АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Прокопчук Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа Моторно-транспортне страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, стягнення витрат і пені,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 3 005,08 грн. та моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. Просив стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відшкодування збитків у розмірі 840 грн. витрат на оплату експертно-оціночних досліджень складання звіту, пені в розмірі 259,35 грн. та моральну шкоду в розмірі 7 000 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25.11.2015 позов задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. за немайновими вимогами. Стягнуто з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 259,35 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. за майновими вимогами. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Справа № 758/2144/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/919/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Васильченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що при розгляді справи судом першої інстанції не було враховано, що позивачу в повному обсязі не відшкодовано матеріальну шкоду, яка була заподіяна внаслідок ДТП. Зазначив, що півтора роки змушений терпіти моральні страждання, а тому з відповідачів підлягає в повному обсязі стягненню моральна шкода. Вказав, що внаслідок дій ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», позивач змушений був витрачати кошти за складання звіту оцінювача, тому відповідач повинен відшкодувати завдані збитки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їхніх представників, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення матеріальної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки в акті виконаних робіт, який було надано позивачем не було враховано фізичний знос автомобіля, не наведено розмір матеріального збитку, та недоведена необхідність зміни деталей та проведення відповідних ремонтних робіт. Частково задовольняючи вимоги про відшкодування з ОСОБА_3 моральної шкоди, суд виходив із засад справедливості, добросовісності та розумності. Відмовляючи у стягненні такої шкоди зі страхової компанії та стягненні з останньої відшкодування витрати на оплату експертно-оціночних досліджень складання звіту, суд виходив з того, що такі виплати не передбачені чинним законодавством.

З таким висновком суду першої інстанції повністю не може погодитись колегія суддів.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що 24.04.2014 о 19 год. 55 хв. в м. Києві по вул. Нижньоюрківській, 8-А водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_2, не дотримався безпечного бокового інтервалу внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Форд» д.н.з. НОМЕР_3 - власник ОСОБА_1 (а. с. 6), внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 12.05.2014 ОСОБА_3 визнанно винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 7-8, 9). Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7, як власника транспортного засобу «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 в момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» за полісом обов'язкового страхування №АС/7558697. Ліміт відповідальності страховика за даним полісом становить 50 000 грн. (а. с. 12). Автомобіль «Форд» д.н.з. НОМЕР_3 отримав механічні ушкодження відповідно до довідки УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 24.09.2014 (а. с. 10). 29.04.2014 аварійним комісаром відповідача за участю позивача було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та складено протокол №3765 (а. с. 11). Відповідно до дослідження ТОВ «Гарант-Асістанс» № АА3028ОЕ-05.05/5 від 05.05.2014 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_3, в результаті пошкодження при ДТП, складає 4 398,77 грн. (а. с. 96-98). 26.05.2014 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату матеріального збитку отриманого внаслідок пошкодження його автомобіля (а. с. 13). 20.06.2014 позивач вдруге звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 14). Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_3 склала 10 108,44 грн. відповідно до рахунку ТОВ «Віннер Автомотів» №1014648 від 29.04.2014 (а. с. 15). Листом № 09-02-09/12985 від 10.07.2014 ПАТ «НАСК «Оранта» повідомило ОСОБА_1, що було прийнято рішення щодо виплати останньому страхового відшкодування у розмірі 4 398,77 грн., а у разі надання оригіналів актів виконаних робіт та документів, що підтверджують витрати на відновлювальний ремонт, страховиком буде проведений перерахунок вартості ремонтно-відновлювальних робіт (а. с. 16). Відповідно до звіту № 399 від 18.08.2014 про оцінку автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_3, складеним ФОП ОСОБА_8, складеного на замовлення позивача, розмір заподіяних матеріальних збитків, в результаті пошкодження при ДТП, з урахуванням втрати товарної вартості, складає 17 881,92 грн. (а. с. 19-24). 26.08.2014 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з вимогою про виплату матеріального збитку отриманого внаслідок пошкодження його автомобіля у розмірі 17 881,92 грн. (а. с. 17). Листом № 09-02-09/16957 від 09.09.2014 ПАТ «НАСК «Оранта» повідомило позивача, що немає підстав для виплати страхового відшкодування на підставі звіту №399 від 18.08.2014, так як страховиком було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу у передбачений термін та відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а. с. 34-35). 09.10.2014 позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з доповненням до вимоги від 26.08.2014 про повне відшкодування понесених витрат відновлювальних робіт (а. с. 36) та додав акт виконаних робіт ТОВ «Віннер Автомотів» №6143060 від 04.10.2014 на загальну суму 9 968,09 грн. (а. с. 37) та квитанцію № про оплату зазначеної суми (а. с. 38).Згідно з дослідженням ТОВ «Гарант-Асістанс» № АА3028ОЕ-07.11/5 від 07.11.2014 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_3, в результаті пошкодження при ДТП, складав 7 028,74 грн. (а. с. 147-151). Листом № 09-02-09/21746 від 19.11.2014 ПАТ «НАСК «Оранта» повідомило позивача, що було прийнято рішення виплатити останньому страхове відшкодування у розмірі 6 963,01 грн. згідно страхових актів № ОЦВ-14-3765/1 та № ОЦВ-14-3765/2 (а. с. 39), які ОСОБА_1 отримав відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» №1570575 від 24.01.2015 (а. с. 40). Позивач вважає, що страхова компанія та заподіювач вказаної шкоди не компенсували в повному обсязі його витрати пов'язані з ремонтом автомобіля, в зв'язку з чим звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За правилами ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закону), для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Пунктом 35.2. зазначеної статті передбачено, що до заяви додаються: документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником.

Відповідно до вимог п. 36.2 Закону страховик протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 п. 36.2 ст. 36 Закону страховик не пізніше 90 днів з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування, у випадку прийнятого позитивного рішення, повинен сплатити таке відшкодування.

Відповідно до вимог п. 36.4. ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).

Матеріали справи свідчать про те, що позивач своєчасно звернувся до страхової компанії з письмовою заявою про отримання страхового відшкодування, однак ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» з простроченням виплатила дану суму, враховуючи вищевказану норму права.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність стягнення із страхової суми пеню, враховуючи визнання даної частини позову самим відповідачем.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди, колегія суддів вважає наступне.

Згідно із ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. (Постанова ВСУ від 20.01.2016 справа № 6-2808цс15).

Матеріали справи свідчать, що відповідно до акту виконаних робіт ТОВ «Віннер Автомотів» №6143060 від 04.10.2014 та квитанції № було здійснено ремонт автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_3 позивача - потерпілого на загальну суму 9 968,09 грн. (а. с. 37-38). ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» виплатило ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в загальному розмірі 6 963,01 грн. (4 398,77 грн. + 2 564,24 грн.) від 28.11.2014 (а. с. 40).

Таким чином, з ОСОБА_3 - винної особи підлягає стягненню матеріальна шкода завдана позивачу недоплаченої страховою компанією в розмірі 3 005,08 грн., оскільки часткове відшкодування йому майнової шкоди суперечить положенням ст. 1192 ЦК України про повне відшкодування заподіяних збитків.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до автотоварознавчого дослідження ТОВ «Гарант-Асістанс» № АА3028ОЕ-05.05/5 від 05.05.2014 так і звіту № 399 від 18.08.2014 про оцінку автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_3, складеним ФОП ОСОБА_8 коефіцієнт фізичного зносу даного автомобіля прирівнюється до нуля.

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, у зв'язку з чим дійшов невірних висновків.

За наведених обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення вказаних позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 500 грн. та відмови в стягненні з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» зазначеної шкоди та витрат на оплату експертно-оціночних досліджень складання звіту, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З системного аналізу статей 22, 23, 26-1, 28, 29 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що цим законом передбачено, що у разі настання страхового випадку у межах страхових сум відшкодування моральної шкоди тільки у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди життю, здоров'ю третьої особи, а у разі пошкодження майна третьої особи моральна шкода страховиком не відшкодовується.

Матеріали справи свідчать, що вказана ДТП до зазначених у вищезгаданому законі наслідків не призвела, в зв'язку з чим колегія суддів обґрунтовано відмовила позивачу у стягненні такої шкоди саме зі страхової компанії.

Що стосується суми моральної шкоди, яка була стягнута судом першої інстанції з ОСОБА_3 на користь позивача, то з урахуванням усіх обставин справи (поведінка відповідача після зіткнення та під час відшкодування вказаної шкоди страховою компанією), колегія суддів вважає його справедливим та таким, що відповідає ступеню вини особи, яка заподіяла вказану шкоду.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог щодо відмови в стягненні зі страхової компанії витрат на оплату експертно-оціночних досліджень складання звіту, оскільки така сплата передбачена лише у випадку несвоєчасного проведення огляду автомобіля потерпілого. Разом з тим матеріали справи свідчать про те, що вказане ДТП відбулося 24.04.2014, а вже 29.04.2014 аварійним комісаром страхової компанії, за участю позивача, було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та складено протокол №3765. За наведених обставин у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення вказаних позовних вимог.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 знайшли часткове своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини та вимоги п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, якщо висновки суду не відповідають обставинам справи.

Керуючись ст.ст.303,304,309,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року в частині відмови у відшкодуванні матеріальної шкоди скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 3 005 (три тисячі п'ять) гривень 08 (вісім) копійок.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

О.І.Шкоріна