УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гвоздика П.О., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 березня 2015 року, залишене без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2015 року, яким позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 3/8 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у рівних частках.

14 листопада 2008 року ОСОБА_6 заповіла належну їй на праві власності частку вищевказаної квартири позивачу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

ОСОБА_4 звернувся до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

У квітні 2011 року відповідач також подав до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом.

27 січня 2014 року ОСОБА_5 державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 як на обов'язкову частку у спадковому майні.

При цьому, позивачу державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Також судами з'ясовано, що на момент смерті ОСОБА_6 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який є непрацездатним.

Крім того, у спадкодавця є донька ОСОБА_7, яка є повнолітньою та працездатною.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Згідно із ч. 1 ст. 1241 ЦК Українинепрацездатна вдівець спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом.

Встановивши те, що ОСОБА_4 є спадкоємцем за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 та нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування в судовому порядку на частку спадкового майна, а саме: 3/8 частки квартири АДРЕСА_1, за виключенням обов'язкової частки у спадщині непрацездатного вдівця спадкодавця ОСОБА_5

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 2 ст. 338 ЦПК України підстави для скасування судових рішень.

Наведені у касаційні скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

П.О. Гвоздик
І.М. Завгородня
В.І. Мартинюк