Справа № 202/9377/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 квітня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: судді-Бєльченко Л.А

при секретарі-Терещук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , третя особа- Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту сумісного проживання, усунення від права на спадкування, визнання права на спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, указуючи, що 07.09.2014 року померла його бабка, ОСОБА_4 . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді 3/4 частини квартири АДРЕСА_1. ? частина цієї ж квартири належить ОСОБА_5, синові ОСОБА_4, який помер 10.07. 2008 року.

Відповідач - ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_3 є його бабкою, а померла ОСОБА_4 прабабкою.

Після смерті останньої спадкоємцями за законом є ОСОБА_3, донька померлої, та ОСОБА_2- онука померлої.

Проте, хоча на час смерті в спірній квартирі була зареєстрована лише ОСОБА_4, він позивач, з 2009 року став проживати разом із прабабкою. Оскільки вона хворіла і потребувала постійної допомоги, він доглядав її, готував їжу, робив усі хатні роботи, утримував її. Відповідач ОСОБА_2 жодного разу не заходила до бабки, матеріально не допомагала, не піклувалася про неї, хоча ОСОБА_4 потребувала постійного догляду, матеріальної допомоги. Відповідач ОСОБА_3 постійно працювала і була не в змозі доглядати ОСОБА_4

На підставі зазначеного, позивач просив суд встановити факт сумісного проживання однією сім*єю з ОСОБА_4, померлою 07.09.2014 року більш ніж п*ять років до смерті останньої, усунути відповідачів від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 та визнати за ним право на спадкування після смерті останньої у першу чергу.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_3 та представник, ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_1 визнали, підтвердили обставини, на які посилався позивач на обґрунтування позовних вимог та просили вимоги позивача задовольнити.

Представник відповідача, ОСОБА_2, ОСОБА_7, позовні вимоги не визнав, указуючи, що на обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він з 2009 року проживав разом із бабкою, ОСОБА_4 Проте станом на 2009 рік позивачеві було дванадцять років, він сам був малолітньою дитиною і потребував родинного піклування. Окрім того, у даних його паспорту зазначено , що він з 15.03.2010 року зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто адреса реєстрації інша ніж у ОСОБА_4, хоча позивач зазначає, що проживав з нею постійно з 2009 року. Також позивач зазначає, що ОСОБА_2 нібито ухилялась від допомоги ОСОБА_4І, яка потребувала допомоги, постійного нагляду; нібито ОСОБА_2 було достовірно відомо, що бабуся дуже хвора і він, позивач, неодноразово звертався до неї з проханням допомогти.

Проте представник відповідача зазначає, що ОСОБА_2С разом із своєю матір*ю, ОСОБА_8, після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 проживали окремо від спадкодавця і не спілкувалися з ними. Позивач, його мати та ОСОБА_3В ніколи не повідомляли про стан здоров*я ОСОБА_4, навіть не повідомили про смерть спадкодавця. Крім того, у 2009 році ОСОБА_2 закінчила школу і поступила до Дніпропетровської державної фінансової академії, яку закінчила у 2014 році , і не мала грошових коштів для надання матеріальної допомоги ОСОБА_4 Також представник відповідача указав, що позивач не надав доказів, того, що ОСОБА_4 з 2009 по 2014 роки перебувала у безпорадному стані та потребувала матеріальної допомоги, а ОСОБА_2 свідомо ухилялась він надання такої допомоги ОСОБА_4

Тому просив суд відмовити позивачеві у задоволені позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не з*явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справи без участі представника Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ( а.с. 69).

Допитана у якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що вона була сусідкою ОСОБА_4

ОСОБА_1 частко приходив до останньої та приносив сумки з продуктавми. У 2014 році, коли ОСОБА_10 зламала ногу, ОСОБА_1 проживав у неї постійно, а до того приходив і уходив.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона з 2011 року працювала в магазині з матір*ю позивача. Зі слів останньої їй відомо, що ОСОБА_1 доглядав бабусю, іноді проходив до неї, своєї матері, на роботу за продуктами. Готувала їжу бабусі та мила її - мати ОСОБА_12. Від останньої їй, свідку, відомо, що ОСОБА_1 іноді підробляв.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що його син, ОСОБА_1, жив з прабабкою з 2013 року. До того він ходив до неї допомагати, носив їжу. Приблизно з п*ятнадцяти років син підробляв в нього в цеху, він за це платив йому гроші, приблизно 1500- 2000 гривень на місяць. Йому не відомо , чи утримував його син ОСОБА_4 та чи знаходилась вона в безпорадному стані.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що є другом позивача. Від останнього йому відомо, що влітку 2014 року він проживав з бабусею по вулиці Батумський , оскільки вона зламала стегно. До того він ходив навідувати її. Останній казав йому, що сплачує комунальні послуги за квартиру, також казав, що звертався через інтернет до ОСОБА_2 за допомогою, але вона не відповідала. Свідок зазначив, що йому відомо, що позивач підробляв.

Аналогічні покази в судовому засіданні дав свідок ОСОБА_15

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що позивач є племінником його дружини. Коли у 2014 році ОСОБА_4 упала , до неї в основному приїздив ОСОБА_1, який ходив в магазин, прибирав, готував їжу. Також допомагала його мати, і бабка ОСОБА_3 Про те, що ОСОБА_4І зверталась за допомогою до ОСОБА_2 йому нічого не відомо.

Допитана у якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що після того як її мати розірвала шлюб із ОСОБА_5, її батьком, вони не спілкувались. ОСОБА_4 її бабуся, проживала разом із її батьком. Про те, що вона хворіла їй ніхто не повідомляв, ОСОБА_1 за допомогою до неї не звертався. Навіть ніхто не повідомив про її смерть.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона є матір*ю ОСОБА_2 Останній раз ОСОБА_17 вони бачили у 2008 році на похоронах ОСОБА_5, її колишнього чоловіка. Про стан здоров*я ОСОБА_4 та про її смерть ніхто не повідомляв.

Вислухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі договору купівлі - продажу від 25.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, ОСОБА_18, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори, виданого після смерті ОСОБА_5, належало ? частини квартири АДРЕСА_1 . ? частка цієї квартири залишилася відкритою для іншого спадкоємця ( а.с. 12-14,18).

07.09.2014 року ОСОБА_4 померла ( а.с. 20).

Після її смерті в Шосту дніпропетровську державну нотаріальну контору із заявами про оформлення спадкових прав звернулися ОСОБА_3, донька останньої; ОСОБА_2, онука померлої , яка зазначала, що її батько ОСОБА_5, який був сином ОСОБА_4 , помер 10.07.2008 року, та ОСОБА_1, правнук ОСОБА_4, який зазначав, що приймає спадщину як правнук, який доглядав ОСОБА_4 ( а.с. 84-88).

Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 24.06.2015 року ОСОБА_2 відмовлено державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спірну квартиру ( а.с. 28).

Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 18.12.2015 року ОСОБА_1 відмовлено державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він пропустив шестимісячний строк звернення за оформленням спадкових прав, а також він закликається до п*ятої черги спадкування і може одержати право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. ( а.с. 27).

Судом також встановлено, що у березні 2014 року ОСОБА_4 зламала стегно. З цього часу і до її смерті - 07.09.2014 року з нею майже увесь час в квартирі проживав ОСОБА_1, позивач у справі. Доглядати за ОСОБА_4 йому допомагали ОСОБА_3 та його мати, ОСОБА_19, що підтверджується допитаними в судовому засіданні свідками.

В судовому засіданні встановлено, що з 2009 року по березень 2014 року ОСОБА_1 лише відвідував свою прабабку, ОСОБА_4 за місцем її проживання.

Відповідно до статті 1261 ЦК України ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом першої черги, ОСОБА_2 відповідно до статті 1266 ЦК України за правом представлення.

Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування , за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу, або каліцтво був у безпорадному стані.

У листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Вищій спеціалізований суд України зазначив, що підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

За встановлених судом обставин суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами зазначені обставини не доведені.

По - перше, сам позивач на цей час був малолітньою дитиною та потребував батьківського піклування; у 2009 році йому було лише дванадцять років. По - друге, позивачем не представлено жодного належного доказу, що він з 2009 по 2014 роки постійно проживав із ОСОБА_4, мав самостійний заробіток, достатній для утримання як себе самого , так і прабабки. По - третє, з березня 2010 року він був зареєстрований за іншою адресою : АДРЕСА_2 (а.с.5). Не надано позивачем і доказів, що ОСОБА_4. весь цей час знаходилась у безпорадному стані.

Відповідно до частини п*ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилилася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Вищій спеціалізований суд України зазначив: « Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

При розгляді справ цієї категорії суди нерідко постановляють рішення про усунення від спадкування спадкоємця, коли у справі немає жодного доказу про умисне ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю, крім того факту, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, ігноруючи при цьому статті 10, 60 ЦПК, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування».

Проте позивачем таких фактів не доведено, а судом не встановлено.

Так, відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні, будучи допитаною у якості свідка, пояснювала, що після того як її мати і батько припинили шлюбні відносини, вони перестали спілкуватися і з батьком і з бабусею, ОСОБА_4 Останній раз вона її бачила на похоронах у батька у 2008 році. Ніхто з близьких про стан здоров*я ОСОБА_4 їй не повідомляв.

При цьому позивачем також не надано доказів що ОСОБА_4 саме потребувала допомоги відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а останні мали змогу надавати таку допомогу та умисно ухилялись від її надання.

За встановлених обставин суд не убачає правових підстав для задоволення позовних вимог позивача і приходить до висновку про відмову у задоволені позову .

Керуючись ст.ст.3,10, 11,60, 209, 213-215 ЦПК України ,

ст. 1224,1259, 1264 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , третя особа- Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту сумісного проживання, усунення від права на спадкування, визнання права на спадкування за законом.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Суддя-- ОСОБА_20