Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Остапчука Д.О.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на Ѕ частину нежитлового приміщення; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нежитлове приміщення

за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника на рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 14 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із указаним позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на Ѕ частину нежитлового приміщення, мотивуючи свій позов тим, що 18 квітня 1998 року вони із ОСОБА_3 добровільно за взаємною згодою згідно договору купівлі-продажу набули права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1. На час укладення даного договору купівлі-продажу квартира мала наступний склад приміщень: коридор 1 площею 5,3 кв.м, кімната житлова 3 площею 12,6 кв.м, кухня 4 площею 7 кв.м, душ 5 площею 0,9 кв.м, туалет 6 площею 0,8 кв.м, кімната житлова 7 площею 18,5 кв.м, сарай площею 4 кв. м. Житлова площа квартири 31,1 кв.м, загальна площа квартири 45,1 кв. м. Згідно умов договору купівлі-продажу вони придбали квартиру у рівних частках. У відповідності до вимог чинного законодавства України ними здійснено державну реєстрацію договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 про що 20 квітня 1998 року зроблено реєстраційний запис № 15508 в книзі № 111. В подальшому, з метою переобладнання квартири в нежитлове приміщення та організації в ньому магазину продовольчих товарів вони подали заяву до виконавчого комітету Полтавської міської ради про це та отримали відповідні дозволи, згідно яких було виконано будівельно-опоряджувальні роботи із перепланування квартири в приміщення магазину і у відповідності з актом державної технічної комісії про прийняття об'єкта в експлуатацію від 31 березня 1999 року приміщення магазину по АДРЕСА_1 в м. Полтава було прийнято в експлуатацію. З метою збільшення площі магазину ними було подано заяву до Полтавської міської ради про здійснення добудови до магазину і у відповідності до розпорядження № 194-р від 24 березня 2003 року Полтавської міської ради, такий дозвіл на проектування і переобладнання приміщення торгівлі було отримано. На підставі вказаного розпорядження Полтавської міської ради, 19 серпня 2003 року ними отримано погодження Головного управління у справах містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради № 879. Після здійснення прибудови та виконання опоряджувальних робіт приміщення магазину «Лан» по АДРЕСА_1, його було введено в експлуатацію актом державної технічної комісії № 264 від 25 червня 2004 року і у відповідності з технічним паспортом БТІ від 19 березня 2009 року воно має наступний склад приміщень: торгівельна зала площею 18,2 кв.м, торгівельна зала площею 28 кв.м, службове приміщення площею 17,9 кв.м, вбиральня площею 1,1 кв.м, приміщення персоналу площею 4,4 кв.м. Загальна площа 69,6 кв.м. На даний час приміщення не змінилося, що підтверджується даними поточної технічної інвентаризації від 16 вересня 2013 року.

Враховуючи те, що перелічені перепланування і здійснення прибудови до приміщення магазину здійснено за рахунок спільних коштів, вказані перепланування і прибудова не повинні впливати на розмір часток співвласників, тобто кожному з них повинно належати по Ѕ частині вищевказаного нерухомого майна. Але відповідач ОСОБА_5 заперечує проти добровільного визначеного варіанту розподілу майна, вважаючи, що прибудову побудовано нею одноособово, а тому її частка збільшилася за рахунок цього майна пропорційно прибудованій додатковій площі, та з цих підстав ухиляється від здійснення державної реєстрації нерухомості в реєстраційному відділі та відповідного визначення його ринкової вартості і, таким чином, порушує її права як співвласника щодо володіння і розпорядження нерухомим майном, яке належить їм на праві спільної часткової власності. ОСОБА_6 довідки ПП ПБТІ «Інвентаризатор» від 03 квітня 2012 року за кожною із них зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно в рівних частках. Враховуючи те, що з часу придбання об'єкта нерухомого майна у квітні 1998 року і його переобладнання в приміщення торгівлі у квітні 1999 року, що існує по даний час, та врезультаті здійснення перебудов в 2003-2004 роках його загальна площа збільшилася на 24,5 кв.м і, відповідно, збільшилася його вартість відносно первинної вартості, але приміщення магазину повністю використовується виключно ОСОБА_5 на свій розсуд в комерційних інтересах (вона отримує дохід від заняття підприємницькою діяльністю - торгівлею в даному магазині) без здійснення державної реєстрації нерухомого майна, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 182 ЦК України.

З огляду на зазначене, просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частину нежитлового приміщення літера «А-5», магазину, який знаходиться в житловому будинку по АДРЕСА_1 та складається в цілому з торгової зали 1 площею 18,2 кв.м, торгової зали 2 площею 28,0 кв.м, службового приміщення площею 3 площею 17,9 кв.м, вбиральні 4 площею 1,1 кв.м, приміщення персоналу 5 площею 4,4 кв.м, загальною площею 69,6 кв.м, сарай площею 4,0 кв.м.

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нежитлове приміщення, мотивуючи свій позов тим, що вони дійсно з сестрою ОСОБА_3 18 квітня 1998 року на підставі договору купівлі-продажу придбали квартиру АДРЕСА_1. В подальшому зі згоди ОСОБА_3 вона зайнялась переобладнанням квартири в нежитлове приміщення та організації в ньому магазину продовольчих товарів. ОСОБА_6 розпорядження виконавчого комітету Полтавської міської ради № 687 від 01 жовтня 1998 року їй було дозволено в зв'язку зі зміною власника квартири перепрофілювання під магазин квартири АДРЕСА_1. Цим же розпорядженням її було зобов'язано відкоректувати проект переобладнання квартири і виконати будівельні роботи та здати об'єкт в експлуатацію і отримати відповідний акт. Відповідно з ОСОБА_6 державної технічної комісії про прийняття об'єкта в експлуатацію від 31 березня 1999 року, приміщення магазину по АДРЕСА_1 було прийнято в експлуатацію. В даному ОСОБА_6 вказано, що власник споруди ОСОБА_5 здала в експлуатацію магазин загальною площею 45,1 кв.м. Вона підписала даний ОСОБА_6. З цього часу вона постійно користувалася даним нежитловим приміщенням як магазином «Лан». ОСОБА_3 ніякого відношення до даного магазину не мала. В 1999 році вона виїхала на роботу в Італію, потім забрала сім'ю. З того часу вона постійно мешкає в Італії. В місто Полтаву приїздить раз у рік.

Зазначала, що вона вирішила збільшити площу магазину, тому звернулась з заявою про дозвіл на добудову до власного магазину продовольчих товарів «Лан» в житловому будинку по АДРЕСА_1. До заяви нею було надані дозволи від ВАТ «ПТМЗ» власника житлового будинку, міської санепідемстанції та інших служб. 24 березня 2003 року № 194-р було винесено розпорядження виконавчого комітету Полтавської міської ради, яким було дозволено запроектувати і відповідно до погоджуваного проекту виконати добудову до власного магазину продовольчих товарів «Лан» в житловому будинку по АДРЕСА_1. За свої кошти вона уклала угоду на проектну документацію добудови магазину продовольчих товарів та провела будівництво добудови, добудувавши до магазину 24,5 кв.м. Добудова була проведена до службових приміщень з розширенням торгової зали магазину «Лан». ОСОБА_6 державної технічної комісії про готовність закінченого будівництва об'єкт був прийнятий в експлуатацію 25 червня 2004 року. Даний ОСОБА_6 підписала вона, як власник магазину «Лан». Після добудови загальна площа магазину становить 69,6 кв.м. Разом з тим, вона не зареєструвала даний магазин за собою і сестрою в ПП ПБТІ «Інвентаризатор». Фактично добудова складає 1/3 частину від загальної площі нежитлового приміщення, 2/3 частини магазину належить їм з відповідачем порівно, тобто по 1/3 частині. Її частка в даному нежитловому приміщенні, а саме магазину «Лан» складає 2/3 частини, а відповідачки 1/3 частини.

Вважає, що вимога про реальний виділ майна, а саме частки магазину відповідачу є неможливим, так як неможливо відокремити частину магазину, не порушуючи при цьому цільового призначення даного нежитлового приміщення магазину. Вона згодна виплатити відповідачу грошову компенсацію за вартість її частки. З визнанням за нею права власності на 1/3 частину магазину, яка належить відповідачу. Просила суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на 2/3 частини нежитлового приміщення магазину «Лан», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з торгової зали площею 18,2 кв.м, торгової зали площею 28,0 кв.м, службового приміщення площею 17,9 кв.м, вбиральні площею 1,1 кв.м, приміщення персоналу площею 4,4 кв.м та сараю 4,0 кв.м. Винести рішення, яким визнати за нею право власності на 1/3 частину нежитлового приміщення магазину «Лан» і стягнути з неї грошову компенсацію за ринковою вартістю на користь ОСОБА_7 за 1/3 частину. Стягнути з відповідача судові витрати та за надання правової допомоги.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 14 січня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину нежитлового приміщення літера «А-5», магазину, який знаходиться в житловому будинку по АДРЕСА_1 в м. Полтава та складається в цілому з торгової зали 1 площею 18,2 кв.м, торгової зали 2 площею 28 кв.м, службового приміщення 3 площею 17,9 кв.м, вбиральні 4 площею 1,1 кв.м, приміщення персоналу 5 площею 4,4 кв.м, загальною площею 69,6 кв.м, сарай площею 4 кв.м.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину нежитлового приміщення літера «А-5», магазину, який знаходиться в житловому будинку по АДРЕСА_1 в м. Полтава та складається в цілому з торгової зали 1 площею 18,2 кв.м, торгової зали 2 площею 28 кв.м, службового приміщення 3 площею 17,9 кв.м, вбиральні 4 площею 1,1 кв.м, приміщення персоналу 5 площею 4,4 кв.м, загальною площею 69,6 кв.м, сарай площею 4 кв.м.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 18 квітня 1998 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частках придбали квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 розпорядження виконавчого комітету Полтавської міської ради від 01 жовтня 1998 року №687-р «Про дозвіл на проектування і перепрофілювання приміщень під об'єкти торгівлі, громадського харчування та сфери послуг» (а. с.7) було продовжено термін дозволу на перепрофілювання під магазин квартири АДРЕСА_1 у зв'язку зі зміною власника квартири. Зобов'язано підприємця ОСОБА_4 через спеціалізовану проектну організацію відкоригувати проект переобладнання квартири; виконати оздоблення фасаду і заміну асфальтового покриття тротуару на бруківку зі штучного каменю в межах переобладнання приміщення; здати об'єкт в експлуатацію і отримати відповідний акт міської інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до актадержавної технічної комісії про приймання в експлуатацію від 01 квітня 1999 року (а. с.8-9), пред'явлений до прийняття магазин «»Лан» готовий до введення в експлуатацію. Акт зареєстровано 01 квітня 1999 року за № 16.

ОСОБА_6 розпорядження виконавчого комітету Полтавської міської ради від 24 березня 2003 року № 194-р «Про дозвіл на проектування і обладнання об»єктів торгівлі та обслуговування населення» (а. с. 10) було дозволено запроектувати і відповідно до погодженого проекту ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виконати добудову до власного магазину продовольчих товарів «Лан» в житловому будинку по АДРЕСА_1 в м. Полтаві. Зобов'язано замовника одержати в Головному управлінні у справах містобудування та архітектури вихідні дані на проектування; через спеціалізовану проектну організацію виготовити проектно-кошторисну документацію та погодити її в установленому порядку; оформити через управління земельних ресурсів документи на право користування земельною ділянкою; зареєструвати виконання будівельних робіт в міській інспекції державного архітектурно-будівельного контролю та інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста; протягом п'яти днів з моменту одержання дозволу укласти з КАТП-1628 договір на вивіз сміття з прилеглої території; першочергово виконати реконструкцію фасаду, опоряджувальні роботи, роботи по благоустрою прилеглої території та обладнанню проектованого об'єкту відповідно до погодженого проекту; здати об'єкт в експлуатацію і отримати відповідний акт інспекції державного архітектурно-будівельного контролю; зареєструвати об'єкт в Полтавському бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до акту державної технічної комісії про приймання в експлуатацію добудови службових приміщень магазину «Лан» та розширення торгової зали по АДРЕСА_1 в м. Полтаві (а. с.12-13), пред'явлена до прийняття добудова службових приміщень з розширенням торгової зали магазину «Лан» по АДРЕСА_1 в м. Полтаві рішенням державної технічної комісії прийнята в експлуатацію. Акт зареєстровано 25 червня 2004 року за № 264.

Частиною 2 статті 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв'язку з нормами статей 177-179, 182 ЦК України, частини третьої статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об'єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

За змістом п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (діяв на момент звернення до суду із позовом), у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування); документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна змінилася його адреса).

У разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на об'єкт нерухомого майна, який до проведення реконструкції перебував у спільній власності, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає письмову згоду всіх співвласників об'єкта нерухомого майна на проведення його реконструкції. Якщо у зв'язку з проведенням реконструкції об'єкта нерухомого майна змінився розмір часток у праві спільної власності, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає письмову заяву співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна.

У разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося двома і більше особами, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає документ, яким визначено окрему частину об'єкта нерухомого майна, що набувається у власність кожною з таких осіб, або їх письмову заяву про розподіл часток у спільній власності на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна у зв'язку з набуттям права спільної власності на такий об'єкт.

Аналогічні положення містить п. 44 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

Відповідно до ч. ч. 1, 10 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, право власності на об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, як шляхом добудови, так і внаслідок переведення об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий, виникає після державної реєстрації цього права, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

У порядку ст. ст. 356, 357, 358 ЦК України, якими суд вирішив справу, може бути предметом поділу між учасниками спільної часткової власності нерухоме майно, зареєстроване як об'єкт нерухомості.

Разом з тим, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 по Ѕ частці за кожним співвласником (а. с. 14).

На переведений із житлового фонду в нежитловий та добудований магазин по АДРЕСА_1 в м. Полтава право власності у встановленому порядку сторонами не зареєстровано, обставин, які перешкодили у проведенні відповідної реєстрації, судами не встановлено.

Крім того, суди не встановили, на якій земельній ділянці здійснено добудову службових приміщень з розширенням торгової зали магазину «Лан» по АДРЕСА_1 в м. Полтаві (вимоги ст. 376 ЦК України) з огляду на те, що самочинне будівництво не може бути предметом поділу за ст. ст. 356, 357, 358 ЦК України.

За таких обставин, суди дійшли передчасного висновку про визнання за сторонами права власності по Ѕ частці за кожним на нежитлове приміщення магазину по АДРЕСА_1 в м. Полтава у судовому порядку.

Наведені обставини становлять підставу для виходу за межі доводів касаційної скарги на підставі повноважень, передбачених ч. 3 ст. 335 ЦПК України, та скасування ухвалених судових рішень з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції за правилами ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 14 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.О. Остапчук

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

В.О. Савченко