КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/105/16-ц
Провадження №2/319/98/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Солодовнікова Р.С.,

при секретарі Костенко А.В.,

за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, треті особи: Куйбишевська державна нотаріальна контора Запорізької області, управління Держгеокадастру у Куйбишевському районі Запорізької області, Куйбишевське районне управління юстиції Запорізької області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 01 лютого 2016 року надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 (далі позивачі) до Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області (далі відповідач), треті особи: Куйбишевська державна нотаріальна контора Запорізької області (далі нотаріальна контора), управління Держгеокадастру у Куйбишевському районі Запорізької області (далі управління Держгеокадастру), Куйбишевське районне управління юстиції Запорізької області (далі Куйбишевське РУЮ), про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що після смерті їхньої матері - ОСОБА_3, яка померла 29 липня 2014 року, відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої в с. Новоукраїнка на території Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області. Зазначена земельна ділянка належала покійному батьку позивачів ОСОБА_4, який помер 18 лютого 2008 року. Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_3 фактично вступила в спадщину, однак не встигла оформити документи на земельну ділянку. Факт прийняття спадщини ОСОБА_3 підтверджується отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок. 07 грудня 2015 року між позивачами був укладений договір про поділ спадщини, відповідно до якого у власність ОСОБА_1 перейшли житловий будинок, розташований в с. Новоукраїнка по вул. Шевченка, 32 Куйбишевського району Запорізької області, земельна ділянка площею 15,6572 га, два сертифікати на право на земельну частку (пай) та грошові вклади, а у власність ОСОБА_2 земельна ділянка площею 5,5195 га та право на земельну частку (пай), про що вони отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. 27 січня 2016 року позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,41 га, розташовану в с. Новоукраїнка на території Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, але їм було відмовлено у звязку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Таким чином, позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєструвати своє право власності на землю, у звязку з чим звернулися до суду з позовом.

Позивачі кожен окремо звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позову про визнання права на земельну ділянку наполягають, просять справу розглянути без їх участі.

Відповідач до суду не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, заперечень немає.

Від третіх осіб Куйбишевського РУЮ та нотаріальної контори надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують.

Третя особа Управління Держгеокадастру були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, причини своєї неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Неявка представників третіх осіб не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується з положеннями статті 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 18 лютого 2008 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 098105 від 21 лютого 2008 року (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_4І залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,41 га, розташованої в с. Новоукраїнка на території Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП 000009 № 1315, виданого Новоукраїнською сільською радою 02 січня 1995 року на імя ОСОБА_4І (а.с.11).

Як випливає з матеріалів справи, померла ОСОБА_3 оформила спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 частково, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 серпня 2009 року отримала у власність житловий будинок, розташований по вул. Шевченка,32 с. Новоукраїнка, Куйбишевського району Запорізької області, однак спадкові права на спірну земельну ділянку не оформила.

29 липня 2014 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 292774 від 30 липня 2014 року (а.с.6).

Позивачі є рідними сином та донькою померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_3І, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.8,32).

Після смерті ОСОБА_3, її майно в порядку спадкування за законом прийняли позивачі.

07 грудня 2015 року між позивачами був укладений договір про поділ спадщини, відповідно до якого у власність ОСОБА_1 перейшли житловий будинок, розташований в с. Новоукраїнка по вул. Шевченка, 32 Куйбишевського району Запорізької області, земельна ділянка площею 15,6572 га, два сертифікати на право на земельну частку (пай) та грошові вклади, а у власність ОСОБА_2 земельна ділянка площею 5,5195 га та право на земельну частку (пай) (а.с. 15-16), про що вони отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 17, 18, 19).

27 січня 2016 року позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,41 га, розташовану в с. Новоукраїнка на території Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, але їм було відмовлено у звязку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, про що нотаріальною конторою прийнята постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 27).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їхнього цільового призначення.

Згідно із ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що спадкоємець який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Факт прийняття частини спадщини ОСОБА_3 після смерті чоловіка ОСОБА_4 підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 серпня 2009 року (а.с. 10).

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 прийнявши частину спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону від 18 серпня 2009 року, фактично прийняла усю спадщину, після померлого свого чоловіка ОСОБА_4, в тому числі земельну ділянку площею 0,41 га, розташовану в с. Новоукраїнка на території Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області.

Враховуючи те, що з обєктивних причин спадкодавцем не оформлене право власності на спірну земельну ділянку, а спадкоємці не мають можливості оформити на неї право власності в порядку спадкування за законом, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивачів.

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2Л є обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону, доведеними вищевказаними належними та допустимими доказами. Суд, виходячи із встановлених обставин справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216,1218,1225 ЦК України, ст.125 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 60,209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за законом право власності на ? (одну другу) частку земельної ділянки площею 0,41 га, наданої для ведення особистого підсобного господарства та розташованої в с. Новоукраїнка на території Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, яка належала померлому 18 лютого 2008 року ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП 000009 №1315, виданого Новоукраїнською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 02 січня 1995 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємцем за законом право власності на ? (одну другу) частку земельної ділянки площею 0,41 га, наданої для ведення особистого підсобного господарства та розташованої в с. Новоукраїнка на території Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, яка належала померлому 18 лютого 2008 року ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП 000009 №1315, виданого Новоукраїнською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 02 січня 1995 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення, шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р.С.Солодовніков