АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів Судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Калиновського А.Б.

Суддів : Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі : Гулієву М.І.о

розглянула у відкритому судовому засiданнi в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

встановила:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити його заяву про відстрочку виконання рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому за сіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Судом встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2000 року до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 присуджені щомісячно аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмір 1/4 частини від усіх доходів боржника, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян (а. с. 8).

Виконавчий лист на виконання вказаного судового рішення був надісланий судом на адресу Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ (а. с. 9).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звертався із апеляційною скаргою на вказане судове рішення, із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, проте такі заяви були залишені без задоволення.

З документів, доданих заявником до заяви про відстрочення виконання судового рішення, вбачається, що Красногвардійським ВДВС Дніпропетровського МУЮ постановою № 59927396 від 05 жовтня 2015 року за зазначеним вище виконавчим листом було відкрито виконавче провадження на підставі заяви стягувача від 01 жовтня 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення суду, суд правильно виходив з того, що заявником не надано суду жодного доказу на підтвердження необізнаності стягувача за виконавчим провадженням № 59927396 ОСОБА_3 про подачу нею до органів ДВС заяви про примусове виконання відповідного судового рішення, а також з того, що обґрунтування даної заяви не підпадає під можливі причини для відстрочення виконання судового рішення, передбачені ст. 373 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд незаконно розглянув заяву його представника ОСОБА_5, який в судовому засіданні 11 грудня 2015 року був визнаний таким, що не має повноважень діяти в інтересах боржника не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як видно з журналу судового засідання від 11 грудня 2015 року, сам ОСОБА_2 безпосередньо приймаючи участь у судовому засіданні підтримав заяву про відстрочку виконання рішення суду чим, в розумінні ст. 241 ЦК України, схвалив дії вчинені представником з перевищенням повноважень(а.с. 59).

Посилання апеляційної скарги на численні порушення вимог законодавства з боку виконавчої служби, на обставини погашення ним аліментів завчасно, ще в 1998 році не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у разі, якщо ОСОБА_2 вважає, що його права порушені діями ДВС, він не позбавлений можливості звернутися до суду зі скаргою на дії або бездіяльність ДВС.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він сплатив ОСОБА_3 6 500 доларів США на умовах, що вона не буде вимагати від нього аліментів на дитину не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з наданої ним розписки вбачається лише наявність укладення між сторонами договору позики. Доказів наявності інших домовленостей і угод між сторонами, ОСОБА_2 суду не надано.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Таким чином, ухвала суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Суддi: