АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/5948/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/118/16 Доповідач - Гурзель І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Бондаренка М.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 29 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Страхова Група ТАС" про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова Група ТАС" про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтувавши свої позовні вимоги тим, що 02.09.2010 року в м.Тернополі по проспекту С.Бандери трапилася ДТП з вини водія ОСОБА_5, який виконуючи свої трудові обов'язки керував автобусом марки «Богдан А 09202» д.н.з. НОМЕР_2., що належить ОСОБА_6 Внаслідок ДТП позивачу заподіяно черепно - мозкову травму та інші тяжкі тілесні ушкодження, чим заподіяно значну матеріальну шкоду, яка виразилася у придбанні ліків, товарів необхідних для лікування отриманих травм внаслідок ДТП і складає згідно долучених товарних чеків 16176.38 гривень. Зважаючи на те, що між відповідачем ПАТ «Страхова група «TAC» та власником транспортного засобу ОСОБА_6 укладено поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строк дії якого станом на момент ДТП не скінчився.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просила стягнути із відповідача 16176, 335 гривень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та матеріальної шкоди та 9430,83 грн. інфляційних донарахувань за період з 03.01.2014 року по червень 2015 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 29 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Страхова Група ТАС" про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди-задоволено. Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Страхова група «TAC» (03062, проспект Перемоги, 65; код- ) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) - 15929,63 гривень витрачених на лікування після дорожньо-транспортної пригоди. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03062, проспект Перемоги, 65; код- ) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) - 9430, 83 гривень інфляційних витрат. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03062, проспект Перемоги, 65; код- ) на користь ОСОБА_3-253,60 гривень судового збору. Не погоджуючись з даним рішенням, представник АТ "Страхова Група ТАС" подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, щодо стягнення з АТ "Страхова Група "ТАС" матеріальної шкоди, розмір якої перевищує 3299, 81 грн.- відмовити. Заслухавши представника позивача ОСОБА_1, який вважає рішення суду законним та обґрунтованим, представника відповідача Бондаренка М.В., ярий підтримує подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції насамперед виходив з того, що їй внаслідок ДТП за участі застрахованого ПАТ «Страхова група «TAC» транспортного засобу марки «Богдан А 09202" д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6, заподіяні тяжкі тілесні ушкодження в результаті, яких останній заподіяно шкоду-здоров'ю, внаслідок чого вона перебувала на лікуванні та для неї були придбані ліки та засоби для догляду на загальну суму 15929,63 , яких 11099,63 грн. - на придбання ліків, 4830 грн. на придбання засобів для догляду, а тому колегія погоджується з таким висновком суду. Крім того, судом першої інстанції враховані травми, які заподіяні позивачеві, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, а саме: черепно - мозкова травма у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, забій головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.10.2011 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст.286 КК України, на підставі ЗУ "Про амністію в 2011 році" №3680 від липня 2011 року. Кримінальну справі стосовно ОСОБА_5 про обвинувачення за ч.2 ст. 286 КК України-закрито. Як вбачається із зазначеної постанови від 28.10.2011 року : 02.09.2010 року близько 12 год. 20 хв. ОСОБА_5. керуючи технічно справним автобусом марки «Богдан А 09202» д.н.з. НОМЕР_1 у м.Тернополі їхав проспектом С.Бандери від центру міста в напрямку до Збаразького кільця. На дорозі, яка має дві смуги для руху в кожному напрямку ОСОБА_5 в порушення вимог п.11.5. Правил дорожнього руху їхав лівою смугою. Наближаючись до перехрестя пр. С.Бандери з вулицями Шопена і Татарська, за яким розташований регульований пішохідний перехід, ОСОБА_5 в порушення п. 2.3(6) Правил дорожнього руху був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, щоб в разі чого, змінити її або своєчасно відреагувати. Він не виконав вимоги п.1.5. ч. І.17 Правил дорожнього руху. У цей час із правої сторони тротуару на проїжджу частину дороги вийшла пішохід ОСОБА_3, яка переходила дорогу спокійною ходьбою справа на ліво, відносно руху автобуса на заборонений червоний сигнал світлофора. Маючи об'єктивну можливість своєчасно виявити пішохода похилого віку, яка не дивлячись в сторону руху автобуса вийшла на пішохідний перехід та наблизилася до смуги руху автобуса ОСОБА_5, відповідно до п. 12.3.Правил дорожнього руху своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості руху автобуса та здійснив наїзд на ОСОБА_3 передньою правою частиною керованого транспортного засобу. Оскільки, ОСОБА_5 своєчасно не вжив заходів для зупинки автобуса, а різко застосував екстрене гальмування, безпосередньо перед пішохідним переходом. Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно розрахунку витрат на лікування ОСОБА_3 є витрати у розмірі 11 099, 63 грн., що підтверджується товарними чеками у яких вбачається вартість витрачених коштів на лікування ОСОБА_3, внаслідок ДТП, що трапилася 02.09.2010 року, з вини ОСОБА_5, яка складає 11 099,63 гривень з яких частину коштів було відшкодовано винуватцем даної ДТП ОСОБА_5, а тому не виплаченими витратами на лікування залишаються кошти у розмірі 6 599 грн. , окрім того в розписці долученої до матеріалів справи зазначається та не заперечується позивачем що винний у ДТП ОСОБА_9 відшкодував позивачу 4 500 гривень витрат на її лікування. Доводи апелянта про те, що ОСОБА_3 було порушено правила дорожнього руху, що призвело до даної ДТП, а отже вона має право на відшкодування лише половини завданої шкоди, а саме у розмірі 3 299, 81 є не обґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які реальні докази вини позивача при настанні даної ДТП. Так, відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доказами по справі підтверджується факт заподіяння шкоди здоров'ю позивача саме з вини відповідача ОСОБА_5 внаслідок ДТП, яке сталося 02.09.2010 року При цьому, судом першої інстанції вірно взято до уваги те, що для ОСОБА_3 було придбано необхідні засоби для її догляду (підгузки) на суму 4 830 гривень, що підтверджується товарними чеками наявними в матеріалах справи, оскільки такі витрати є необхідними та обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Колегія суддів вважає невірними доводи апелянта про те, що у зв'язку із розглядом даної справи в судах страхова сума не сплачується, а тому відсутні підстави інфляційних донарахувань за порушення строків виплати страхового відшкодування, оскільки з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність страхувальника і транспортного засобу марки «Богдан А 09202» д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6, застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВВ 3495859, страховиком по якому є ПАТ «Страхова група «TAC» (далі -Страховик). Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну здоров'ю - 25 000 грн., за шкоду заподіяну майну-50000 грн. Термін дії полісу з 02.03.2010 року по березень 2011 року. 17.05.2013 року ОСОБА_3 звернулася до ПАТ «Страхова група «TAC»із заявою про виплату страхового відшкодування - 14247. 23 грн. спричиненої матеріальної шкоди та 2500 грн. моральної шкоди. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно -првова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ч. 1 ст.24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до ліміту відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або Законом. Із роз'яснень п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4 вбачається, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526. частина друга статті 625 ЦК). Отже, оскільки зобов'язання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу із врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Інфляційні втрати на суму боргу входять до складу грошового зобов'язання, і виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів, внаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно віл вини боржника за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції на підставі наданих доказів вірно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку і вирішив спір відповідно до вимог чинного законодавства. Рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова Група ТАС"- відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Тернопільської області набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.В. Гурзель