АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/235/16 Справа № 2-1573/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Єлізаренко І.А.

суддів Гайдук В.І., Калиновського А.Б.

за участі секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що в результаті господарської діяльності шахти «Самарська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» її домоволодінню № 23 по вул. Центральній у с. Самарське Павлоградського району Дніпропетровської області спричинено майнову шкоду, у звязку з підробкою території, на якій знаходиться її житловий будинок, та проведенням відповідачем гірничих робіт, що підтверджується звітом ДП «Українського державного головного науково-дослідного та виробничого інституту інженерно-технічних та екологічних вишукувань м. Харків від 2009 року. Відповідно до акта обстеження стану житлового будинку від 06 грудня 2010 року, складеного комісією, яка була створена розпорядженням сільського голови від 18 листопада 2010 року у складі представників Богданівської сільської ради встановлено, що будинок знаходиться в аварійному стані, з чисельними пошкодженнями. Також незаконними діями ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» їй спричинені моральні страждання, тому просила стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 250 000 грн. та 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено (т.2 а.с.130-133).

Додатковим рішенням Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2013 року вирішено питання щодо судових витрат (т.2 а.с.194-195).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2013 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2013 року залишено без змін (т.2 а.с.222-225).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2014 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с.250-252).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (т.3 а.с.90, 91).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року скасовано. Стягнуто з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_2 140 549 грн. на відшкодування майнової шкоди, 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо судових витрат (т.3 а.с.168-171).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 серпня 2015 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року скасовано та передано справу на новий розгляд до апеляційної інстанції (т.3 а.с.225-227).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 27 жовтня 2010 року Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою за реєстровим 1-6728, ОСОБА_2 є власником домоволодіння № 23, розташованого по вул. Центральній у с. Самарське Павлоградського району Дніпропетровської області (т.1 а.с.10, 22).

Актом обстеження стану спірного житлового будинку від 06 грудня 2010 року, складеного комісією, що створена за розпорядженням Богданівського сільського голови № 60-р від 18 листопада 2010 року, визначено, що будинок, з господарськими будівлями (сараї, гараж, літня кухня) мають чисельні тріщини та зроблено висновок про те, що домоволодіння можна віднести до групи аварійних. Підлягає відселенню (т. 1 а. с. 30).

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_2 посилалася на те, що пошкодження її домоволодіння відбулося у результаті господарської діяльності шахти «Самарська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (т.1 а.с.3-5).

Як вбачається з матеріалів справи шахта «Самарська» п/о «Павлоградвугілля» була введена в експлуатацію у 1972 році.

Відповідно технічного паспорту на житловий будинок № 23 по вулиці Центральній с. Самарське Павлоградського району Дніпропетровської області, житловий будинок побудований у 1987 році, а господарчо-побутові будівлі були побудовані в період часу з 1981 рік по 1987 рік (т.1 а.с.23-28).

З матеріалів справи вбачається позивач 27 жовтня 2010 року отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок та господарчі споруди в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 13 лютого 2010 року (т.1 а.с.10).

Згідно висновку УкрНДМІ НАН України від 07 травня 2007 року та від 10 квітня 2008 року про межі впливу гірничих робіт 173 лави пласт С1, 175 лави пласт С1 шахти «Самарська» на село Самарське вулиця Центральна в селі Самарське не знаходиться в зоні впливу гірничих робіт (т.1 а.с.70-76, 104-129).

Відповідно висновку № 1924/1925-11 від 23 лютого 2012 року судової будівельно-технічної експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, була визначена ринкова вартість домоволодіння № 23 по вулиці Центральній в с. Самарське Павлоградського району Дніпропетровської області у розмірі 140 549 грн., на які не впливають негативні явища, що призводять до втрати експлуатаційних характеристик будівель і погіршення санітарних умов, а також зроблені висновки про існуючі пошкодження домоволодіння. На питання повязані з впливом гірничих робіт на руйнування домоволодіння відповіді не були надані експертом, тому як зазначені питання не відносяться до компетенції експерта будівельника (т.1 а.с. 140-167).

Згідно із дослідженням Українського державного головного науково-дослідного і виробничого інституту інженерно-технічних і екологічних вишукувань м. Харків, проведеного у 2009 році, руйнування та деформація домоволодінь села Самарське не повязана з їх конструктивними особливостями і конструкціями фундаментів, а повязані виключно із зонами деформаційного розущільнення порід, що створюються при проведенні гірничих робіт та осушення гірничих виробіток та подальшим осіданням земної поверхні. Гідрологічні та інженерно-геологічні явища на території розробки родовищ впливають на сусідні території, змінюючи умови живлення й рух підземних вод, сприяючи формуванню депресійних лійок, які підсікають усі водоносні горизонти і знижують рівень води у криницях населених пунктів (т. 1 а. с. 77-101).

Згідно висновку Українського державного науково-дослідного і проектно-конструкторського інституту гірничої геології, геомеханіки і маркшейдерської справи Національної академії наук України м.Донецьк від 29 грудня 2012 року, пошкодження конструкцій будівель житлового будинку № 23 по вул. Центральній не є характерними для зон впливу підробки, оскільки відсутні похилі тріщини в стінах, повязані із впливом горизонтальних деформацій і кривизни земної поверхні. Характер наявних пошкоджень у конструкціях житлового будинку дозволяє зробити висновки про те, що причиною деформування конструкцій житлового будинку є: замочування фундаменту поверхневими водами крізь проміжки між стінами будинку та вимощенням; відсутність високого цоколю і замочування низу стін, що призводить до вимивання цементного розчину цегляної кладки, порушення її цілісності, утворенню тріщин в облицюванні та цоколі; наявність в основі фундаменту нестійких грунтів з анізотропними властивостями, схильних до просадки внаслідок багатократного замочування; регулярні сезонні коливання рівнів ґрунтових вод. Домоволодіння №23 по вул.Центральній с.Самарське Павлоградського району Дніпропетровської області розташоване поза зоною впливу гірничих робіт ПСП «Шахта «Самарська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (т.1 а.с.197-218).

Також вказаним експертним дослідженням встановлено, що при будівництві житлового будинку забудовником не були дотримані нормативні документи, які містили на той час спеціальні вимоги до проектування будівель і споруд на територіях вугільних родовищ, дотримання яких забудовником забезпечує будівлі від шкідливого впливу гірничих розробок, а саме, «Временные технические условия проектирования и строительства зданий и сооружений на угленосных площадях Донецкого угольного бассеина ВГУ-01-58» (мовою оригінала), які введені в дію 15 квітня 1958 року, положення якого розповсюджуються і на територію Західного Донбасу, а саме, територію шахт ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та «Указания по проектированию зданий и сооружений на подрабатываемых территориях СН 289-64» , які опубліковані у 1965 році (т. 1 а.с. 209).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що домоволодіння позивача розташоване поза зоною впливу лави пласта: у 110 метрах від межі зони впливу 173 лави пласта, на відстані 345 метрів від межі зони впливу 175 лави плата та на відстані 480 метрів від межі зони впливу 177 лави пласта ВСП шахта «Самарська» ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» (т.1 а.с.204).

Тобто, у справі є два протилежні висновки експертиз.

Згідно із розясненнями, що містяться в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу у кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, повязані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Враховуючи, що у справі є два протилежні висновки експертиз, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року було призначено повторну судову комплексну будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, оплату вартості проведення якої покладено на сторони у рівних частинах (т.4 а.с.73, 74).

Представник ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та представник ОСОБА_2 були повідомлені та отримали клопотання експерта про необхідність надання відповідних документів, необхідних для проведення судової експертизи та повідомлення про необхідність попередньої оплати проведення експертизи із копіями квитанцій із зазначенням її вартості та розрахункових рахунків, на які необхідно здійснити оплату, що вбачається із матеріалів справи та про що сторони підтвердили в судовому засіданні в апеляційній інстанції 18 лютого 2016 року (т.4 а.с. 76-84, 101).

З матеріалів справи вбачається, що ухвала апеляційного суду від 22 жовтня 2015 року про призначення у справі повторної судової комплексної будівельно-технічної експертизи була повернута із експертної установи без виконання у звязку з відсутністю попередньої оплати за її проведення (т.4 а.с.85, 86).

Сторони в судовому засіданні в апеляційній інстанції 18 лютого 2016 року пояснили, що будучі обізнані про необхідність проведення попередньої оплати проведення експертизи, однак, така проплата жодною із сторін проведена не була (т.4 а.с.101).

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ч.4 ст.60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Матеріальна шкода відшкодовується особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини (п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року).

Однак, враховуючи, що у справі є два протилежні висновки експертиз та, враховуючи, що повторна судова комплексна будівельно-технічної експертиза, що була призначена апеляційним судом для зясування, чи дійсно у звязку з виробничою діяльністю шахти відбулося пошкодження домоволодіння позивача, відповідно до чинного цивільного процесуального законодавства, проведена не була з причини несплати за її проведення сторонами, на яких у рівних частинах було покладено обовязок її сплати, належних доказів на підтвердження того, що саме у результаті господарської діяльності відповідача ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у звязку з підробкою території, де розташоване домоволодіння позивача, відбулося пошкодження належного їй домоволодіння, чим позивачу було спричинено майнову та моральну шкоду, суду надано не було.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не довела свої позовні вимоги на підтвердження того, що саме в результаті дій чи бездіяльності відповідача їй було спричинено матеріальну та моральну шкоду внаслідок руйнування належного їй домоволодіння.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що саме в результаті господарської діяльності шахти «Самарська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» домоволодінню позивача було спричинено матеріальну шкоду у звязку із підробкою території, на якій знаходиться її будинок належними доказами по справі не підтверджуються.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді