Справа № 126/2092/16-ц Провадження № 22-ц/772/3520/2016Головуючий в суді першої інстанції Рудь О. Г.
Категорія 57Доповідач Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої : Стеблюк Л.П.

суддів: Якименко М.М., Колоса С.С.

при секретарі: Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 26.09.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, зазначаючи що маючи намір придбати трактор, позивач знайшов за допомогою мережі Інтернет офіс представництва лізингової компанії "Еталон" в м. Вінниці по вул. Привокзальній і попередньо ознайомився з інформацією про можливе придбання в лізинг необхідного йому трактора. Взявши необхідні кошти, позивач поїхав до м. Вінниці для укладення договору. Прибувши до офісу відповідача він поспілкувався з представником компанії , яка розповіла йому про умови придбання трактора в лізинг та надала, для ознайомлення, бланк договору фінансового лізингу, головними умовами якого було те, що трактор буде постановлено йому протягом 5-ти днів, що він повинен сплатити 10 % авансового платежу та на протязі двох років сплачувати вартість предмету лізингу і відсотки. Після цього представник компанії по імені Ірина запропонувала оплатити аванс за трактор, а вона тим часом буде заповнювати договір та виписала бланк квитанції та повідомила, що кошти він сплачує за трактор та послугу фінансового лізингу. Сплативши в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 43500 грн. авансу за трактор він повернувся та показав менеджеру квитанцію, а вона в свою чергу надала для підпису договір, також було наголошено, що всі інші платежі йому необхідно сплачувати після того, як йому передадуть трактор . На його пропозицію також було узгоджено, що трактор лізингова компанія поставить йому в м. Умань, про день поставки трактора мали повідомити протягом 5-ти днів. Приїхавши додому він став чекати телефонного дзвінка від відповідача. Після того як пройшло кілька днів зателефонував представнику компанії Ірині, яка запропонувала сплатити ще 50% авансового платежу та пояснила, що раніше треба було сплачувати 10 %, а зараз керівництво компанії вимогає 50 % проплати.

Тоді він звернувся до юриста, з яким вони перечитали договір лізингу, та зрозумів, що його ввели в оману, оскільки надали підписати зовсім інший договір, а не той з яким він знайомився.

Згідно підписаного ним договору термін передачі трактора становив не 5 днів, а 50 робочих днів та лише після сплати 50% авансу, а не 10%, як було зазначено на сайті та зі слів менеджера. При цьому виявилось, що за умовами договору він сплатив не аванс за трактор, а комісію за організацію, яка зараховується на користь відповідача, а зовсім не за трактор.

Отож, вважає укладений між ним та відповідачем договір лізингу таким, що не відповідає вимогам ЗУ «Про фінансовий лізинг», ЗУ «Про захист прав споживачів», ЦК Україна.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 26.09.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" про захист прав споживача, визнання фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів - задоволено.

Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 003488 від 22.02.2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ "Лізингова компанія" Еталон".

Стягнуто з ТОВ "Лізингова компанія "Еталон" на користь ОСОБА_2 сплачені ним за недійсним договором кошти в сумі 43500 ( сорок три тисячі п"ятсот) гривень.

Стягнуто з ТОВ "Лізингова компанія "Еталон" в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ "Лізингова компанія "Еталон" ставиться питання про скасування рішення суду, оскільки судом неповно з'ясовано обставини справи, та про постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Перепровіривши законність та обгрунтованність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про задоволення позову ґрунтується на наступному.

З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2016 р. ОСОБА_2 уклав з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» договір № 003488 фінансового лізингу з додатками.

Згідно п. 1.1 укладеного договору фінансового лізингу (надалі - договір) лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу (трактор МТЗ 81.1 Білорус), зазначений в п. 3.1 договору та специфікації, що є додатком №3 до договору у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором. Предмет лізингу є власністю лізингодавця /п.3.3 договору/ та придбається ним на своє ім'я за договором купівлі-продажу у продавця автомобіля /п. 5.9 договору/. Згідно ст. 11 договору позивач має право викупу предмету лізингу за окремим договором купівлі-продажу за умови сплати його повної вартості, а також інших заборгованостей, штрафних санкцій та збитків.

Відповідно до п. 5.1 договору, предмет лізингу передається лізингоодержувачу у строк не більше 50 календарних днів з моменту сплати ним на рахунок лізингодавця авансового платежу (50% від вартості предмета лізингу), комісії за організацію у розмірі 10% від вартості предмета лізингу та комісії за передачу предмета лізингу у розмірі 3% від вартості предмета лізингу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються цим законом, положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Крім того, п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий лізинг віднесено до фінансових послуг. Отже правовідносини між сторонами договору регулюються також і цим законом. Водночас, відповідно до п.п. З, 17, 19, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» діяльність відповідача з надання послуг фінансового лізингу в частині надання цих послуг фізичним особам, які є споживачами, підпадає під дію Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Згідно п.2 ч. 1, п.п. 1, 3 ч. 2, п.п. 1, 2, ч. З ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється; нечесна підприємницька практика включає: будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною; Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, гака практика вводить в оману стосовно: основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Усі підготовчі дії до спонукання укласти договір з боку відповідача розпочинаються з пропозицій на автомобілі та техніку за привабливою ціною, яка фактично є нижчої за ринкову, у т.ч. від ціни виробника, а відтак завідомо нереальною, однак така інформація підтверджується на офіційному сайті відповідача з обґрунтуванням «співпраці» з автосалонами завдяки чим пояснюються знижки, на сайті також пропонуються «умови лізингу» щодо сплати 10 % авансу, після чого автомобіль/техніка передається у користування за 5 днів, при цьому у переліку лізингових платежів ніякої «комісії за організацію» не йдеться. Надалі менеджери ТОВ «ЛК «Еталон» завіряють, що автомобілі є в їхньому салоні. За таких обставин до підписання пропонується договір прямого лізингу, що можливо лише при наявності автомобілів у власності лізингодавця.

Однак, як вбачається із підписаного позивачем договору, за ним ( п. 1.3 договору) лізингодавець лише бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу та передати його у користування лізингоодержувачу (непрямий лізинг). У відповідача створюється враження, що укладається договір прямого лізингу і у нього є в наявності вже придбані автомобілі та техніка за визначеною ціною. В той час як фактично у договорі прописаний предмет непрямого лізингу, коли предмет лізингу ще потрібно придбати та ще й попередньо сплатити 50% його вартості та 10% комісії за організацію та 3% комісії за передачу, після чого відповідач на протязі 50 робочих днів буде надавати предмет лізингу у користування.

Наведені обставини відповідно до п.2 ч.1, п.п. 1, 3 ч. 2, п.п. 1, 2, ч. З ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» є проявом нечесної підприємницької практики з боку відповідача. Згідно до ч.6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Окрім того, всупереч вимогам Закону України «Про фінансовий лізинг» та норм ЦК України, у договорі і у специфікації відсутня обов'язкова для договору фінансового лізингу істотна умова щодо його предмету у обсягах, визначених законом. Так, згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» до істотних умов договору лізингу відноситься умова про предмет лізингу, який згідно ч. 1 ст. З закону та ч. 1 ст. 807 ЦК України визначається як неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Згідно ч. 1 ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що відрізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивіалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками є незамінними.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється у порядку, встановленому договором. Разом з тим, відповідно до ч. 2 наведеної норми закону лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Перелік лізингових платежів є вичерпним, у зв'язку з чим, договірні умови можуть містити лише такі лізингові платежі, які передбачені переліком, встановленим законом, сплата яких здійснюється у порядку, встановленому договором. Таким чином, законодавець відніс до договірного регулювання лише порядок сплати лізингових платежів, в той час як їх перелік встановлений законом та розширенню у договірному порядку не допускається. Водночас будь-яких інших платежів на користь лізингодавця, окрім лізингових, законодавством про фінансовий лізинг - не передбачено.

Відповідач включив до договірних умов платежі, які не є лізинговими так як не пов'язані із користуванням предметом лізингу та у додаток не передбачені переліком, встановленим у наведеній вище законодавчій нормі, та, чим вийшов за межі, передбачені законом для діяльності фінансового лізингу, що доводиться наступним:

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі, коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаним недійсним у цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 203, ст. 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; додержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 ЦК України - є підставою недійсності цього правочину.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про задоволення позову, оскільки останні ґрунтуються на повно з'ясованих обставинах справи.

Враховуючи, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно застосував норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, що виникли між сторонами, підстав для скасування або зміни рішення суду колегія суддів не знаходить.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" відхилити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 26.09.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча: Л.П. Стеблюк

Судді: М.М. Якименко

С.С. Колос

/підписи/

з оригіналом вірно: