РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Остріченко М.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про виплату страхового відшкодування, стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних за прострочення виплати страхового відшкодування, моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовними вимогами стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на його користь невиплачену частину страхового відшкодування в сумі 8874,00 грн., інфляційні витрати в сумі 11495 грн., а також три відсотки річних за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 800 грн., стягнути з ОСОБА_4 на його користь моральну шкоду в розмірі 2000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 31.07.2013 року відбулася дорожньо-транспортна пригода у звязку з тим, що водій автомобілю марки Daewoo Lanos, держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керування ОСОБА_3, внаслідок чого завдана матеріальна шкода. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 30.08.2013 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП за порушення пункту 12.1 Правил дорожнього руху України. Як вказує позивач, 28.11.2012 року між ОСОБА_4 та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ 9593376. Позивач 01.08.2013 року звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про визнання дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком, 02.08.2013 року було складено протокол огляду транспортного засобу аварійним комісаром ОСОБА_5, а 26.09.2013 року позивачем надано до страхової компанії постанову суду про визнання винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення. За результатами розгляду заяву рішенням ПАТ «НАСК «ОРАНТА» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 15835,58 грн. Проте, як вказує позивач страхова компанія повинна була виплатити йому страхове відшкодування не пізніше 25.12.2013 року за спливом 90 днів з дня подання останнього документа до заяву про виплату страхового відшкодування, але ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не виконала зобовязання у вказаний строк, внаслідок чого були порушені права позивача. Позивач зазначає, що 02.09.2015 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатило страхове відшкодування в розмірі 15835,58 грн., тобто виконання зобовязання було прострочено на 615 днів за період з 26.12.2013 року по 01.09.2015 року включно, у звязку з цим позивачем наведено розрахунок пені за прострочення виплати страхового відшкодування, яка становить 8874,00 грн., трьох відсотків річних в сумі 800,00 грн. та інфляційних втрат за вказаний період в сумі 11495 грн. Не заперечуючи виплату страховою компанією грошових коштів в сумі 15835,58 грн. позивач вважає, що вказаною виплатою ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатила пеню за весь час прострочення зобовязання в розмірі 8874,00 грн. та здійснила часткову виплату страхового відшкодування в розмірі 6961,58 грн. Позивач зазначає, що повний розрахунок страховою компанією не проведено, тому обґрунтовуючи позовні вимоги вищенаведеними розрахунками просить стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» залишок не сплачених коштів. Окрім цього, посилаючись на положення статті 23 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 2000 грн., яка виражається в душевних стражданнях, які виявилися у погіршенні загального самопочуття, відчуття тривоги та тривалого депресивного стану, хвилювань, повязаних з необхідністю ремонту автомобілю. Приймаючи до уваги, що відповідачі добровільно відмовляється здійснити вказані виплати позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги, просила задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності, просила відмовити в повному обсязі за недоведеністю та безпідставністю з урахуванням доданих письмових заперечень на позовну заяву.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю з урахуванням доданих письмових заперечень, в задоволенні позову просив відмовити за необґрунтованістю.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою Київського районного суду м. Харкова від 30.08.2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП в тому, що 31.07.2013 року близько 18 год. 15 хв. по вул. Шевченко в районі будинку №334 в м. Харкові ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_3 не обрав безпечну швидкість, не врахувавши дорожню обстановку вчинив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_6, внаслідок чого спричинена матеріальна шкода, автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 13.09.2013 року виправлено описку в прізвище потерпілого ОСОБА_3

З копії протоколу огляду транспортного засобу учасника ДТП ОСОБА_3 вбачається, що представником страхової компанії проведений огляд та опис пошкоджень для встановлення вартості матеріального збитку.

Зі змісту заяви про страхове відшкодування від 26.09.2013 року вбачається, що позивач ОСОБА_3 звертався до ПАТ НАСК «ОРАНТА» про визначення суми страхового відшкодування відповідно до договору страхування та виплати її.

Зі змісту копії вимоги про виплату страхового відшкодування від 12.08.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 звертався до ПАТ НАСК «ОРАНТА» з вимогою погасити заборгованість у встановлені законодавством строки та сплатити страхову суму в розмірі 15835,58 грн. в семиденний строк від дня предявлення вимоги.

За правилами статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 2. ч. 1 статті 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові, а п. 1 ст. 990 цього ж кодексу визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п.22.1 ст.22 вищезазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

За змістом статті 29 вищезазначеного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.35.1 статті 35 вищезазначеного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п.36.2 статті 36 вищезазначеного Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до п.36.4 статті 36 вищезазначеного Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

За правилами статті 992 Цивільного кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до п. 2 статті 37 Закону України «Про страхування», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за яким нараховується пеня.

Відповідно до рекомендацій, що містяться у п. 21 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів, про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526 Цивільного кодексу України, частина друга статті 625 Цивільного кодексу України).

Згідно копії листа директора Департаменту врегулювання збитків ПАТ НАСК «ОРАНТА» від 08.09.2015 року № 09-02-12/13078 вбачається, що згідно страхового акту № ОЦВ 13 9888/1 та згідно поданої ОСОБА_3 заяви про страхове відшкодування страховиком 02.09.2015 року здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 15835,58 грн. на рахунок ПАТ «Правекс Банк», отримувач платежу ОСОБА_3.

Отже, судом достовірно встановлено, що відповідачем ПАТ НАСК «ОРАНТА» порушено виконання зобовязань щодо виплати страхового відшкодування позивачу ОСОБА_3 відповідно до договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у добровільному порядку.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача, оскільки зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, відповідно таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зокрема сплата страхового відшкодування з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, процентів річних на суму страхового відшкодування, входять до складу грошового зобов'язання і не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а є способом захисту майнового права та інтересу особи, що має право на таке відшкодування, який полягає у відшкодуванні її матеріальних витрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від страховика за користування невиплаченими грошовими коштами, належними до сплати особі, майно якої пошкоджено, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини страховика та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання.

Наведенні положення узгоджуються з правовими позиціям, викладеними в постанові Верховного Суду України від 14.11.2011 року у справі № 6-40цс1, постанові Верховного Суду України від 25.06.2012 року у справі № 6-49цс12, постанови Верховного Суду України від 25.06.2014 року № 6-25цс14, які з огляду на положення ч.1 статті 360-7 ЦПК України мають бути враховуватися при застосування таких норм права.

За змістом статтей 526, 625 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на те, що ПАТ НАСК «ОРАНТА» не виконала в передбачений законом строк виплату страхового відшкодування, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення з ПАТ НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_3 інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виплати страхового відшкодування, що є цивільно-правової відповідальністю за порушення строків виплати страхового відшкодування.

Так, звертаючись в суд з позовною заявою ОСОБА_3 просив суд стягнути з ПАТ НАСК «ОРАНТА» на його користь невиплачену частину страхового відшкодування в сумі 8874,00 грн., інфляційні витрати в сумі 11495 грн., а також три відсотки річних за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 800 грн. Разом з тим, суд не погоджується з доводи позивача викладеними в позовній заяві щодо виплати відповідачем ПАТ НАСК «ОРАНТА» позивачу 02.09.2013 року під час перерахунку грошових коштів в сумі 15835,58 грн. лише частини страхового відшкодування в сумі 6961,58 грн. та пені за період з 26.12.2013 року по 01.09.2013 року в сумі 8874,00 грн., оскільки вказані доводи позивача є надуманими та спростовуються поясненнями представника відповідача в судовому засіданні та наявними в матеріалах справи письмовими доказами, зокрема, копією вимоги позивача ОСОБА_3 до ПАТ НАСК «ОРАНТА» від 12.08.2015 року в якій він наголошує про необхідність виплати страховою компанією страхової суми в розмірі 15835,58 грн., листом ПАТ НАСК «ОРАНТА» від 08.09.2015 року про виплату позивачу ОСОБА_3 страхового відшкодування в розмірі 15835,58 грн. на його рахунок, а також власним розрахунком.

За таких обставин враховуючи наведені обставини суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з ПАТ НАСК «ОРАНТА» на користь позивача невиплаченої частини страхового відшкодування, у звязку з тим, що страховиком 02.09.2015 року було виплачену страхове відшкодування ОСОБА_3 в повному обсязі в розмірі 15835,58 грн., який було погоджено з позивачем.

Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що в позовній заяві ОСОБА_3 відсутня вимога про стягнення з відповідача ПАТ НАСК «ОРАНТА» пені за прострочення виплати страхового відшкодування, у суду відсутні правові підстави для розгляду та прийняття рішення в цій частині, що не позбавляє позивача звернутися в майбутньому до суду з відповідною позовною заявою.

При визначенні розміру належних позивачу трьох відсотків річних та інфляційних втрат за прострочення виплати страхового відшкодування суд погоджується з розрахунком, наведеним позивачем в обґрунтування їх розміру, оскільки є зрозумілими та узгоджується з обставинам справи. Так, загальний індекс інфляції за період з січня 2013 року по серпень 2015 року включно складає добуток індексів інфляції за кожний місяць періоду, а саме: 172,59395 %, у звязку з чим інфляційні витрати складають: 172,59395%*15835,58-15835,58=11495,00 грн. Три відсотки річних з 26.12.2013 року по 01.09.2015 року включно складають: 15835,58 грн. * 3% * 615 / 365 = 800,45 грн. З урахуванням наведеного, вказані суми підлягають стягненню з відповідача ПАТ НАСК «ОРАНТА» на користь позивача ОСОБА_3

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача ОСОБА_4 моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як вбачається з пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки вина відповідача ОСОБА_4 в пошкоджені належного позивачу майна внаслідок спричиненої ним ДТП встановлена постановою суду, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, повязаних з фактом заподіяння пошкодженням автомобіля та неможливістю протягом тривалого часу проведення його ремонту, усунення наслідків ДТП, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування позивачу моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 500 грн.

З огляду на висновки суду, про часткове задоволення заявлених позивачем позовних вимог, понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України підлягають частковому відшкодуванню з ПАТ НАСК «ОРАНТА» та ОСОБА_4 в розмірі 243,60 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Законом України «Про страхування», Постановою № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів, про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст. 526, 625, 979, 988, 990, 992 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 147, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про виплату страхового відшкодування, стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних за прострочення виплати страхового відшкодування, моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (, м. Київ, вул. Зболбунівська, 7-Д) на користь ОСОБА_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 інфляційні витрати в розмірі 11 495 (одинадцять тисяч чотириста девяносто пять) грн., три відсотки річних за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 800 (вісімсот) грн.

Стягнути в частковому порядку з Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (, м. Київ, вул. Зболбунівська, 7-Д) на користь ОСОБА_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 (пятсот) грн.

Стягнути в частковому порядку з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частина судового рішення виготовлена в нарадчій кімнаті 21 березня 2016 року. Повний текст рішення суду виготовлено 23 березня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях