Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 22-ц/778/1903/16 ОСОБА_1
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

ОСОБА_2

За участю секретаря: Буряк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Держсанепідслужби у Запорізькій області, про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням прав споживача, що призвело до ушкодження здоровя,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Держсанепідслужби у Запорізькій області, про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням прав споживача, що призвело до ушкодження здоровя. посилаючись на те, що 05 вересня 2015 року вона була запрошена на весілля до ресторану «Черчиль», що розташований за адресою: м. Бердянськ, вул. Шаумяна, 1А.

Після святкування, вона відчула себе погано, підвищилася температура, в результаті чого вона викликала швидку.

Вказує, що на лікування її поклали до інфекційного відділення, де вона знаходилась до 15.09.2015 року. Встановлено клиничний діагноз: самольнолез.

Оскільки отруєння було масовим, ресторан був перевірений співробітниками Держсанепідемслужби.

За результатами перевірки був складений акт від 08.09.2015 року, на підставі якого керівнику підприємства громадського харчування «Черчиль» ФОП ОСОБА_3 був виписаний припис № 1 від 09.09.2015 року про встановлення порушення вимог Санітарних правил для підприємств громадського харчування, ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Постановою № 1 від 17.09.2015 року відповідача був притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі ст.42 КУпАП України у вигляд накладання штрафу.

Зазначає, що відповідач порушив її право, як споживача на якісну продукцію (продукти та обслуговування), що призвело до пошкодження її здоровя.

Вказує, що її лікування у лікарні коштувало 331 грн. 99 коп., що підтверджується випискою з історії хвороби та чеками, таким чином, неправомірними діями відповідача їй спричинено матеріальну шкоду на суму 331 грн. 99 коп.

Крім того, діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 25 000 грн., яка полягає в тому, що в лікарню вона потрапила будучи вагітною, дуже переживає за майбутню дитину, як наслідки такого діагнозу та його лікування може сказатися на дитині після її народження.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути з відповідача на її користь 331 грн. 99 коп. матеріальної шкоди, 25 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 331 грн. 99 коп. в рахунок заподіяної матеріальної шкоди, 15 000 грн. 00 коп. в рахунок заподіяної моральної шкоди.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1 705 грн. 20 коп..

У апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, в задоволені відшкодування моральної шкоди відмовити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 05 вересня 2015 року позивача було запрошено на весілля до ресторану «Черчиль», що розташований за адресою: м. Бердянськ, вул. Шаумяна, 1А.

Після святкування, позивачу стало погано, підвищилася температура, в результаті чого вона викликала швидку.

Позивача було покладено на лікування до інфекційного відділення, де вона знаходилась до 15.09.2015 року. Встановлено клиничний діагноз: самольнолез.

Оскільки отруєння було масовим, ресторан був перевірений співробітниками Держсанепідемслужби.

За результатами перевірки був складений акт від 08.09.2015 року, на підставі якого керівнику підприємства громадського харчування «Черчиль» ФОП ОСОБА_3 був виписаний припис № 1 від 09.09.2015 року про встановлення порушення вимог Санітарних правил для підприємств громадського харчування, ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Постановою № 1 від 17.09.2015 року відповідача був притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі ст.42 КУпАП України у вигляд накладання штрафу.

Таким чином висновок суду про те, що причинний звязок між хворобою позивача та діями відповідача є доведеним, відповідає наведеним вище обставинам, а тому обґрунтовано задовольнив вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 331 грн. 99 коп., які були витрачені позивачем на лікування, що підтверджується випискою з історії хвороби та чеками і моральної шкоди у розмірі 15000 грн., яка полягає в тому, що в лікарню позивач потрапила будучи вагітною, дуже переживала за майбутню дитину, як наслідки такого діагнозу та його лікування.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що суд необґрунтовано стягнув з відповідача моральну шкоду є безпідставними, оскільки суд правильно керувався вимогами ст. 1167 ЦК України та розясненнями наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року, а призначення експертизи у даному випадку не є обовязковим.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відхилити, а рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: