АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2039/16 Головуючий 1 інстанції Діденко С.А.
Справа № 640/1999/15-ц Доповідач: Коровін С.Г.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: - Коровіна С.Г.,

Суддів : - Коваленко І.П. ,

Довгаль А.П.,

при секретарі: - Чабан А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про розірвання договорів банківських вкладів (депозитів), повернення вкладів у зв'язку з закінченням строків договорів банківських вкладів (депозитів), -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про розірвання договорів банківських вкладів (депозитів), повернення вкладів у зв'язку із закінченням строків договорів банківських вкладів (депозитів).

Свої вимоги обґрунтовував тим, що між ним та Акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договори банківських вкладів (депозити): договір від 22 вересня 2014 року № 009-20420-220914 (депозитний рахунок НОМЕР_1) на суму 10 000 грн, терміном до 21 грудня 2014 року; договір банківського вкладу від 01 грудня 2014 року № 003-20420-011214 (депозитний рахунок НОМЕР_2) на суму 15 000 грн, терміном до 31 грудня 2014 року; договір від 03 жовтня 2014 року № 001-20410-031014 (депозитний рахунок НОМЕР_3) на суму 25 000 грн, терміном до 01 січня 2015 року. Строк дії відповідних договорів ним не подовжувався.

За умовами Договорів ним передано відповідачу гроші на загальну суму 50000грн. Залишок грошей на його поточному рахунку НОМЕР_4 Банку станом на 02.02.15 року сладає - 40663,76 грн.. На звернення з приводу повернення вкладу йому відмовлено без наведення причин.

Враховуючи наведене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив повернути йому суму коштів за договорами банківських вкладів, строк дії яких закінчився.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано ПАТ «Дельта Банк» повернути ОСОБА_5 40 663 грн 76 коп. за банківськими вкладами, строк дії яких закінчився.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року доповнено вступну частину рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2015 року текстом: «про розірвання договорів банківського вкладів (депозитів)»; резолютивну частину рішення доповнено текстом: «Розірвати договори від 22 вересня 2014 року № 009-20420-220914; від 01 грудня 2014 року № 003-20420-011214; від 03 жовтня 2014 року №001-20410-031014 у зв'язку із закінченням строку їх дії».

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 01 липня 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Харківської області від 01 липня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі відповідачем поставлено питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Представник відповідача вважає, що свої зобов'язання перед ОСОБА_5 щодо повернення строкових вкладів за договорами банківських вкладів від 22 вересня 2014 року № 009-20420-220914; від 01 грудня 2014 року № 003-20420-011214; від 03 жовтня 2014 року №001-20410-031014 відповідач виконав у повному обсязі шляхом зарахування на поточний рахунок, як передбачено умовами договору, зазначених позивачем коштів. На думку відповідача договори банківського вкладу припинили свою дію і фактично відсутні підстави до розірвання зазначених договорів. Крім того вимоги позивача не відповідають передбаченими ст.16 ЦК України способами захисту своїх прав та інтересів.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися. ПАТ «Дельта Банк» про час і місце розгляду справи повідомлено належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки 26.02.2016 року.

Позивач ОСОБА_5 про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу апеляційного суду від Харківської області від ОСОБА_5 надійшла телефонограма згідно якої ОСОБА_5 просить справу за його позовом розглянути у його відсутність, оскільки за станом здоров'я та у зв'язку іх похилим віком він не має можливості з'явитися у судове засідання.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутність сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши обставини справи судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ПДК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги : заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції інстанції в повні мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 уклав з АТ «Дельта Банк» договори банківських вкладів (депозити): договір від 22 вересня 2014 року № 009-20420- 220914 (депозитний рахунок НОМЕР_1) на суму 10 000 грн, терміном до 21 грудня 2014 року; договір банківського вкладу від 01 грудня 2014 року № 003-20420-011214 (депозитний рахунок НОМЕР_2) на суму 15 000 грн, терміном до 31 грудня 2014 року; договір від 03 жовтня 2014 року № 001-20410-031014 (депозитний рахунок НОМЕР_3) на суму 25 000 грн, терміном до 01 січня 2015 року. Строк дії відповідних договорів ним не подовжувався.

Таким чином, на час звернення до суду договори від 22 вересня 2014 року № 009-20420-220914; від 01 грудня 2014 року № 003-20420-011214; від 03 жовтня 2014 року № 001-20410-031014 закінчили свою дію.

Відповідно до п. 1.9 банківських договорів всі його гроші з депозитних договорів автоматично нараховуються на поточний рахунок НОМЕР_4, відкритий в банку з використанням платіжної картки.

Встановлено, що 22 грудня 2014 року, 02 та 05 січня 2015 року позивач звертався до відповідача з письмовими заявами про видачу йому грошових коштів, які він вносив у касу банку при укладенні депозитних договорів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (ч. 2 ст. 1060 ЦК України).

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) (ч. 1 ст. 1060 ЦК України). Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються всі нараховані до цього моменту проценти (ч. ч. 1, 5 ст. 1061 ЦК України).

Згідно з п. З ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що маються будь які обмеження щодо розпорядження позивачем своїми рахунками, які знаходяться у відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що починаючи з 03 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків.

Відповідно до ст. 2 Закону вкладником є фізична особа, яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу, банківського рахунку.

Згідно із ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, шо гарантується Фондом.

Судом першої інстанції встановлено, що правовідносини між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» виникли на підставі договорів. При цьому обов'язок повернути вклад за договорами від 22 вересня 2014 року № 009-20420-220914 від 01 грудня 2014 року № 003-20420-011214; від 03 жовтня 2014 року № 001-20410-031014 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки НОМЕР_4 на вимогу ОСОБА_5 у період до введення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» добровільно банком не виконано.

Спроби позивача ОСОБА_5 отримати суму вкладів та проценти за ними з поточного рахунку з використанням наданої йому платіжної картки НОМЕР_4 були заблоковані. Неодноразові звернення до правління АТ «Дельта Банк» не призвели до повернення позивачу вкладів та процентів по ним. Зазначене підтверджується квитанціями про відхилення трансакцій про зняття коштів з поточного рахунку позивача у банку з використанням платіжної картки та відповідями посадових осіб АТ «Дельта Банк» на звернення позивача (а.с. 13,14,15,16,17,18). Згідно виписок з руху коштів на поточному рахунку позивача станом на 02.03.2015 року на поточному рахунку ОСОБА_5 знаходяться 40986,46 грн.

Посилання відповідача на те, що повернути зазначені кошти банк не має можливості у зв'язку з тим, що в банку діє тимчасова адміністрація не ґрунтуються на законі.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач безпідставно перешкоджає позивачу отримати грошові кошти, які передані відповідачу за договорами банківських вкладів. Суд першої інстанції обґрунтовано зобов'язав відповідача повернути вкладнику зазначені кошти.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_5 відносно розірвання договорів від 22 вересня 2014 року № 009-20420-220914; від 01 грудня 2014 року № 003-20420-011214; від 03 жовтня 2014 року №001-20410-031014 у зв'язку із закінченням строку їх дії.

Статтею 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. З матеріалів справи вбачається і це фактично не оспорюється сторонами, що строк дії договору №009-20420-220914; від 22 вересня 2014 року закінчився 21.12.2014 року; строк дії договору № 003-20420-011214 від 01 грудня 2014 року закінчився 31.12.2014 року; строк дії договору №001-20410-031014 від 03 жовтня 2014 року закінчився 01.01.2015 року.

Таким чином на час звернення ОСОБА_5 з позовом до суду зазначені договори свою дію закінчили і підстав до їх розірвання не було. Зазначене не перешкоджає позивачу витребувати у відповідач кошти, які він безпідставно утримує.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави до скасування рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання відповідача повернути ОСОБА_5 40663,76 грн. за банківськими вкладами строк дії яких збіг. Доводи апеляційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують.

Апеляційна скарга на рішення суду надійшла від представника АТ «Дельта Банк» до суду першої інстанції 05.05.2015 року (а.с.97-106). Додаткове рішення по справі ухвалено 27.05.2015 року (а.с.137). Самостійної апеляційної скарги на це додаткове рішення відповідачем не подано, але в апеляційній скарзі поставлено питання про скасування рішення суду першої інстанції у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Але відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо розірвання договорів строк дії яких вже закінчився і постановив з цього приводу додаткове рішення, то таке додаткове рішення підлягає скасуванню, а у задоволенні позову ОСОБА_5 про розірвання договорів термін дії яких вже закінчився колегія вважає необхідним відмовити.

В іншій частині оскаржуване рішення залишається без змін.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2015 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року, в частині задоволення позову ОСОБА_5 про розірвання договорів №009-20420-220914 від 22.09.2014 р. №003-20420-011214 від 01.12.2014 р. №001-20410-03014 від 03.10.2014 р. у зв'язку із закінченням строку їх дії скасувати і у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 в цій частині відмовити.

В іншій частині зазначене рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -