У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 17 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 12 листопада 2007 року між нею та відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»), укладено кредитний договір, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 82 500 доларів США на 300 місяців до 11 листопада 2032 року зі сплатою 12,45 % річних за користування кредитом. Зазначала, що положення кредитного договору не відповідають положенням Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилам надання банками інформації споживачу про умови і кредитування та сукупну вартість кредиту, оскільки ні у договорі, ні у графіку погашення заборгованості по кредиту (додаток № 1 до кредитного договору) не було вказано всю, передбачену законодавством, інформацію про кредит, зокрема, не вказано детальний розпис вартості кредиту у розрізі сплати процентів за користування кредитом, способу погашення кредиту, вартості усіх сукупних послуг, що дає можливість банку пред'являти вимоги про відшкодування заборгованості за кредитом, хоча така на даний час відсутня, вона повністю повернула суму кредиту.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд визнати кредитний договір від 12 листопада 2007 року недійсним.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 7 серпня 2015 року позов ОСОБА_4задоволено. Визнано кредитний договір, укладений 12 листопада 2007 року міжвідкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4, недійсним.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішенняапеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4,на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що підстав, передбачених ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 203, 215, 230 ЦК України, для визнання кредитного договору недійсним немає і позивач їх не довела, що є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

При цьому ОСОБА_4 була повідомлена про всі істотні умови договору, добровільно згідно з положеннями ст. ст. 3, 627 ЦК України підписала договір, на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року № 6-1341цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні позовів до ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним договору банківського рахунка та частково недійсним кредитного договору від 12 листопада 2007 року, а також про визнання недійсним графіку погашення платежів до кредитного договору від 12 листопада 2007 року, отже, умови кредитного договору досліджувались та оцінювались, а згідно з ч. 2 ст. 223 ЦПК України не дозволяється оспорювати в іншому процесі раніше встановлені судом факти і правовідносини.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 17 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
С.Ф. Хопта С.П. Штелик