Справа № 603/128/16-ц
Провадження № 6/603/4/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" березня 2016 р. Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Гудкової Ю. Г.

за участю секретаря Смолінчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -

в с т а н о в и в:

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області звернувся до суду з поданням, погодженим начальником відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання зобовязань по виконавчому провадженню щодо примусового виконання виконавчого листа №2-5053, виданого 25.07.2005 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Головний державний виконавець відділу ДВС Монастириського районного управління юстиції Соп»як Н.І. подання підтримав та пояснив, що працівниками виконавчої служби встановлено наявність у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів, що і стало підставою звернення до суду. Вважає, що зі сторони боржника наявне свідоме ухилення від сплати аліментів.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до переконання, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

З матеріалів оглянутого у судовому засіданні виконавчого провадження №75/484 вбачається, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Монастириського районного управління юстиції перебуває виконавчий лист №2-5053, виданий 25.07.2005 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, інд.№ (уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, працював в компанії з іноземними інвестиціями «Кока-кола» на посаді водія доставки) в користь ОСОБА_3, 09.01.1981р.н., інд.№29594133 (мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4) аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від усіх видів заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення - з 24.05.2005 року до 05.08.2016 року.

06.12.2006 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої, як пояснив у судовому засіданні головний державний виконавець, було направлено боржнику, хоч у матеріалах справи відсутнє поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно розрахунку заборгованість боржника по сплаті аліментів становить 36 563,84 грн.

В порядку ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем направлено відповідні запити в сектор патрульної поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області з вимогою повідомити про стан розшуку належних боржнику транспортних засобів, а також в Управління Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської області про те, чи отримує ОСОБА_1 пенсію, в Бучацьку міжрайонну державну податкову інспекцію Тернопільської області про наявність у боржника відкритих рахунків в установах банків та в Монастириський районний центр зайнятості про те, чи перебуває останній на обліку як безробітний.

Державним виконавцем вчинено дії для виявлення зареєстрованого рухомого та нерухомого майна, в результаті якого було встановлено, що ОСОБА_1 не має зареєстрованого права власності на нерухоме майно.

Згідно довідки №25, виданої 17.02.2016 року Підліснянської сільської ради Монастириського району Тернопільської ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_6, але за вказаною адресою не проживає, що також підтверджується актом державного виконавця від 17.02.2016 року.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У силу вимог ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України «Про порядок виїзду з України громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в»їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до роз»яснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо).

Аналогічні роз»яснення також містяться в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов»язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб»єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначені обов»язки боржника виконавчого провадження, і зокрема: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, встановлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи фінансових установах; своєчасно з»являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Докази, які б свідчили про невиконання ОСОБА_1 вищевказаних обов»язків та про факти ухилення боржником від виконання рішення суду в матеріалах справи відсутні.

З матеріалів виконавчого провадження не вбачається наявність жодного повідомлення, які б надсилалися боржнику ОСОБА_1 відділом ДВС рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем його проживання.

Крім того, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон, державний виконавець не надав доказів того, що боржник має паспорт для виїзду за кордон (закордонний паспорт) і відповідно має реальну можливість виїхати за кордон.

Сам по собі факт невиконання чи неналежного (несвоєчасного) виконання боржником зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

За встановлених обставин, суд приходить до переконання про відсутність достатніх правових підстав для обмеження боржника ОСОБА_1 на час розгляду судом подання у праві виїзду за межі України, а тому в задоволенні подання головного державного виконавця відділу ДВС Монастириського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 210, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

постановив:

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Монастириського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя (згідно виконавчого листа) с.Підлісне Монастириського району Тернопільської області, до виконання ним своїх зобо»язань згідно рішення відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_5