Провадження № 2/752/1939/16
У Х В А Л А

01.03.2016 року м.Київ

Голосіївський районний суд м. Києва

у складі:головуючого судді Сальникової Н.М.,

секретаря Захаревська Н.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської філії ВАТ «Кредобанк» про визнання кредитного договору недійсним, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва з 02.09.2015 року знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Київської філії ВАТ «Кредобанк» про визнання кредитного договору недійсним.

В судове засідання призначені на 07.10.2015 року, на 04.12.2015 року, на 15.01.2016 року, на 18.02.2016 року позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'являється, за адресою вказаною в позові позивач судові виклики не отримує. Поштові конверти зі зворотними повідомленнями повертаються на адресу суду з відміткою про невручення - «за терміном зберігання». Заяви про відкладання розгляду справи або розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило.

В судове засідання призначене на 01.03.2016 року позивач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з'явився, за адресою вказаною в позові судові виклики не отримує. Поштові конверти зі зворотними повідомленнями повертаються на адресу суду з відміткою про невручення - «за терміном зберігання». Заяви про відкладання розгляду справи або розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає за можливе залишити позов без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Неявка в судове засідання позивача, а також відсутність документів, що підтверджували б поважність його неявки, суд розцінює як зловживання своїми процесуальними правами, що безпричинно викликають зволікання при розгляді даної цивільної справи.

У відповідності до норми ч.3 ст.169 ЦПК України, яка направлена на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з'являються до суду, а позивач, при цьому не з'являється в судове засідання, і не використовує передбачене законом право на процесуальне представництво в суді.

Згідно вимог, передбачених п. 3 ч.1 ст.207 ЦПК України (в редакції Закону № 2453-VI (2453-17) від 07.07.2010) у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, законодавцем встановлено, що при повторній неявці позивача в судове засідання причина неявки в судове засідання не має значення для суду і в разі навіть поважної причини при повторній неявці в судове засідання, якщо від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, обов'язок суду залишити позовну заяву без розгляду.

Слід зазначити, що виходячи із системного аналізу ст.27, 76, 77 ЦПК України на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Надсилання судових повісток поштою здійснюється відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. N 270. Законом не визначено обов'язку суду щодо розшукування позивача.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, залишення заяви без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ч. 3 ст.169, п. 3, ч. 1 ст. 207 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської філії ВАТ «Кредобанк» про визнання кредитного договору недійсним - залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що особа, позовну заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.М. Сальникова