22-ц/775/369/2016(м)
Головуючий в 1 інстанції Папаценко П.І.
Доповідач Пономарьова О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Лоленко А.В.,

секретар судового засідання Брежнєв Д.О.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської Ради, про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності діє ОСОБА_2, на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 березня 2016 року

в с т а н о в и л а:

В грудні 2015 року ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності діє ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначала, що 8 жовтня 2010 року між нею та відповідачем укладений шлюб, який розірваний рішенням Ленінського районного суду міста Донецька від 11 вересня 2012 року. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю у м. Донецьку, а відповідач мешкає у м. Маріуполі. Позивач виконує усі батьківські обов'язки щодо виховання дитини та матеріального забезпечення. Проте відповідач з дитиною не спілкується з дня народження, матеріально не допомагає, не приймає участі в моральному, духовному та фізичному вихованні дитини.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради, про позбавлення батьківських прав відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності діє ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог. Позивач в скарзі вказувала, що судом не з'ясовано, чому відповідач не виконує свої батьківські обов'язки, не зустрічається дитиною та невірно зробив висновок про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та представник третьої особи Служби у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що вони не з'явилися у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1, перевіривши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_4. За рішенням Ленінського районного суду міста Донецька від 11 вересня 2012 року шлюб між сторонами розірвано і дитина залишилася проживати з матір'ю. Вважаючи, що відповідач з дня народження дитини з нею не спілкується, вихованням дитини не займається, не надає матеріальної допомоги та ухиляється від виконання батьківських обов'язків, позивачка просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з відсутності свідомої поведінки відповідача, направленої на невиконання своїх обов'язків по вихованню сина, оскільки він не завжди має реальну можливість виконувати свої обов'язки, він не ухиляється від спілкування з сином і готовий проявляти батьківську турботу про нього. Позивач не надала суду, а в судовому засіданні не встановлено достатніх доказів винної поведінки ОСОБА_3, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, тому підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відсутні.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції правильно виходив з вимог ст. 164 СК України.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст.ст. 11, 15 вказаного Закону кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею ст. 3 СК України передбачено, що дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 08 жовтня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_4, батьком якої записано ОСОБА_3 (а.с.6).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_3 разом не проживають, дитина мешкає із матір'ю ОСОБА_1

Висновком Служби у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 01 лютого 2016 року визнано недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.39).

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що позивач не завжди надавала можливість зустрічатися з сином, від виконання своїх батьківських обов'язків він не ухилявся. Він бажає спілкуватися з сином та приймати участь в його вихованні та проти позбавлення його батьківських прав.

Врахувавши встановлені обставини та докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, та що підстави ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків, а саме, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в достатньому обсязі, не бере педагогічної, матеріальної та іншої участі у вихованні дитини, за умови недоведеності винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, тощо, як кожна окремо, так і в сукупності в судовому засіданні достатньо не доведені та не обґрунтовані.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про неповне з'ясування обставин справи, неналежну оцінку доказам у справі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки суд повно та всебічно перевірив доводи та заперечення сторін, доказам у справі дав оцінку відповідно до положень ст.212 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_3 не звертався до суду з зустрічним позовом щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, не може бути підставою в силу положень ст.164 СК України для позбавлення його батьківських прав.

Доводи позивача, що вона одноособово займається вихованням дитини та її матеріальним утриманням, спростовуються довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Маргаз» від 19 січня 2016 року за місцем останньої роботи відповідача, відповідно до якої з заробітної плати відповідача у добровільному порядку проводилось відрахування аліментів на утримання сина, останній раз переказ грошових коштів у розмірі 1 000 грн. здійснено 17 листопада 2015 року.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні..

Судова колегія визнає, що позивачем не доведені обставини за яких відповідача можливо позбавити батьківських прав відносно сина, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

У відповідності до частини 1 статті 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судова колегія на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.М. Пономарьова

Судді: С.А. Зайцева

А.В. Лоленко