Номер провадження: 22-ц/785/950/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого Станкевича В.А.

суддів Бабія А.П.

ОСОБА_2

при секретарі Желєзнові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2015 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_3 про відновлення втраченого провадження, -

встановила:

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2015 року залишена без розгляду заява ОСОБА_3 про відновлення втраченого провадження та закрито провадження з розгляду заяви ОСОБА_3 про відновлення втраченого провадження.

На вказану ухвалу ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2015 року, посилаючись на те, що судом неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що в архіві Київського райсуду м. Одеси зберігається цивільна справа № 2-390/07 (до якої увійшли провадження № 2-3837/04, № 2-2298/06, 2-4804/06) за позовами ОСОБА_4 до Іллічівського Морського торгівельного порту про захист цивільних і трудових прав.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 5 липня 2007 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позовних вимог до ІМТП про поновлення на роботі на посаді старшого стивідора, переоформлення трудової книжки, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 1988 року, відшкодування моральної шкоди.

У зазначеному судовому рішенні вказано, що у 2003 році ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про відновлення цивільних справ за 1987 р. і 1988 р.. по яким не було постановлено судове рішення, тому суд прийняв позови ОСОБА_4 до свого провадження, вирішив спір по суті і ухвалив рішення (справа за № 2-390/07 містить 4 томи, до яких увійшли справи за № 2-3837/04, №2-2298/06, 2-4804/06).

Верховним Судом з України рішення апеляційного суду від 5.07.2007 р. залишено без змін, а касаційна скарга ОСОБА_4 без задоволення.

Залишаючи заяву ОСОБА_3 про відновлення втраченого судового провадження без розгляду суд першої інстанції послався на ч. 2 ст. 406 ЦПК України, де зазначено, якщо мета звернення до суду, зазначена заявником, не пов'язана із захистом його прав та інтересів, зокрема заявник не є особою, яка брала участь у справі, чи відновлення судового провадження не потягне для особи настання юридичних наслідків, то за таких умов суд своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі про відновлення провадження або залишає заяву без розгляду, якщо провадження було відкрито.

Між тим з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до суду саме із захистом його прав та інтересів і, як він вважає відновлення провадження потягне для нього настання юридичних наслідків.

При таких даних у суду першої інстанції не було законних підстав для залишення заяви без розгляду.

Більш того суд першої інстанції в ухвалі зазначає, що фактично не було втрати провадження, яке заявник просить відновити. Однак при вирішенні зазначеного питання керується саме статтями цивільного процесуального кодексу, який регулює питання відновлення втраченого провадження.

За наслідками розгляду заяви, відповідно ст. 408 ЦПК України, суд на підставі зібраних і перевірених матеріалів ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку на його думку, необхідно відмовити.

За недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд ухвалою закриває розгляд заяви про відновлення провадження.

Щодо вимог заявника в частині «скасування як неправосудних ухвали суду першої інстанції від 04.12.2007 року і ухвали колегії суддів апеляційного суду від 26.02.2008 року по справі за № 2-6532/2007 за заявою про відновлення втраченого провадження»; встановлення фактів прийняття суддею справи до свого провадження, об'єднання в одне провадження позовів без відповідної письмової ухвали, наявності розбіжностей в описанні доказів в описовій частині судових рішень, фальшування доказів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку розділу IX ЦПК України та вважав необхідним закрити провадження в цій частині.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у звязку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон повязує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження в справі вичерпно визначені ст. 205 ЦПК України і свідчать про те, що процес виник або неправомірно при відсутності в заінтересованої особи права на звернення до суду за захистом, або не може бути продовжений з інших причин, в тому числі й у звязку з волевиявленням сторін із розпорядженням своїми правами, які спричиняють зазначені правові наслідки.

Між тим суд першої інстанції не зазначив на підставі якої норми Закону він закриває провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України, якщо провадження закривається на підставі визначених ч. 1 ст. 1 ст. 205 ЦПК України, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Згідно ч. 1 п. 4 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки суд першої інстанції, при розгляді даної справи, порушив норми матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, то колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції від 07 грудня 2015 року про залишення позовної заяви ОСОБА_3 про відновлення втраченого провадження та закриття провадження з розгляду заяви ОСОБА_3 про відновлення втраченого провадження в частині вимог про вилучення процесуальних документів з матеріалів справи, про скасування неправосудних ухвал, встановлення фактів підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2015 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_3 про відновлення втраченого провадження та закриття провадження з розгляду заяви ОСОБА_3 про відновлення втраченого провадження в частині вимог про вилучення процесуальних документів з матеріалів справи, про скасування неправосудних ухвал, встановлення фактів - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області В. А. Станкевич

ОСОБА_5

ОСОБА_2