Справа № 591/943/16-ц
Провадження № 6/591/68/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року

Зарічний райсуд м. Суми у складі: головуючого судді Прокудіної Н.Г., при секретарі Різниченко Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми подання старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до приміщення боржника, -

В С Т А Н О В И В :

01 березня 2016 року ст. державний виконавець звернувся до суду з поданням, в якому просить прийняти рішення про примусове проникнення до квартири боржника.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у Зарічному ВДВС перебуває виконавче провадження за виконавчим листом № 591/8244/13-ц від 21.01.2014 р., виданим Зарічним районним судом м.Суми. Боржник добровільно не виконав рішення суду та свої зобов'язання перед стягувачем.

Від старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції надійшла письмова заява про підтримання правової позиції щодо необхідності примусового проникнення до житла.

В зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на

підставі ст. 197ч. 2 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне.

На виконанні в Зарічному ВДВС Сумського МУЮ перебуває виконавче провадження за виконавчим листом № 591/8244/13-ц від 21.01.2014 р., виданим Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості в розмірі 294335,20 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

При зверненні до суду державний виконавець виходив з того, що боржник не допускає його до свого житла для проведення виконавчих дій, чим чинять перешкоди у проведенні виконавчих дій.

Проте з даним твердженням суд погодитись не може, так як воно не відповідає наданим доказам.

Виходячи зі змісту ст. 376 ЦПК України дозвіл на примусове проникнення до житла чи іншого володіння надається судом лише у разі умисних дій боржника, який перешкоджає

виконавцю зайти в жиле приміщення чи інше володіння особи з метою виконання судових рішень та рішень інших органів.

Невідкриття дверей при стуканні в них державним виконавцем не є переконливим фактом перешкоджання з боку боржників, оскільки не доведено, що вдома в цей час хтось знаходився та не відчиняв двері умисно.

В матеріалах подання відсутні дані про те, що боржник отримав повідомлення виконавця про проведення виконавчих дій та мав можливість забезпечити доступ виконавцю до своєї квартири . Докази про отримання повідомлення відсутні в матеріалах справи.

Державним виконавцем не доведено, що при здійсненні дій, які були направлені на виконання судового рішення, боржник чинив йому умисну перешкоду, тому суд вважає, що, подання державного виконавця не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 376 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити в задоволенні подання старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до квартири № 72, будинку 36 В, по вул. Черепіна, в м.Суми, для здійснення виконавчих дій.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Подача апеляції не зупиняє виконання ухвали суду

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Суддя Н.Г.Прокудіна