Справа № 463/5282/15 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/783/1665/16 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області

в складі: головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2015 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Віра» до ОСОБА_2, треті особи: Виконавчий комітет Львівської міської ради, Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг,-

в с т а н о в и л а :

05 червня 2014 року Львівське комунальне підприємство «Віра» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, надані до її квартири АДРЕСА_1 по січень 2013 року включно у розмірі 4820 грн. 54 коп. В обгрунтування позову зазначено, що відповідачка ОСОБА_2, являючись власником та проживаючи у АДРЕСА_1 в силу вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та інших підзаконних нормативно-правових актів, як споживач житлово-комунальних послуг, зобов'язана нести витрати по оплаті послуг з централізованого теплопостачання. Оскільки будинок включно по січень 2013 року перебував на балансі ЛКП «Віра», яке в свою чергу надавало відповідачці зазначені послуги відповідно до укладеного договору з виробником послуг ЛМКП «Львівтеплоенерго», тому у відповідачки наявне зобов'язання по сплаті вказаних послуг саме перед позивачем. Відповідачкою надані послуги з теплопостачання оплачувалися нерегулярно, на даний час виникла заборгованість у вказаному розмірі, а тому з врахуванням того, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова судовий наказ у справі № 2-с/463/28/14 було скасовано за заявою відповідачки, просить позов задовольнити.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23 вересня 2014 року позов задоволено. Вирішено:

- стягнути з ОСОБА_2, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Львівського комунального підприємства «Віра», заборгованість за надані послуги теплопостачання до квартири АДРЕСА_1 за період з 01.01.2007 року по 01.02.2013 року в розмірі 4820 (чотири тисячі вісімсот двадцять) грн. 54 коп.

- стягнути з ОСОБА_2, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Львівського комунального підприємства «Віра», , понесені позивачем судові витрати по справі - судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 березня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 вересня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 березня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2015 року позов Львівського комунального підприємства «Віра» - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Львівського комунального підприємства «Віра», заборгованість за надані послуги теплопостачання до квартири АДРЕСА_1 за період з 01.07.2007 року по 01.02.2013 року в розмірі 4820 (чотири тисячі вісімсот двадцять) грн. 54 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погодившись із рішенням суду від 23 грудня 2015 року, відповідачка ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку, та, покликаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В апеляційній скарзі зазначає, що судом не було взято до уваги її пояснення, в тій частині, що вона своєчасно та регулярно сплачує усі надані їй комунальні послуги. Вважає, що вона не зобов'язана оплачувати не надані їй , як і всім мешканцям будинку АДРЕСА_1, зокрема і відповідачка платять по договору ПАТ «Львівгаз» за підігрів холодної води газовим водонагрівачем індивідуально в своїх квартирах за показами квартирних газових лічильників. Інформація про її заборгованість по оплаті централізованого опалення є хибна, помилкова і не підтверджена жодними документами, а нарахування абонплати при наявності лічильника тепла є незаконна. У 2007 р. на сесії міської ради була прийнята ухвала № 572 від 22.02.2007 року про тарифну політику, де в п. 2.7 зазначено, про недопущення включення у собівартість витрат не пов'язаних з виробництвом теплової енергії, саме тому п. 5.3 проголошує про запровадження сезонних тарифів на теплову енергію. В порушення вимог чинного законодавства ЛМКП «Львівтеплоенерго», як власник тепло-енерго централей порушував цивільні права громадян, споживачів послуг теплопостачання, протиправно застосовуючи двоставковий тариф та змушував відповідачку оплачувати спожите тепло за ціною, встановленою з грубим порушенням чинного законодавства. Додатково відповідачка зазначає про те, що нею ніколи не визнавався борг перед позивачем.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних мотивів.

Матеріалами справи було доведено, що починаючи з 01.07.2007 року по 01.11.2007 року відповідач не сплачувала комунальних послуг за централізоване опалення, внаслідок чого станом на 01.11.2007 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 489,55 грн, починаючи з листопада 2007 року відповідач стала епізодично сплачувати за вищезазначені послуги ( при цьому розрив між епізодами оплати не перевищував п»ятьох місяців), однак не у повному розмірі (а.с.35, 6-7), тому станом на 01.02.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 4820,54 грн. Відтак, внаслідок здійснення відповідачем епізодичних проплат, перерва між якими не перевищувала п»яти місяців, перебіг позовної давності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 264 ЦК України було перервано. З огляду на вищевикладене , у справі були підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості, яка утворилася за період з 01.07.2007 року по січень 2013 року включно.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що:

судовими рішеннями було визнано законними рішення органу місцевого самоврядування м. Львова про встановлення двоставкового тарифу за оплату послуг з централізованого опалення;

судом не враховуються заперечення відповідача про те, що позивачем безпідставно при нарахуванні оплати за послугу враховувався тариф приєднаного теплового навантаження, оскільки у відповідності до додатку № 1 до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 20.10.2006 року № 1189 так і рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 02.09.2008 року № 930 передбачено, що двоставковий тариф по оплаті за централізоване опалення складається з тарифу за одиницю фактично спожитої теплової енергії з розрахунку грн./Гкал. та тарифу. Річна плата за одиницю приєднаного теплового навантаження з розрахунку грн./Гкал./год. При цьому приєднане теплове навантаження розраховується з розрахунку за 1 кв. м. опалюваної площі у місяць, незалежно від наявності у будинку централізованого підігріву води.

Відтак, застосування двоставкового тарифу при проведенні розрахунків розміру плати за централізоване опалення по квартирі відповідача було правомірним, у зв»язку з чим, доводи апеляційної скарги про протиправність застосування позивачем двоставкового тарифу колегія суддів вважає неспроможними.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення не спростовують, тому апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржуване рішення - залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ч. ч. 1, 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

Федоришин А.В.