Справа 431/3600/15-ц
Провадження 2/431/175/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Колядова В.Ю.,

за участю секретаря Хорольської І.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Старобільська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

19.08.2015 року ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості, у якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість з плати за користування будівлею у сумі 22000 грн..

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 24.01.2014 року, позивачем на підставі договору купівлі-продажу, було придбано нежитлову будівлю цех металоконструкцій, розташований по вул. Р. Люксембург - 76, м. Старобільськ, Луганської області. В цей же ж день, між позивачем та відповідачем, було оформлено договір найму зазначеної будівлі на строк до 31.12.2014 року, за умови оплати за користування будівлею - 22000 грн. Позивачем в свою чергу, виконані зобовязання та передано у користування відповідачу предмет оренди цех металоконструкцій, але відповідач на порушення взятих на себе зобовязань до теперішнього часу не сплатив позивачу плату за користування будівлею термін виконання якого закінчився 31.12.2014 року.

Позивач - ОСОБА_1В, у судовому засіданні, позов підтримав в повному обсязі та наполягав на стягненні грошових коштів.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3, у судому засіданні позов не визнали, вважали його таким, що не підлягає задоволенню тому що позивачем не представлено до суду договору оренди приміщення, підстави нарахування суми у розмірі 22 000 грн. та іі розрахунок.

Суд, заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов ОСОБА_1 таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.57, 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу нежитлової будівлі від 24 січня 2014 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 належить нежитлове приміщення за адресою: Луганська область, Старобільський район, м. Старобільськ, вул. Рози Люксембург, 76 (а.с.4-5,6)

24.01.2014 року відповідачем, ОСОБА_2, була написана розписка згідно якої він зобовязався виплатити позивачу ОСОБА_1 суму в розмірі 22000 гривень за використання приміщення (чистини цеха металоконструкцій) площею 140 м2 до 31.12.2014 року (а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч.1. ст. 761 ЦК України право передання майна у найм (оренду) має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач не надав суду відповідного документу (акту), підтверджуючого передання наймачеві частини капітальної споруди. Суд вважає, що додана до позову розписка від 24.01.2014 року (а.с.3) не відповідає вимогам законодавства щодо оренди, суборенди будівлі або іншої капітальної споруди. Також вказаний лист не відповідає вимогам до форми та умов укладення договору, передбачених ст.ст. 626,628,639 ЦК України.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Цивільним кодексом України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 і 6 ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Тобто правочин є недійсним, якщо він укладений із порушенням вимог закону.

Як встановлено в судовому засіданні, розписка складена ОСОБА_2 не є вільною, тому що після складання та підписання вищевказаної розписки, 29.09.2015 року ОСОБА_2, звернувся до Старобільського відділу поліції ГУНП Луганської області з заявою про те, що вона була складена шляхом шантажу і примусу з боку ОСОБА_1 та приєднана до матеріалів кримінального провадження від 13.11.2014 року (а.с.64-66).

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, суд також виходив з положень ст.60 ЦПК України та приписів абзацу 3. пункту 8. постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», згідно з якими, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо. Саме на сторону позивача покладено обовязок доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано переконливих доказів стягнення суми заборгованості з плати за користування будівлею.

На підставі ст. 202, 203, 207, 215, 526, 759, 793, 795 ЦК України, керуючись ст. 3, 10-11, 57-61, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий - суддя В.Ю.Колядов