Провадження №2/748/188/16
Єдиний унікальний № 748/270/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2016 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі : головуючого - судді Меженнікової С.П.,

при секретарі Сидор А.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черниської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним вище позовом та просить визначити їй додатковий строк, тривалістю у два місяці, для подання заяви про прийняття спадщини за правом представлення після смерті її тітки ОСОБА_2, яка померла 24 липня 2001 року. Свої вимоги мотивує тим, що встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини вона пропустила в зв»язку з необізнаністю з порядком прийняття спадщини та оформлення прав на спадкове майно.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в позові.

Відповідач - Черниська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечила в судове засідання представника, надавши через канцелярію суду лист про розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи 24 липня 2001 року померла ОСОБА_2 (а.с.10).

З 1 січня 2004 року набрав чинності Цивільний кодекс України в новій редакції.

Згідно пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 р. цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до п.5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року правила книги шостої цього Кодексу (Спадкове право) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже за змістом вказаних норм застосування ЦК України 2003 року до спадщини, яка відкрилася до набрання ним чинності можливе за двох умов : по-перше спадщина відкрилася і шестимісячний строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, і по-друге з моменту її відкриття і до 1 січня 2004 року спадщина не була прийнята ніким із спадкоємців.

Аналогічні роз'яснення містить постанова Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно п.1 якої відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 524 ЦК УРСР якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщину, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

З огляду на те, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася 24 липня 2001 року і шестимісячний строк на її прийняття закінчився до 1 січня 2004 року, то до спірних відносин повинні застосовуватись положення ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Статтями 529, 530 ЦК УРСР в редакції 1963 року, передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують в рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та баба померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР в редакції 1963 року до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Як вбачається з наданих позивачем документів, а саме, свідоцтва про її народження, свідоцтва про народження її батька ОСОБА_3 та запису акта про народження спадкодавця ОСОБА_2, остання є рідною тіткою ОСОБА_1 - позивача по справі (а.с.5, 14, 8).

Тобто, ОСОБА_1 не входить до вказаного кола спадкоємців.

Стаття 525 ЦК УРСР визначає, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактичного вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як вбачається з листа Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 421/01-17 від 17.02.2016 року, спадкова справа після померлої 24 липня 2001 року ОСОБА_2, не відкривалась (а.с.27). Довідка Черниської сільської ради Чернігівського району №396 від 27.11.2015 року свідчить, що ОСОБА_2 на день своєї смерті була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з нею був зареєстрований та проживав співмешканець ОСОБА_4 (а.с.31).

Позивач у своєму позові та в судовому засіданні зазначає про набуття відповідних прав на спадкове майно, рідним братом спадкодавця ОСОБА_2 - ОСОБА_3, батьком позивача, в якого знаходився Сертифікат на земельну частку (пай), який виданий на ім"я спадкодавця ОСОБА_2 , тобто позивач вказує на фактичне прийняття спадщини її батьком ОСОБА_3

В той же час, позивач ОСОБА_1 завляє вимоги про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини за правилами ст. 1272 ЦК України, проте указана правова норма не поширюється на спірні правовідносини, оскільки вони врегульовані ст.ст. 529, 550 ЦК України (в редакції 1963 року).

Крім того, як на підставу своїх вимог позивач також вказувала у позовній заяві, що є спадкоємицею за правом представлення відповідно до ч.3 ст.1266 ЦК України.

Частина 3 статті 1266 ЦК України надає племінникам спадкодавця право на спадкування за правом представлення на ту частину спадщини, яка б належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадковця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Проте, дана норма не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки батько позивача ОСОБА_3 помер 03 травня 2014 року, після відкриття спадщини спадкодавця ОСОБА_2 (а.с.16).

До того, ЦК України 1963 року не передбачав спадкування племінниками та за правом представлення, а тому позивач не є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Факт визнання відповідачем позову, судом, не може бути врахований при вирішенні даної справи, оскільки таке визнання суперечить вимогам закону, а згідно вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд має право ухвалити рішення про задоволення позову лише за наявності для того законних підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 13, 14, 60, 208, 209, 213-215,218 ЦПК України, ст.ст. 524, 529-530, 548-549 ЦК України, в редакції 1963 року, п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, суд , -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Черниської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини , , відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може буди подана до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя ОСОБА_5