Справа № 301/2266/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" грудня 2016 р.

Іршавський районний суд

Закарпатської області

в складі:

головуючого - судді Золотар М.М.

при секретарі - Фанта А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іршава справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Малораковецької сільської ради та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до виконавчого комітету Малораковецької сільської ради та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати ОСОБА_3. Батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. На випадок смерті 26.02.2007 року батьки позивача склали спільний заповіт, що був посвідчений секретарем Малораковецької сільської ради Василинець М.І. за реєстровим номером №09, відповідно до якого останні все своє майно заповіли позивачу.

Після смерті матері відкрилася спадщина на все її майно, в тому числі і на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 власником якого згідно погосподарського обліку Малораковецької сільської ради була саме покійна ОСОБА_6 Спадковий будинок було побудовано у 1982 році згідно Свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 1971 року на земельній ділянці площею 0,07 га у відповідності до плану забудови земельної ділянки, на підставі рішення виконкому Малораковецької сільської ради депутатів трудящих №11 від 23.02.1971 року, затвердженого виконкомом Іршавської районної ради народних депутатів від 18.05.1971 року №150.

На день смерті ОСОБА_6 у спадковому будинку разом з нею ніхто не проживав.

При зверненні позивача до приватного нотаріуса Іршавського районного нотаріального округу Ожеледи П.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, останнім було заведено спадкову справу №69/2016 та встановлено, що 25.08.2009 року ОСОБА_6 склала інший заповіт, на ім'я сестри позивача ОСОБА_2, яка вже більше двадцяти років проживає за межами України, однак у встановлений законом строк спадщину не прийняла.

На даний час позивач є спадкоємцем ? частини спадкового майна за заповітом після смерті батька, та ? частини спадкового майна за законом після смерті матері. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, відсутні.

12.10.2016 року ОСОБА_1 вдруге звернувся до приватного нотаріуса Іршавського районного нотаріального округу Ожеледи П.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Просив суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в цілому.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилися, а подали заяви, якими позов підтримали, просили його задовольнити з мотивів, наведених у позовній заяві, а справу розглянути в їх відсутності (а.с. 43, 55).

Представник відповідача - виконкому Малораковецької сільської ради - в судове засідання не з'явився, а подав заяву, якою не заперечував проти задоволення позову, справу просив розглянути в його відсутність (а.с. 46).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася повторно, хоча й була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення у пресі (а.с. 54). В порядку ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача ОСОБА_6, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01.04.2016 року (а.с. 4).

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, розташованих в АДРЕСА_1

Спадковий будинок було побудовано у 1982 році, будівництво не є самочинним, оскільки проводилося згідно Свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 1971 року (а.с.20) на земельній ділянці площею 0,07 га у відповідності до плану забудови земельної ділянки (а.с. 21), на підставі рішення виконкому Малораковецької сільської ради депутатів трудящих №11 від 23.02.1971 року, затвердженого виконкомом Іршавської районної ради народних депутатів від 18.05.1971 року №150 (а.с. 22).

Технічний паспорт на спірний житловий будинок виготовлений (а.с. 23-25).

Власником дворогосподарства та земельної ділянки згідно погосподарських книг Малораковецької сільської ради була ОСОБА_6 Вказана обставина підтверджується копією довідки №02-32/376 від 28.10.2016 року (а.с. 18).

При житті 26.02.2007 року батьки позивача склали спільний заповіт, що був посвідчений секретарем Малораковецької сільської ради Василинець М.І. за реєстровим номером №09, відповідно до якого останні все своє майно заповіли позивачу (а.с. 7-8).

Батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с. 5).

25.08.2009 року ОСОБА_6 склала інший заповіт, на ім'я сестри позивача ОСОБА_2. Відповідачка близько 20 років не проживає на території Малораковецької сільської ради, що стверджується довідкою №02-32/424 від 28.11.2016 року.

Відповідачка ОСОБА_2 у встановлений строк спадщину не прийняла.

ОСОБА_6 на день своєї смерті проживала одна, про що свідчить копія довідки Малораковецької сільської ради 02-32/233 від 04.08.2016 року (а.с. 17).Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, відсутні, тому на наданий час позивач є єдиним спадкоємцем першої черги.

Після смерті спадкодавця з'ясувалося, що первісна реєстрація права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 здійснена не була.

12.10.2016 року ОСОБА_1 у відповідності до ч.2 ст.1270 ЦК України звернувся до приватного нотаріуса Іршавського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті матері (а.с. 15) у зв'язку з неприйняття спадщини його сестрою ОСОБА_2, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 16).

У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів позивач не має можливості оформити у встановленому порядку право власності на спадкове майно.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно дост.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1218, 1223, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку і надвірних споруд, розташованих в АДРЕСА_1 в цілому.

Заяву про перегляд заочного рішення відповідачами може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії до Іршавського районного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий : М. М. Золотар