Справа № 127/9333/15-ц
Провадження № 2/127/728/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2016 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Волошина С.В.,

при секретарі Тонкопій Ю.І.,

позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог Орган опіки та піклування Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог Орган опіки та піклування Вінницької міської ради, про позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надала суду заяву, в якій, посилаючи на ст.152 ЦПК України, просить обмежити на час розгляду справи спілкування відповідача ОСОБА_3 з неповнолітнім сином ОСОБА_5, дозволивши таке спілкування лише за її участі або за згодою представника органу опіки та піклування та за згодою неповнолітнього сина ОСОБА_6.

Заяву мотивовано тим, що батьками та бабусею відповідача організовано психологічний тиск на ОСОБА_5, підбурюючи сина проти позивача, її оточення, примушуючи його до телефонних розмов з батьком ОСОБА_3, який відбуває покарання у ВТК за вироком суду. Після таких телефонних розмов ОСОБА_5 стає збудженим, різким та нервовим. З метою запобіганню тиску на дитину та для забезпечення обєктивного розгляду даної цивільної справи позивач звернулася з даною заявою до суду.

В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали вищевказану заяву, просили її задовольнити

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник заперечили проти задоволення заяви, оскільки заява є необґрунтованою, такою що не ґрунтується на доказах а також на нормах матеріального та процесуального закону.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши доводи заяви позивача, детально дослідивши матеріали цивільної справи, зважає на наступне.

Ч.1 ст.152 ЦПК України містить перелік видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЦПК України, у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову.

Згідно преамбули Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»: забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

В п. 4 Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наведено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З аналізу наведених вище норм Цивільного процесуального кодексу України, а також розяснень Постанови пленуму Верховного суду України вбачається, що суд може забезпечити позов, за умови встановлення судом обставин, що між сторонами дійсно виник спір та у випадку реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Разом з тим позивачем та її представником не вказано на обставини загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про позбавлення батьківських прав відповідача. Заявником не доведено, що спілкування з відповідачем, який є батьком неповнолітнього ОСОБА_5, та який на даний час відбуває покарання у Стрижавській виправній колонії за вироком суду спричиняє будь який стрес дитині, не доведено також причинний зв'язок між спілкуванням відповідача по справі з дитиною та відповідною хворобою дитини, яка має місце на даний час. Відповідач по справі на даний час, відбуваючи покарання, не має іншої можливості на спілкування з сином крім як засобами телефонного звязку. Відповідачем аналогічно не доведено тієї обставини, що будь ким чиниться тиск на дитину чи будь-який інший негативний вплив. Задоволення такої заяви змусить суд висловитися з приводу майбутнього рішення по суті справи.

За таких обставин, заява позивача про обмеження на час розгляду справи спілкування відповідача ОСОБА_3 з неповнолітнім сином ОСОБА_5, дозволивши таке спілкування лише за її участі або за згодою представника органу опіки та піклування та за згодою неповнолітнього сина ОСОБА_6 не підлягає до задоволення у звязку з її необґрунтованістю, та недоведеністю наявності реальних ризиків невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 151, ст.152, ст. 153, 209, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про обмеження на час розгляду справи спілкування відповідача ОСОБА_3 з неповнолітнім сином ОСОБА_5, дозволивши таке спілкування лише за її участі або за згодою представника органу опіки та піклування та за згодою неповнолітнього сина ОСОБА_6 відмовити.

Оголосити перерву в судовому засіданні до 04.04.2016 року до 11 год. 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з отримання копії ухвали.

СУДДЯ :