Ухвала

іменем україни

20 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукаД.О., Попович О.В. ,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Догуш Іншаат Лімітед Шіркеті» (далі - ТОВ «Догуш Іншаат Лімітед Шіркеті»), управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві, третя особа - територіальне управління Держпромгірнагляду по Київській області та місту Києву, про визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що її чоловік ОСОБА_4 з 20 травня 2005 року працював у ТОВ «Догуш Іншаат Лімітед Шіркеті» на посаді капітана теплоходу. 31 грудня 2005 року він пішов на роботу і не повернувся. 09 лютого 2006 року комісією територіального управління Держнаглядохоронпраці по Київській області та м. Києву був складений акт по формі Н-5, яким зникнення чоловіка визнано як зникнення працівника під час виконання трудових обов'язків. Однак, коли тіло чоловіка було знайдено, 16 листопада 2006 року був складений інший акт - форми НПВ, де було зазначено, що його смерть не була пов'язана з виробництвом. Позивач вважає, що зазначені акти складені з порушенням норм чинного законодавства, комісією достовірно не встановлені та не перевірені обставини загибелі її чоловіка та факти, які могли б призвести до його загибелі, що призвело до відмови їй у отриманні страхових виплат у зв'язку із загибеллю годувальника. З урахуванням викладеного, просила визнати смерть її чоловіка ОСОБА_4 нещасним випадком, що стався з ним під час виконання службових обов'язків, стягнути з відповідачів солідарно 377 155 грн 02 коп. матеріальної шкоди та моральну шкоду.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2013 року зазначені судові рішення скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що розслідування нещасного випадку проведено належним чином, ОСОБА_4 своєчасно пройшов медичний огляд та був допущений до роботи на воді, а тому відсутній зв'язок погіршення його стану здоров'я з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або протипоказання за станом здоров'я виконувати зазначену роботу.

Проте погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що чоловік позивачки ОСОБА_4 з 20 травня 2005 року працював на посаді капітана судна у ТОВ «Довгуш Іншаат Тіджарет Лімітед Шіркеті».

Згідно графіку чергувань у святкові дні 31 грудня 2005 року вночі ОСОБА_4 був черговим на судні.

Відповідно до акта спеціалізованого розслідування зникнення працівника під час виконання трудових обов'язків, затвердженого начальником Територіального управління Держнаглядохоронпраці України по Київській області та м. Києву від 09 лютого 2006 року, ОСОБА_4 зник з 31 грудня 2005 року на 01 січня 2006 року у період з 19 год. до 7 год. 30 хв.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 03 квітня 2006 року смерть ОСОБА_4 сталася у зв'язку із серцевою недостатністю та хронічною ішемічною хворобою серця.

Актом додаткового спеціального розслідування смертельного нещасного випадку, затвердженого начальником Територіального управління Держпромгірнагляду України по Київській області та м. Києву 16 листопада 2006 року, причиною нещасного випадку з ОСОБА_4 визнано раптове погіршення стану здоров'я внаслідок серцевої недостатності на фоні хронічної ішемічної хвороби серця.

На підставі вищезазначених актів та повідомлень Обухівського відділення судово-медичної експертизи Київської області 16 листопада 2006 року був складений акт по формі НПВ - про нещасний випадок на підприємстві, не пов'язаний з виробництвом.

Відповідно до п. 17 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), нещасні випадки, що сталися внаслідок раптового погіршення стану здоров'я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків (крім випадків, зазначених у п. 15 цього Порядку, у разі відсутності умов, зазначених у п. 18 цього Порядку), визнаються пов'язаними з виробництвом за умови, що погіршення стану здоров'я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров'я. Медичний висновок щодо зв'язку погіршення стану здоров'я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров'я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит роботодавця та/або голови комісії.

Пунктом 1.3 Правил визначення придатності за станом здоров'я осіб до роботи на суднах (далі - Правила), затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19 листопада 1996 року № 347, визначено види медичних оглядів.

Відповідно до п. п. 1.3.1. Правил попередні медичні огляди проходять особи, що наймаються на роботу, пов'язану з перебуванням на борту судна під час плавання і вперше проходять медичний огляд; ті, що переходять до більш високої за вимогами безпеки мореплавання професійної групи (додаток N 4), а також ті, що прострочили період чинності раніше отриманого медичного свідоцтва моряка понад один рік.

Метою попереднього медичного огляду є встановлення фізичної і психофізіологічної придатності даної особи до роботи за конкретною морською професією, а також виявлення захворювань, які можуть дати загострення внаслідок служби в морі чи зробити дану особу непридатною до такої служби, чи становити небезпеку для інших осіб, що знаходяться на борту судна, матеріальних об'єктів і навколишнього середовища.

Згідно з п. п. 1.3.2. періодичні медичні огляди в плановому порядку проходять особи, у яких минає термін дії медичного свідоцтва моряка, виданого тим же Відділом медичних оглядів, що й проводив попередній медичний огляд.

Метою періодичного медичного огляду є виявлення ранніх ознак виникнення протипоказань до безпечного мореплавання на суднах, що необхідне для своєчасного початку медичної реабілітації або лікування.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 червня 2005 року ОСОБА_4 пройшов щорічну медичну комісію, відповідно до висновків якої був визнаний придатним до праці на воді.

Лікарським свідоцтвом про смерть від 02 квітня 2006 року встановлено, що безпосередньою причиною смерті ОСОБА_4 стала серцева недостатність на фоні хронічної ішемічної хвороби серця.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позову з підстав недоведеності позовних вимог, у порушення вимог ст. ст. 10, 212-215 ЦПК України обставини справи з'ясував неповно, доводи позивачки, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги належним чином не перевірив; не звернув увагу на наявні в матеріалах справи взаємовиключні висновки щодо стану здоров'я ОСОБА_4 та не дав оцінку тому факту, що за висновком судово-медичної дослідження смерть останнього настала від хронічної ішемічної хвороби серця, яка призвела до розвитку серцевої недостатності (т.2, а.с. 147-149), тоді як із відомостей, зазначених у картці особи, яка підлягає медичному огляду від 08 червня 2005 року, вбачається, що ОСОБА_4 визнаний здоровим, записи про патологію серцево-судинної системи в медкартці відсутні, жодного медичного протипоказання для роботи на суднах, зазначеного в додатку № 5 до Правил визначення придатності за станом здоров'я осіб до роботи на суднах, не встановлено (т. 2, а.с. 184); не з'ясував, чи може особа з ішемічною хворобою серця бути допущена до роботи на судні за конкретною морською професією, зокрема, капітаном судна, та чи може таке захворювання дати загострення внаслідок служби в морі чи зробити дану особу непридатною до такої служби. Не перевірив та не дав оцінки доводам позивача в тій частині, що ОСОБА_4 не проходив перевірку знань з питань охорони праці, повторного інструктажу з охорони праці, про що прямо вказано в акті спеціального розслідування зникнення працівника під час виконання трудових обов'язків від 09 лютого 2006 року; а також доводи щодо невідповідності характеристики місця, де стався нещасний випадок (палуба судна), правилам безпеки праці та вимогам техніки безпеки, що, в свою чергу, могло сприяти (або ж не сприяти) нещасному випадку (стан леєрної огорожі на судні, її висота, рядність, довжина ланцюгової огорожі тощо), із урахуванням інформації, що міститься в листі Обухівського відділення судово-медичної експертизи від 20 вересня 2006 року № 51 про те, що смерть ОСОБА_4, вірогідніше за усе, настала на палубі до падіння у воду (т. 2, а.с. 128), не допитав з цього питання завідуючого відділенням ОСОБА_5, який підписав зазначений лист.

Посилаючись в оскаржуваному рішенні як на одну з підстав для відмови у позові на те, що позивач не оскаржувала в судовому порядку акти, якими нещасний випадок з її чоловіком визнаний не пов'язаним з виробництвом, суд у порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не роз'яснив позивачу право до початку розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову та заявити відповідну вимогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

У порушення зазначеної норми процесуального права суд при новому розгляді справи не врахував висновок, що міститься в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2013 року, якою були скасовані попередні судові рішення місцевого та апеляційного суду і зазначену справу направлено на новий розгляд, про необхідність оцінки взаємозв'язку пп. 14-18 Порядку зі ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», з якого вбачається, що визначений Кабінетом Міністрів України перелік обставин, за яких настає страховий випадок, не є вичерпним.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України на допущені судом першої інстанції порушення вимог закону уваги не звернув; належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги; не перевірив законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення; не навів достатніх мотивів прийнятого ним рішення та дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи, що допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції .

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук О.В. Попович Судді: В.І. Амелін