РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 листопада 2016 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Васалатія К.А.

за участі секретаря Верес Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 12.04.2012 р. позивач на підставі договору купівлі-городжу, посвідченого нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори, придбала у ОСОБА_3 АДРЕСА_1. На даний момент у АДРЕСА_1 зареєстровані та мешкають: позивач ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_4 та їх неповнолітні діти - ОСОБА_5, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Зі слів позивача, на момент підписання договору купівлі-продажу продавець ОСОБА_3 завірила позивача про зняття а реєстрації всіх попередніх мешканців. Проте, до теперішнього часу у спірній квартирі залишається зареєстрованим син колишнього власника ОСОБА_2, який добровільно не вчиняє дії, направлені на скасування реєстрації місця проживання за зазначеною адресою, чим порушує право власності позивача.

Відповідач з моменту продажу його матір'ю квартири позивачу, тобто квітня 2012 р., у вказаній квартирі не проживає, що підтверджується актами про не проживання та відсутність особистих речей від 14.11.2015 р., 08.03.2016 р. та 23.09.2016 р.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав свою заяву щодо підтримки позову у повному об'ємі.

Відповідач в судове засідання також не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини викладені нижче.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 12.04.2012 р. позивач на підставі договору купівлі-городжу, посвідченого нотаріусом 21 Київської державної нотаріальної контори придбала у ОСОБА_3 АДРЕСА_1. На даний момент у спірній квартирі зареєстровані та мешкають: позивач, її чоловік ОСОБА_4 та їх неповнолітні діти - ОСОБА_5, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 9)

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як з'ясовано судом до теперішнього часу у спірній квартирі залишається зареєстрованим син колишнього власника ОСОБА_2, який добровільно не вчиняє дії, направлені на скасування реєстрації місця проживання за зазначеною адресою, чим порушує право власності позивача, що підтверджується актами про не проживання та відсутність особистих речей від 14.11.2015 р., 08.03.2016 р. та 23.09.2016 р. (а.с. 10-12)

Відповідно до положень норм ст. 16, 391, 386 ЦПК України власник вправі звернутися /то суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що с адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Оцінюючі встановлені в судовому засіданні факти та відповідні правовідносини суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач більше ніж 4 р. відсутній за місцем своєї реєстрації.

Тому у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України відповідач ОСОБА_2 є особою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 60, 88, ст. 169, ст. 212-215, 218, ст. 224-232 ЦПК України, ст. 71 ЖК України, ст. 405 ЦК України, постановою Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України", суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: К.А. Васалатій