Справа № 415/3547/16-ц
Провадження№ 2/415/1617/16
Лисичанський міський суд Луганської області
у складі головуючого судді Бойко С.Л.
при секретарі Тимофієвій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,третя особа -Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька, -
Позивач звернулась до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ОСОБА_2,третя особа -Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька, в якому зазначила, що вона з відповідачем у даній справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2003 року по 27.02.2006 року. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 27.02.2006 року шлюб розірвано. Від спільного подружнього життя мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого в свідоцтві про народження вказано відповідача.
Дитина проживає з позивачкою, тоді як відповідач не цікавиться здоров'ям, матеріальним становищем сина, ухиляється від сплати аліментів, позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На даний час вона не має офіційну роботу в м.Алчевську, тому має намір виїхати з сином за кордон, а саме на територію Російської Федерації задля підтримки родинних зв'язків з родичами, знаходження офіційної роботи та захисту життя та здоров'я дитини та можливості отримати інший дохід.
На підставі викладеного, просила суд надати дозвіл на тимчасові виїзди та в`їзди з території, що тимчасово не підконтрольна Україні та повернення до місця проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 до досягнення дитиною, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 16 років; надати дозвіл на тимчасові виїзди за межі України до Російської Федерації та повернення до України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на період з 01 січня 2017 року по 01 вересня 2017 року.
Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримала.
Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 25 Конституції України Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.
Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до вимог статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Судом встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок, матеріальне забезпечення, оздоровлення, дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску та без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
Відповідно до п.5.1.1 Тимчасового порядку в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою КМУ від 27.01.1995 р. №57.
17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України стала частиною національного законодавства України.
Пункт 2 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачає, що кожен може вільно залишити будь-яку країну включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно із законом та необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки з метою громадського порядку, запобігання злочинам для захисту здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей.
В судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1. народився ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 15.10.2010 р. відділом РАЦС Алчевського МУЮ, про що зроблений відповідний актовий запис за № 406. Його батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, виданого 21.03.2006 р. відділом РАЦС Алчевського МУЮ Луганської області, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, актовий запис 27, розірвано. Після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_1.
Згідно довідки № 2087, ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3, 2004 р.н. проживає за адресою: АДРЕСА_1.
Постановою Алчевського МВ УМВС України в Луганській області від 01.03.2011р. у порушенні кримінальної справи за ознаками складу злочину передбаченого ст.164 КК України відносно ОСОБА_2, відмовлено.
Відповідно до відповіді №4741 від 03.03.2011 р. наданої Алчевським МВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 не проживає з 2009 р. Відповідно до довідки АБ м.Алчевська, ОСОБА_2 17.02.2009 р. знятий з реєстрації до м.Саратов, Росія.
З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду дитини, яка не досягла шістнадцятирічного віку за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України.
Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2,третя особа -Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька.
Судові витрати позивачка взяла на себе, від неї не надходило прохання про стягнення даних витрат з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись пункт 2 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 10, 60,224-226 ЦПК України, ст.ст.141,150,157СК України, ст.313 ЦК України, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Лисичанської міської ради про надання дозволу на виїзд неповнолітнього за межі України без згоди батька - задовольнити.
Надати дозвіл на тимчасові виїзди та в`їзди з території, що тимчасово не підконтрольна Україні та повернення до місця проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 до досягнення дитиною, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 16 років.
Надати дозвіл на тимчасові виїзди за межі України до Російської Федерації та повернення до України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на період з 01 січня 2017 року по 01 вересня 2017 року.
Заочне рішення може бути переглянуте Лисичанським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Головуючий-суддя: С.Л.Бойко