Справа №587/2636/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/121/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Попруги С. В. , Рибалки В. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 08 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи: Сумська районна державна нотаріальна контора, Кияницька сільська рада Сумського району, про визнання незаконними заяви про відмову від одержання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 14 лютого 2012 року та заяви про відмову від прийняття спадщини від 14 лютого 2012 року, свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння від 04 вересня 2012 року та свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки від 04 вересня 2012 року, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та земельних ділянок в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 08 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

При цьому доводить, що заява ОСОБА_6 про відмову від своєї частки майна була написана ним без усвідомлення змісту такої заяви у звязку з похилим віком. Вказував, що позивач не звертався із заявою про вступ у спадщину після померлої матері ОСОБА_7, оскільки за усною домовленістю між членами родини спадкоємцем повинен бути її чоловік, тобто їх батько ОСОБА_8 Отже, односторонній правочин, а саме заява ОСОБА_8, не тільки суперечила вимогам діючого законодавства України, але й наносила шкоду майновим інтересам позивача, оскільки він має право бути спадкоємцем за законом як після смерті ОСОБА_7, так і після ОСОБА_8

Вважає, що на момент оформлення спадщини ОСОБА_5 достовірно знала місце проживання свого брата, але діяла шахрайським шляхом і не повідомила про його існування та проживання державного нотаріуса, тобто навмисно позбавила ОСОБА_3 права на вступ у спадщину за законом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників позивача ОСОБА_3 адвокатів ОСОБА_4, ОСОБА_9, які підтримали доводи апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_5, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Інші особи, які брали участь у розгляді справи, належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, проте своїм процесуальним правом на участь у ньому не скористалися, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ОСОБА_3 не ґрунтуються на законі та належними чином не доведено підстави визнання незаконними як заяв про відмову від одержання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя і про відмову від прийняття спадщини від 14 лютого 2012 року, так і свідоцтв про право на спадщину за законом, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно зясував обставини справи, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував відповідні їм норми матеріального права.

Відповідно до ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Згідно з ч.2, 5 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229 - 231 і 233 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору від 01 листопада 1984 року ОСОБА_7 придбала у ОСОБА_10 будинок №33 по вул.Шевченка у с.Храпівщина Сумського району, на який покупцю виконавчим комітетом Сумської районної ради народних депутатів 25 червня 1989 року видано свідоцтво про право власності на цей будинок й 26 червня 1989 року зареєстровано в бюро технічної інвентаризації за №321 (а.с.23, 53).

На підставі державних актів від 08 квітня 2004 року ОСОБА_7 також набула право власності за земельні ділянки площею 0, 2430 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,0660 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул.Шевченка,33 у с.Храпівщина Сумського району (а.с.54, 55).

15 жовтня 2011 року ОСОБА_7Є померла, а отже відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина.

Матеріалами справи підтверджується і сторонами у справі визнається, що спадкоємцями першої черги є чоловік померлої ОСОБА_8 та їх діти: ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_11

На час відкриття спадщини у будинку №33 по вул.Шевченка в с.Храпівщина Сумського району проживав та був зареєстрований лише ОСОБА_8, який відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину (а.с.51).

Проте, 14 лютого 2012 року, тобто до закінчення шестимісячного строку, установленого ч.1 ст.1270 ЦК України, подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь своєї дочки ОСОБА_5, яка посвідчена секретарем Кияницької сільської ради Сумського району (а.с.51).

Крім того, цього ж дня (14 лютого 2012 року) ОСОБА_8 повідомив державну нотаріальну контору Сумського району про те, що він не претендує на одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, оскільки майно є особистою приватною власністю спадкодавця ОСОБА_7. Ця заява також посвідчена секретарем Кияницької сільської ради Сумського району (а.с.49).

16 лютого 2012 року ОСОБА_5, тобто у межах шестимісячного строку, звернулася із заявою до Сумської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7 й 04 вересня 2012 року отримала свідоцтва про права на спадщину за законом на вищезгадані земельні ділянки та будинок, оскільки інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались (а.с.50, 52, 56, 57).

ОСОБА_8 10 березня 2005 року на підставі державного акту серії СМ №099136 набув право власності на земельну ділянку загальною площею 4,2478 га, 3,9935 га та 0,2543 га на території Кияницької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.45).

ОСОБА_8 помер 19 березня 2014 року, після його смерті сторони у встановлений законом шестимісячний строк звернулись із заявами про прийняття його спадщини до Сумської районної державної нотаріальної контори і отримали свідоцтва про право на спадшину за законом на 1/2 частину належавших ОСОБА_8 земельних ділянок площею 3,9935 га та площею 0,2543 га, які розташовані на території Кияницької сільської ради Сумського району.

Згідно показань свідка ОСОБА_12 ( секретаря Кияницької сільської ради) в лютому 2012 року за місцем мешкання ОСОБА_8 в с.Храпівщина вона посвідчила дві його заяви: про те, що він не претендував на одержання свідоцтва про право власності на частину у спільному майні подружжя та про те, що він відмовився від прийняття спадщини після померлої дружини на користь відповідача. ОСОБА_8на час подання заяв розумів свої дії й то була його особиста воля. Він відмовився від своєї частки на користь ОСОБА_5, яка за ним доглядала і часто до нього приїзджала.

Свідок ОСОБА_11 (сестра сторін) також підтвердила, що після смерті їх матері їх батько ОСОБА_8 сам вирішив, що його доля та доля його дружини по домоволодінню та земельним ділянкам повинні належати відповідачу, яка часто приїздила до батьків, а потім після смерті матері до нього і за ним доглядала. До кінця свого життя батько розумів свої дії. Після смерті матері позивач був на її похоронах і мав реальну можливість подати заяву в нотаріальну контору про прийняття її спадщини.

ОСОБА_3, у порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що його батько ОСОБА_8 на час посвідчення заяв від 14 лютого 2012 року страждав тяжкою хворобою, яка б перешкоджала йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Клопотань щодо призначення відповідної експертизи суду не подавалось.

Доводи апеляційної скарги про неповідомлення відповідачем нотаріуса про наявність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_7 не впливало на правові наслідки реалізації своїх спадкових справ позивачем, який за законом повинен особисто виявити бажання щодо прийняття спадщини.

Матеріали справи не містять письмової домовленості спадкоємців першої черги про розподіл спадщини, що відкрилася 15 жовтня 2011 року на умовах зазначених у позові, а тому доводи апеляційної скарги і в цій частині не ґрунтуються на законі та фактичних обставинах справи.

Дійсно, як за змістом ч.1 ст.60 СК України, так і ч.1 ст.1226 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності й таке майно спадкується на загальних підставах.

У той же час, ОСОБА_8 за життя не визнавав свого права на майно, набуте за час шлюбу з ОСОБА_7, й у своїй заяві від 14 лютого 2012 року вважав це майно обєктом особистої власності своєї померлої дружини, яка за своїм змістом не є заявою про відмову від прийняття спадщини, відтак і не може бути визнана судом недійсною на підставі ч.5 ст.1274 ЦК України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 08 грудня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -