УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом кредитної спілки «Терна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_4 до кредитної спілки «Терна» про визнання недійсним кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 21 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року позивач кредитна спілка «Терна» звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором №2012-039 від 14 березня 2012 року в розмірі 26252,64 грн.

Позов мотивовано тим, що 14 березня 2012 року між кредитною спілкою «Терна» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №2012-039, за умовами якого кредитна спілка «Терна» надала останньому кредит у розмірі 30000 грн, терміном з 14 березня 2012 року до 14 березня 2015 року, із сплатою 30% річних. ОСОБА_4 зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом згідно з Графіком розрахунків, який є невід'ємною частиною договору.

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 14 березня 2012 року між кредитною спілкою «Терна» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №2012-039-1 та між кредитною спілкою «Терна» і ОСОБА_6 договір поруки №2012-039-2, відповідно до умов яких у випадку невиконання або неналежного виконання боржником ОСОБА_4 самостійно своїх зобов'язань за кредитним договором поручителі зобов'язуються виконати за боржника ці грошові зобов'язання у повному обсязі.

У порушення умов кредитного договору ОСОБА_4 свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором. Оскільки, у зв'язку з невиконанням відповідачами зобов'язань за договором кредиту їм направлялася вимога про сплату коштів, яка ними не виконана, позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду.

В грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним кредитний договір №2012-039 від 14 березня 2012 року.

Мотивував вимоги тим, що зміст кредитного договору суперечить вимогам законодавства, оскільки належного доказу щодо його вступу до кредитної спілки «Терна», а саме первинного бухгалтерського документу з необхідними реквізитами, що підтверджує сплату ОСОБА_4 коштів у вигляді вступного пайового внеску. ОСОБА_4 вважає, що існування між ним та кредитною спілкою правовідносин, що обумовлені його членством у спілці, і визначають право надавати кошти на умовах фінансового кредиту, є недоведеними.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 21 квітня 2016 року, первісний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь кредитної спілки «Терна» заборгованість за кредитним договором №2012-039 від 14 березня 2012 року в розмірі 26252,64 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 солідарно на користь кредитної спілки «Терна» заборгованість за кредитним договором №2012-039 від 14 березня 2012 року в розмірі 26252,64 грн. В задоволенні зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_4, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та передати справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є членом кредитної спілки «Терна», відповідно до протоколу №065 засідання Правління кредитної спілки «Терна» від 14 березня 2012 року. Між кредитною спілкою «Терна» та ОСОБА_4, 14 березня 2012 року, було укладено кредитний договір №2012-039, підписаний особисто останнім. За умовами якого, кредитодавець КС «Терна» надав позичальнику ОСОБА_4 кредитні кошти у розмірі 30000 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером від 14 березня 2012 року.

Того ж дня, між КС «Терна» та ОСОБА_5 укладено договір поруки №2012-039-1, між КС «Терна» та ОСОБА_6 укладено договір поруки №2012-039-2. Згідно з умовами зазначених договорів поруки, поручителі поручаються перед кредитором відповідати за виконання боржником своїх зобов'язань, що виникли за кредитним договором № 2012-039 від 14 березня 2012 року.

В порушення умов вказаного договору ОСОБА_4 належним чином не виконував свої зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Позивач, 22 липня 2015 року, звернувся до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 із письмовими вимогами про повернення коштів за кредитним договором у розмірі 23315,18 гривень. Зазначені вимоги надіслані відповідачам 22 липня 2015 року рекомендованими листами з повідомленням, що підтверджується квитанціями ТД УДППЗ «Укрпошта», проте задоволені відповідачами не були.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, задовольняючи первісні позовні вимоги, виходив із того, що кредитна спілка «Терна» своє зобов'язання за кредитним договором виконала та надала відповідачу ОСОБА_4 кредитні кошти у розмірі 30000 грн, тому оскільки ОСОБА_4, всупереч вимогам ст. ст. 526, 527, 530, 536, 1054 ЦК України, умов договору належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість, дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором №2012-039 від 14 березня 2012 року.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що надання КС «Терна» кредиту в розмірі 30000 грн, відповідно до кредитного договору №2012-039 від 14 березня 2012 року, здійснено за рахунок власних коштів спілки (власного капіталу), тому вищевказана діяльність не потребувала ліцензуванню, суди дійшли вірного висновку щодо відсутні підстав для задоволення зустрічних позовних вимог про визнання недійним кредитного договору.

При цьому, судами зауважено, що не вбачається порушень КС «Терна» ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»,за наслідками складеного акту № 49/15/4-18_ФП, щодопроведення планової інспекції КС «Терна», 21 грудня 2012 року інспекційною групою Національної комісії, що здійснює державне регулювання на ринку фінансових послуг.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та обґрунтовано відхилені.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
І.М. Фаловська