Справа № 589/26/16-ц
Провадження № 2/589/246/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючої судді - Стародубцевої Л.О. з участю секретаря судового засідання - Артеменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2016 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду з вищевказаним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким:

1. Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

3. Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1.

4. Судові витрати залишити за позивачем.

Позовні вимоги мотивуються, тим, що 30 травня 1987 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_2, який зареєстрований у виконкомі Чапліївської сільської ради Шосткинського р-ну Сумської області. Внаслідок непорозуміння поглядів на сімейне життя позивачка шість місяців тому вимушена була піти від відповідача проживати окремо.

Під час спільного проживання, 10 травня 2000 року, позивачка з відповідачем придбали у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу, що був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Буйвал Г.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1025, а 23 травня 2000 року вони здійснили обмін даної квартири на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, згідно договору міни, що був нотаріально посвідчений державним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Сидоровою Г.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1072.

За спільною домовленістю між ними правовстановлюючі документи на вищевказані квартири були оформлені на чоловіка позивачки. Однак, оскільки придбання у власність (купівля-продаж та міна) квартири здійснювалося за спільні кошти тому позивачка, посилаючись на ст. 60, ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, також має право на половину даного майна. Не зважаючи на це відповідач ОСОБА_2 не визнає права власності позивачки на трикімнатну квартиру. В даній квартирі до 01 грудня 2015 року була зареєстрована їхня спільна дитина ОСОБА_3, але за погроз і вимоги відповідача вона вимушена була знятись з реєстрації за адресою спірної квартири. Відповідач не тільки не визнає права позивачки на частку в даній квартирі, але й чинить перешкоди у користуванні нею. У зв'язку з цим позивачкою запропоновано йому добровільно укласти договір про поділ майна подружжя, однак він відмовився.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, мотивуючі тими ж самими обставинами, пояснила, що до 21 червня 2000 року вони всією сім'єю були зареєстровані та проживали у спірному житлі. У зв'язку з неможливістю проживати разом з відповідачем, внаслідок вживання ним спиртних напоїв, вона у 2011 році придбала приватне житло по вул. Кірова, буд. 15, кім 713 секц. 710-713. В 2005 році відповідач наполягав, щоб вона виписалася зі спірного житла, оскільки у неї є вже власне житло, тому вона у 2005 році знялася з реєстрації в спірному житлі та зареєструвалася у придбаному житлі. Також за вимогою відповідача в грудні 2015 року їхня донька знялася з реєстрації, внаслідок неможливості проживати з відповідачем, батьком їхньої доньки, а чоловіка позивачки. Вважає, що вона з донькою внаслідок неправомірної поведінки відповідача вимушені придбати собі окреме житло та зареєструватися в ньому. Вважає, що з урахуванням ст. 60, ч. 1 ст. 70 СК України спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, а тому вона має право власності на 1/2 частину спірної квартири.

Відповідач заперечує проти позову, посилаючись на те, що у позивачки є своє власне житло, яке вона придбала у 2011 році. Хоча спірне житло вони купили будучі у шлюбі, але вважає, що він купив спірну квартиру за свої власні кошти і позивачка не має на неї право.

На даний час вони не проживають разом з дружиною внаслідок непорозумінь. Він вживає спиртні напої, але вміру, і залишення позивачкою спірної квартири є її особистим рішенням.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, а саме: копії паспортів сторін з зазначенням реєстрації, копію договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, посвідченого державним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Буйвал Г.В. 10.05.2000 р., та зареєстрований в реєстрі за № 1025, копію договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого державним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Сидоровою Г.В. 23.05.2000 р., та зареєстрований в реєстрі за №1072, копію технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 та зареєстровану в КП «Шосткинське МБТІ, довідку КП «Шосткинське МБТІ» про вартість квартири в сумі 105785 грн., довідку КП «Укржилкомфорт» про реєстрацію відповідача у спірній квартири, копію свідоцтва про реєстрацію шлюбу сторін 30.05.1987 р., копію Свідоцтва про право власності на житло позивачки по АДРЕСА_3, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Положення ч. 2 ст. 60 СК України гарантує подружжю, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Така норма закону встановлює презумпцією права спільної сумісної власності на майно, набуте за час перебування в шлюбі.

Як передбачено ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то майно, яке було одержано за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється, тому право спільної сумісної власності на спірну квартиру має бути припинено.

Відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 368, ч. 3 ст. 372, 392 ЦК України, ч. 1, 2 ст. 60, ч. 3 ст. 61 СК України суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири задовольнити.

2. Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

3. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

4. Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1.

5. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Сумської області через Шосткинський міськрайсуд шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особам, які не були присутніми під час проголошення рішення суду, протягом цього строку з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

У разі оскарження рішення, якщо воно не було скасованим, воно набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області Л.О.Стародубцева