АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/621/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Синецька Л. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПальонного В. С.
суддівБабенка В. М. Бабенка В. М. , Карпенко О. В. Карпенко О. В.
при секретаряхШоколенко Т. М. , Винник І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Гринь Костянтина Андрійовича на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 січня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 05 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_8 був укладений договір іпотечного кредиту №CSJ0GI, за умовами якого відповідач отримала кредит на суму 67500 грн. 00 коп. на поліпшення якості квартири АДРЕСА_1, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення 5 грудня 2017 року.

За умовами зазначеного договору ОСОБА_8 зобов'язалася здійснювати повернення кредиту шляхом внесення ануїтетних платежів в сумі не менше 1097 грн. 64 коп. щомісячно до 5 числа кожного місяця, направлених на погашення кредиту, відсотків, комісії, а також інших витрат.

Банк умови договору виконав, надавши відповідачці грошові кошти у визначеній договором сумі.

Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконує, у зв'язку з чим станом на 23 жовтня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 34963 грн. 64 коп., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 30709 грн. 00 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 835 грн. 57 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором на суму 240 грн. 56 коп. та штрафу (процента складова) 3178 грн. 51 коп.

З урахуванням викладеного позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 34963 грн. 64 коп. та судові витрати.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив його скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_8 та її представника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що наявність простроченої заборгованості відповідачки за кредитним договором, яка виникла в результаті неналежного виконання нею умов договору щодо своєчасного внесення щомісячних платежів, не є підставою для дострокового стягнення всієї суми неповернутого кредиту та відсотків, оскільки строк виконання зобов'язання за цим договором встановлено до 5 грудня 2017 року і протягом цього строку відповідачка має можливість погасити кредит.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального права.

Судом встановлено, що 05 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_8 був укладений кредитний договір, за яким ОСОБА_8 отримала кредит на суму 67500 грн.

Відповідно до п.2.4 цього договору повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом здійснюється шляхом внесення позичальником щомісячних ануїтетних платежів у сумі не менше 1097 грн. 64 коп. до 5 числа кожного місяця.

Пунктом 5.2.4 кредитного договору передбачено право банку вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків за користування ним та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за договором, в тому числі у випадку прострочення сплати чергового платежу за кредитом та відсотків за користування кредитом понад 2 місяців.

Зміст п.5.2.4 кредитного договору відповідає положенням ч.2 ст.1050 ЦК України, згідно яких якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З матеріалів справи, зокрема з наданого банком розрахунку заборгованості відповідачки за кредитним договором, вбачається, що починаючи з травня 2005 року відповідачка допускала прострочення сплати чергових платежів за договором, а з травня 2010 року такі прострочення стали постійними.

За таких обставин з моменту прострочення відповідачкою сплати чергового платежу понад 2 місяців банк отримав право вимагати дострокового повернення відповідачкою всієї суми кредиту та відсотків.

Суд на вказані обставини справи та вимоги закону уваги не звернув, не застосував до спірних правовідносин положення ст..1050 ЦК України і прийшов до помилкового висновку про відсутність у банку права вимоги до відповідачки достроково повернути всю суму кредиту та відсотки.

Доводи відповідачки та її представника про відсутність заборгованості за кредитним договором колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В той же час, заперечуючи наданий банком розрахунок заборгованості, відповідачка та її представник своїх розрахунків суду не надали.

З огляду на викладене рішення суду підлягає скасуванню в зв'язку з порушенням судом норм матеріального права з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, ст. 1050 ЦК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 січня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 5 грудня 2007 року в сумі 34963 грн. 64 коп., з яких заборгованість за кредитом 30709 грн., заборгованість за відсотками 835 грн. 57 коп., пеня 240 грн. 56 коп., штраф 3178 грн. 51 коп.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в сумі 2557 грн. 80 коп.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :