У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Закропивного О.В.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_6, ОСОБА_7 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа - комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», про визнання права власності за касаційною скаргою ОСОБА_6, подану представником - ОСОБА_9, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2008 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10. і ОСОБА_11 звернулись до суду з указаним вище позовом до ОСОБА_8

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 13 листопада 2008 року між ними та ОСОБА_8 було укладено договори №1, №4 про участь в інвестуванні будівництва житла. За умовами договорів відповідач, як забудовник, взяв на себе зобов'язання збудувати і передати відповідно новостворене майно на мансардному поверсі у вигляду двоповерхової квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_6 та нежитлове офісне приміщення в квартирі НОМЕР_1 на 1 поверсі площею 129,5 кв м у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_7 У свою чергу позивачі взяли на себе зобов'язання, як інвестори, з метою отримання в майбутньому вказаного новоствореного майна, забезпечити відповідне фінансування цього будівництва. Пунктом 4.3. зазначених договорів визначено, що строк закінчення будівництва - 15 листопада 2008 року, а строк передачі у власність закінченого будівництвом новоствореного майна, згідно з п. 2.2. договорів - 25 листопада 2008 року. Відповідач не виконала взятих на себе зобов'язання. На день звернення до суду будівництво будинку зупинено на невизначений строк. Будівництво знаходиться на завершальній стадії і відповідно до технічної та проектної документації обсяг виконаних будівельних робіт становить 90 % до проекту.

У подальшому позивачі у зв'язку із введенням житлового будинку до експлуатації та уточненням розміру про інвестованих приміщень просили суд: визнати за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 визнати право власності на квартиру НОМЕР_1 на 1 поверсі у житловому будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_10. визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_11 визнати право власності на квартири АДРЕСА_3

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 грудня 2008 року позовні вимоги були повністю задоволено. За позивачами визнано право власності на вказані ними квартири. Додатковим рішенням цього суду від 24 липня 2009 року уточнено розміри приміщень (т.1, а.с. 52-54, 69-70).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 8 жовтня 2010 року за заявами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10. і ОСОБА_11 (т.2, а.с. 125-126) відкрито провадження у вказаній вище цивільній справі у зв'язку з нововиявленими обставинами (т.1, а.с. 71). Ухвалою цього ж суду від 4 травня 2011 року вказана заява задоволена і рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 грудня 2008 року скасовано, справу призначено до судового розгляду (т.1, а.с. 115-116).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2012 року зазначений вище позов у частині позовних вимог ОСОБА_10 і ОСОБА_11 залишено без розгляду (т.2, а.с. 12).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2012 року, у задоволенні позову ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2012 року зазначені судові рішення за касаційною скаргою позивачів залишено без змін.

У лютому 2014 року ОСОБА_6 і ОСОБА_7 звернулися до суду із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що заяви про перегляд рішення суду від 29 грудня 2008 року у зв'язку з нововиявленими обставинами вони не подавали, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи та матеріалами кримінального провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року, заяву ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про перегляд рішення суду від 21 травня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_9, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що підстав, передбачених ст. 361 ЦПК України, для перегляду рішення суду немає, оскільки відсутність підпису двох із чотирьох заявників, а саме: ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на заяві про перегляд рішення не є нововиявленою обставиною, а, крім того, такі обставини не можуть вплинути на законність рішення суду від 21 травня 2012 року.

Проте погодитись з таким висновком судів не можна, оскільки судами порушено норми процесуального права.

За змістом ст. 361 ЦПК України нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

З урахуванням положень ст. 11 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства) та вимог ч. 1 ст. 362 ЦПК України заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Зазначені норми процесуального права роз'яснені судам у пунктах 11, 12, 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», в яких вказано, зокрема, на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд має перевірити відповідність заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами загальним вимогам ЦПК України, що пред'являються до заяв.

При цьому у ч. 3 ст. 119 ЦПК України передбачено, що заява має бути підписана особами, які її подають.

Судом встановлено і це не оспорюється, що підписи від імені ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на заяві про перегляд рішення суду від 29 грудня 2008 року у зв'язку з нововиявленими обставинами їм не належить, а виконані іншою особою, що підтверджено висновком експертизи (т. 2, а.с. 174-183). За даним фактом розслідується кримінальне провадження (т.2, а.с. 212-215).

За змістом ч. 3 ст. 365 ЦПК України всі судові рішення за наслідками провадження за нововиявленими обставинами можуть бути оскаржені у порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, висновок апеляційного суду про те, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києві від 4 травня 2011 року про перегляд рішення суду від 29 грудня 2008 року не може бути оскаржена та не підлягає перегляду є неправильним й таким, що не відповідає вимогам закону.

При цьому колегія суддів виходить із того, що, перш ніж розглядати та досліджувати наявність чи відсутність нововиявлених обставин для перегляду судового рішення, суд повинен встановити, чи належною особою було подано заяву про перегляд рішення суду, після скасування якого було ухвалено нове рішення, що відповідає вимогам ст. 11, ч. 1 ст. 362 ЦПК України. Отже, суд має встановити, чи є законною ухвала районного суду від 4 травня 2011 року і за змістом ст. 365 ЦПК України ухвалити нове законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує ухвалу суду і передає питання на новий розгляд, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

У силу ст. 348 ЦПК України підлягає скасуванню й ухвала судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 жовтня 2015 року про відмову ОСОБА_7 у відкритті касаційного провадження в зазначеній вище справі, оскільки ОСОБА_6 не була присутня при розгляді цієї скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником - ОСОБА_9, задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:Б.І.Гулько
В.І. Журавель
О.В. Закропивний
С.П. Штелик