Ухвала

іменем україни

25 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П.,Журавель В.І., Черненко В.А.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Львівська міська рада, про поділ будинку, встановлення порядку користування землею, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и в:

У березні 2011 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним вище позовом, у якому просив суд виділити йому в натурі 1/2 ідеальну частку будинку АДРЕСА_1, що належить сторонам на праві спільної часткової власності. Також просив встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,06 га, що знаходиться за вказаною адресою та виділити йому в користування земельну ділянку площею 0,03 га.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 28 жовтня 2015 року, позовну заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду на підставі п.3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати вказані вище судові рішення та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2015 року та ухвала апеляційного суду Львівської області від 28 жовтня 2015 року постановлені з дотриманням норм процесуального права.

Установивши, що належним чином повідомлені позивач та його представник двічі поспіль: 03 липня 2015 року та 11 вересня 2015 року, не з'явились у судове засідання, про причини неявки суд не повідомили та не подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, суди дійшли обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 жовтня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
В.І. Журавель
В.А. Черненко