АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4692/16 Головуючий 1 інст. Мороз О.І.
Справа № 612/254/16-ц
Категорія : інші Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кокоші В.В., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Барвінківського районного суду Харківської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про визнання неправомірною відмову приведення у відповідність виконавчого листа №2-416/10, зобовязати вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 20 травня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Барвінківського районного суду Харківської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про визнання неправомірною відмову приведення у відповідність виконавчого листа №2-416/10, зобовязати вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 01 липня 2010 року у справі №2-416/10, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести перерахунок призначеної йому пенсії, виходячи із 8 мінімальних розмірів пенсії за віком відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду другої групи, починаючи з 01 травня 2010 року, а також зобовязано УПФУ в Барвінківському районі Харківської області провести по відношенню до нього перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, з 01 травня 2010 року в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленою ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. З виконавчого листа за вищевказаним рішенням вбачається, що резолютивна частина рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 01 липня 2010 року викладена в іншій редакції, а саме, зменшено період нарахування на 10 днів, бо нібито рішення ухвалено не 01 липня 2010 року, а 11 липня 2010 року. Вказане порушує його права на отримання пенсії за 10 днів. Крім того, вчасне невиконання рішення суду призвело до його моральних страждань, які він оцінює у 5 000 грн.

Тому, ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірною відмову Барвінківського районного суду Харківської області привести у відповідність із рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 01 липня 2010 року у справі №2-416/10, виконавчий лист, виданий цим же судом 05 березня 2012 року та надіслати рекомендованим повідомленням із супровідним листом йому, як стягувачеві; зобовязати Барвінківський районний суд Харківської області привести у відповідність із рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 01 липня 2010 року у справі №2-416/10, виконавчий лист, виданий цим же судом 05 березня 2012 року та надіслати рекомендованим відправленням із супровідним листом йому, як стягувачеві; стягнути із відповідачів моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 21 березня 2016 року визначено підсудність щодо розгляду вищевказаної справи Близнюківському районному суду Харківської області.

Ухвалою судді Близнюківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 20 травня 2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Барвінківського районного суду Харківської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про визнання неправомірною відмову приведення у відповідність виконавчого листа №2-416/10, зобовязати вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди в частині що стосується Барвінківського районного суду Харківської області закрито, в іншому, - розгляд справи продовжити відповідно до вимог глави 4 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Позтвач про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлявся належним чином причин неявки до суду не надав.

При зверненні з позовом до суду ОСОБА_1 заявив про розгляд справи у його відсутність(а.с.2)

Неявка позивача, належно повідомленого про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідачи просили справу розглянути у їх відсутність.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із наступного.

Закриваючи провадження в частині позовних вимог до Барвінківського районного суду Харківської області суд першої інстанції виходив з того, що суд, як орган, що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у справі за спірними правовідносинами.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 01 липня 2010 року у справі №2-416/10, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести перерахунок призначеної йому пенсії, виходячи із 8 мінімальних розмірів пенсії за віком відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду другої групи, починаючи з 01 травня 2010 року, а також зобовязано УПФУ в Барвінківському районі Харківської області провести по відношенню до нього перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, з 01 травня 2010 року в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленою ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (а.с.4-7).

За вищевказаним рішенням суду першої інстанції Барвінківським районним судом Харківської області виданий виконавчий лист, зі змісту якого вбачається, що резолютивна частина рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 01 липня 2010 року викладена в іншій редакції, а саме, зменшено період нарахування на 10 днів, бо нібито рішення ухвалено не 01 липня 2010 року, а 11 липня 2010 року (а.с.8).

Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 22 березня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у виконавчому листі в частині зміни дати періоду нарахування недоплачених сум державної та додаткової пенсії відмовлено. Виправлено допущену у виконавчому листі по справі №2-416/2010 описку, а саме, зазначено дату винесення судового рішення 01 липня 2010 року (а.с.40).

Позивач вважає, що його права порушені неправомірною відмовою суду привести у відповідність із рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 01 липня 2010 року у справі №2-416/10, виконавчий лист, виданий цим же судом 05 березня 2012 року, бо така відмова порушує його права на отримання пенсії за 10 днів.

Конституцією встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється і що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом (ст.ст.126, 129).

Згідно із зазначеними положеннями Конституції судові рішення і відповідно дії або бездіяльність судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (пов'язаних із підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції, а не в інший суд першої інстанції. Останнє порушувало б і принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Суд є органом, який розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише в порядку, визначеному ст.129 Конституції і законодавством про судочинство.

Здійснення правосуддя в Україні врегульовано конституційними нормами окремо від діяльності інших органів державної влади. Відповідно до ст.62 Конституції матеріальна й моральна шкода, завдана безпідставним засудженням, відшкодовується державою лише в разі скасування вироку як неправосудного. Проте й у цьому разі за заподіяну особі шкоду відповідає не суд або суддя, а держава.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятками є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обгрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом (ухвала Верховного Суду України від 23.03.2011р.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини право на суд, окремим аспектом якого є право на доступ до правосуддя, не є абсолютним (у рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «ОСОБА_2 де ля Прадель проти Франції» від 15 грудня 1992 року).

Згідно п. 57 Висновку Консультативної ради європейських суддів № 11 (2008) зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Згідно Висновку Консультативної ради №3 (2002) зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, які пред'являються їм у зв'язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (у тому числі, наприклад, надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави. Тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості, що підлягає встановленню у визначеному національним законодавством порядку.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, підстав та предмету заявлених вимог до Барвінківського районного суду Харківської області, пов'язаних із здійсненням ним судочинства, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням того, що провадження у справі було відкрито, суд, на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, обґрунтовано та правомірно закрив провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає , що ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, що відповідно до ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.1 ч.2 ст.307, ст.ст. 313, п.4 ч.1 ст.312, п.4 ч.1 ст.314 ст.ст. 315, 317, 319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 20 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Кокоша

ОСОБА_3