4-16/V від 24 грудня 2007 року та поновлення його на посаді у районному комунальному закладі охорони здоровя «Солонянська центральна районна лікарня» на посаді головного лікаря на невизначений строк.

В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Солонянської районної ради від 01 червня 2007 року його було призначено на посаду головного лікаря КЗ «Солонянська центральна районна лікарня», а розпорядженням 81-р від 01 жовтня 2007 року було звільнено під час його відрядження виконуючим обовязки головного лікаря ОСОБА_2

ОСОБА_1 в позові зазначає, що 12 червня 2007 року апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою визнав незаконним вказане розпорядження, а рішенням Солонянського районного суду від 21 грудня 2007 року позивач був поновлений на посаді головного лікаря, але його до роботи не допустили.

Позивач просить рішення №4-16/V від 24 грудня 2007 року скасувати, оскільки при його прийнятті було порушено вимоги діючого законодавства про працю, а трудові відносини між районною радою та позивачем вважаються продовженими на невизначений строк і їх припинення та звільнення позивача з посади головного лікаря не можливе за тих підстав, на які посилається відповідач в оскаржуваному рішенні.

При цьому позивач в своєму позові посилається на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2007 року, який начебто визнав незаконним розпорядження №81-р від 01 жовтня 2007 року про звільнення позивача, а також на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2007 року про поновлення позивача на посаді головного лікаря.

Ознайомившись з поданим позовом суддя вважає, що оскільки ОСОБА_1 оскаржується рішення про його звільнення з роботи, то суддя приходить до висновку про те, що позивач на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, так як поданий позивачем позов стосується захисту його трудових прав та поновлення на роботі.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження в разі якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладення мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суддею під час вирішення питання про відкриття провадження згідно ст. 122 ЦПК України було встановлено, що позивач в своєму позові посилається на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2007 року, який начебто визнав незаконним розпорядження №81-р від 01 жовтня 2007 року про звільнення позивача, а також на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2007 року про поновлення позивача на посаді головного лікаря, що є суперечливими з огляду на те, що позивач посилається на ухвалу апеляційного суду від 12 червня 2007 року, якою визнано незаконним розпорядження №81-р від 01 жовтня 2007 року, тобто таке, що прийнято пізніше, ніж ухвала апеляційного суду. Також позивач посилається на рішення суду першої інстанції від 21 грудня 2007 року про скасування розпорядження, яке було прийнято вже після ухвалення рішення суду.

В той же час, суддею під час вирішення питання про відкриття провадження згідно ст. 122 ЦПК України було встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2009 року було скасовано рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2007 року, яким в свою чергу було визнано незаконним та скасовано рішення Солонянської районної ради Дніпропетровської області №4-16/V від 24 грудня 2007 року та наказ районного комунального закладу охорони здоровя «Солонянська центральна районна лікарня» № 236 від 25 грудня 2007 року, про скасування якого позивачем подано позов до канцелярії суду 04 березня 2016 року.

Апеляційний суд в своєму рішенні посилався на те, що Солонянська районна рада своїм рішенням №4-16/V від 24 грудня 2007 року звільнила позивача з 01 липня 2007 року з посади головного лікаря Солонянської ЦРЛ у звязку із закінченням строку трудового договору, уповноваживши особу, яка виконує обовязки керівника цього закладу, видати відповідний наказ. На підставі вказаного рішення виконуючий обовязки головного лікаря Солонянської ЦРЛ видав наказ № 236 від 25 грудня 2007 року про звільнення, скасувавши свій наказ №179 параграф 1.

Апеляційний суд зазначив, що на час розгляду спору був дотриманий порядок звільнення позивача з мотивів, які послугували для розірвання трудового договору, викладених у наказі власником або уповноваженим ним органом. На підставі зазначеного в задоволенні позову ОСОБА_1 до Солонянської районної ради Дніпропетровської області, районного комунального закладу охорони здоровя «Солонянська центральна районна лікарня», треті особи ОСОБА_2 про скасування розпорядження, рішення №4-16/V від 24 грудня 2007 року і наказу, поновлення на роботі та стягнення сум було відмовлено.

Посилання в позові ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2007 року, який начебто визнав незаконним розпорядження №81-р від 01 жовтня 2007 року про звільнення позивача, а також на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2007 року про поновлення позивача на посаді головного лікаря є суперечливими з огляду на те, що позивач посилається на ухвалу апеляційного суду від 12 червня 2007 року, якою визнано незаконним розпорядження №81-р від 01 жовтня 2007 року, тобто таке, що прийнято пізніше, ніж ухвала апеляційного суду. Також позивач посилається на рішення суду першої інстанції від 21 грудня 2007 року про скасування розпорядження, яке було прийнято вже після ухвалення рішення суду.

Оскільки в поданому 04 березня 2016 року до суду позові позивач знову ставить питання про скасування рішення Солонянської районної ради №4-16/V від 24 грудня 2007 року, з приводу чого вже існує рішення Солонянського районного суду від 07 серпня 2009 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2009 року, які набрали законної сили, то суддя приходить до висновку, що є таке, що набрало законної сили, рішення суду у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яке набрало законної сили, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі за даною позовною заявою.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Солонянської районної ради про скасування рішення та поновлення на роботі.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня одержання копії ухвали.

Суддя: Н. О. Щербина