Ухвала

іменем україни

4 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Карпенко С.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 7 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 6 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до 643 Управління начальника робіт Міністерства оборони України про стягнення заборгованості із заробітної плати, недонарахованої компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 7 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 6 жовтня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з 643 Управління начальника робіт Міністерства оборони України на користь ОСОБА_2 заборгованість із заробітної плати в сумі 800 грн, недонараховану компенсацію за невикористану відпустку в сумі 837,90 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 20 000 грн, 500 грн - у відшкодування моральної шкоди, а всього 22 137,90 грн без врахування податків та обов'язкових платежів.

У іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Богунського районного суду м. Житомира від 7 липня 2016 року та ухвали апеляційного суду Житомирської області від 6 жовтня 2016 року в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права у цій частині.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з доведеності факту перебування позивача на роботі в спірний період та неправильного розрахунку компенсації за невикористану відпустку і дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача заборгованості із заробітної плати та недонарахованої суми компенсації за невикористану відпустку. При визначенні суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суди керувалися правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України у справі № 6‑41цс15, врахувавши розмір спірної суми, на яку працівник має право, частку, яку ця сума становила, її істотність порівняно із середнім заробітком та інші обставини.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню, суди виходили з того, що позивач не підтвердив достатньою мірою розмір шкоди, яку він просив стягнути на його користь і, врахувавши ступінь порушення прав позивача, характер, обсяг і глибину заподіяних йому моральних страждань, дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог у цій частині.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваних судових рішень у частині, що оскаржується, не дають підстав для висновку про те, що судами першої й апеляційної інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 7 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 6 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до 643 Управління начальника робіт Міністерства оборони України про стягнення заборгованості із заробітної плати, недонарахованої компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О.Карпенко