У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні справу за поданням відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області про визначення частки майна боржника у спільному майні подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року заступник начальника відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області(далі - ВДВС Васильківського МУЮ) звернувся до суду з поданням, в якому просив визначити з квартири № АДРЕСА_1, 1/2 частину, як частку у спільному сумісному майні подружжя.

Свої вимоги заявник мотивував тим, що на виконанні відділу знаходиться виконавчий лист Васильківського міськрайонного суду Київської області № 2/1900 від 24 жовтня 2011 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 67 790 грн. Вказував, що ОСОБА_2 рішення суду не виконується, під час перевірки його майнового стану, майна, яке б належало йому на праві приватної власності, не виявлено. Рішенням апеляційного суду Київської області від 4 серпня 2014 року було встановлено, що набута за час шлюбу квартира № АДРЕСА_1,право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3, є спільним сумісним майном подружжя, а тому й просив визначити Ѕ частину вказаної квартири, як частку у спільному сумісному майні подружжя.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року у задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області про визначення частки майна боржника у спільному майні подружжя відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 серпня 2015 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення подання.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця, виходив із того, що питання якою є частка у майні кожного з колишнього подружжя апеляційним судом під час ухвалення рішення апеляційного суду Київської області від 4 серпня 2014 року не досліджувалось та не вирішувалось, тобто питання щодо належності якою є частина у спільному майні подружжя є спірним, а тому визначення його частки може бути вирішено тільки в порядку позовного провадження.

Проте повністю погодитись з таким висновком апеляційного суду не можна.

Судами установлено, що у провадженні ВДВС Васильківського МУЮ Київської області на виконанні знаходиться виконавчий лист від 24 жовтня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 боргу у сумі 67 790 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду від 11 квітня 2003 року розірвано шлюб між божником ОСОБА_2 та ОСОБА_3, свідоцтво про розірвання шлюбу ОСОБА_3 отримала 11 листопада 2011 року.

Квартиру АДРЕСА_1, було придбано 17 травня 2005 року ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Київської області від 4 серпня 2014 року встановлено, що вказана квартира є спільною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2, при цьому питання про виділення часток у цьому майні судом не вирішувалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на час розгляду судом справи, у разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно. У випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Згідно із ч. 6 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Проте, суд, у порушення зазначених вимог матеріального та процесуального закону, на обставини справи належної уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про недоведеність вимог про визначення частки майна боржника, яким він володіє з іншим співвласником.

Також суд не врахував, що право державного виконавця на звернення до суду із поданням про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, передбачено ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 379 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Отже, посилання суду на неможливість визначення Ѕ частки у майні боржника - квартири № АДРЕСА_1, яка судовим рішенням визнана спільним майном подружжя, не позбавляє суд можливості та не звільняє від обов'язку визначити частку боржника у майні, яким він володіє з іншими особами, у розмірі, яка дійсно належить боржнику згідно вимог закону.

За таких обставин ухвала апеляційного суду не може вважатись законною й обґрунтованою, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України вона підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 серпня 2015 року залишити скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик