РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2016 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Ніколайчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення завданої моральної шкоди посилаючись на те, що ОСОБА_2 будучи директором Хмельницького геріатричного пансіонату протиправно направив ОСОБА_1 на примусове психіатричне лікування до Хмельницької обласної психіатричної лікарні на лікування чим на його думку порушено його законні права та заподіяно моральну шкоду у розмірі 500 грн.

Позивач та представник у судове засідання зявилися, підтримали позовні вимоги та надали суду пояснення, що відповідає змісту позовних вимог.

Відповідач та представник у судове засідання зявилися, заперечили щодо заявлених вимог.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 поступив до Хмельницького геріатричного пансіонату для ветеранів війни і праці 26 липня 2010 року згідно путівки Головного управління праці та соціального захисту населення Хмельницької облдержадміністрації №897.

ОСОБА_1 з 15 лютого 2011 року по 02 березня 2011 року знаходився на лікуванні у Хмельницькій облпсихлікарні №1 з діагнозом «органічний розлад особистості внаслідок судинного захворювання головного мозку.ІХС А/с кардіосклероз СН І ст. фібриляція передсердь постійна форма». Направлявся лікарем психіатром Хмельницького геріатричного пансіонату для ветеранів війни і праці.

У провадженні органів досудового розслідування знаходиться кримінальне провадження №000084 відносно ОСОБА_2 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України. Вини відповідача у вчиненні кримінального правопорушення на час розгляду справи, не встановлено.

Вимогами ч.1, 2 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до вимог ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Нормою ч.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України» №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд рахує, що позивачем та представником не доведено у судовому засіданні та не представлено доказів щодо наявності моральної шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, не наведено мотивів обгрунтування її розміру та підстав які призвели до заподіяння душевних страждань у зв'язку із направленням до психіатричної лікарні та призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, якы вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Зазначених обставин також, не встановлено і судом.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку що вимоги позивача є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення позивача звільненого від сплати судового збору, судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Керуючись.ст.10,60, 209, 212-213 ЦПК України, ст.ст.23, 1167 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду 15 січня 2016 року.

Суддя С. Стефанишин