Справа№592/9849/15-ц
Провадження №2/592/433/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання (догляду), визнання права власності на житловий будинок,-

встановив:

Позивач звернувся з позовом до суду та свої вимоги мотивує тим, що 25.07.2005 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання. Згідно договору ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 нерухоме майна, а саме будинок за адресою: м.Суми, вул.Миропільська,28. Відповідач свої зобовязання за договором не виконує, не забезпечує позивача доглядом, одягом та взуттям, продуктами харчування, а навпаки використовувала його пенсійні кошти на власний розсуд. В свою чергу ОСОБА_3 згідно п.6 договору зобовязана матеріально забезпечувати ОСОБА_2 грошовими коштами у сумі 250 грн. щомісяця. Однак, ОСОБА_4 свій обовязок за договором не виконує в повному обсязі, починаючи з 2010 р., та не здійснює матеріальне забезпечення у виді передачі грошових коштів ОСОБА_2 у передбачений договором строк. 30.03.2015 р. відповідачу була направлена вимога про виплату вказаних коштів, яка в подальшому нею виконана. Таким чином, відповідач не виконала свої обовязки щодо грошового забезпечення за договором у передбачений строк. Окрім іншого, ОСОБА_3 зобовязана надавати право користуватися йому вказаним житловим будинком. Однак, відповідач цей обовязок за договором не виконує. 11.08.2013 р. відповідач самоуправно позбавила його права користування житловим будинком та забрала у нього ключі від будинку. 30.03.2015 р. відповідачу направлено вимогу про передачу ключів, яка була виконана. За вказаним фактом складено акт від 06.04.2015 р. Таким чином, в період з 11.08.2013 р. по 06.04.2015 р. відповідач не виконувала обовязок щодо надання можливості безоплатного користування житлом. У звязку з цим, позивач просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений 25.07.2005 р. між ним та відповідачем, зареєстрований в реєстрі №67, та визнати за ним право приватної власності на житловий будинок за адресою: м.Суми, вул.Миропільська,28.

Представник позивача, ОСОБА_5, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та дав пояснення аналогічні вищевикладеному, просив задовольнити вимоги у повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_3, та її представник, ОСОБА_6, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову. Зазначили, що позовні вимоги позивача є безпідставними та не мають законодавчого обгрунтування. Позивач є рідним дядьком відповідача, багато років їхньою родиною надавалася допомога позивачеві у вигляді: готування їжі, прибирання будинку, здійснення поточного ремонту будинку, забезпечення ліками, медичним доглядом та обслуговуванням. Вони постійно знаходилися поруч із позивачем та при одному дзвінку позивача завжди приїжджали та допомагали йому. ОСОБА_3 виконувала умови договору добросовісно та в повному обсязі, а також здійснювала інші обовязки по утриманню позивача. Також зазначили, що відповідач відремонтувала будинок зовні. ОСОБА_2 попросив знімати кошти з його карточки та надавати йому, якщо вони йому знадобляться. Відповідач постійно сплачувала кошти позивачеві і вісім років не було претензій, а коли він одружився, то ОСОБА_3 почала перераховувати кошти йому поштою.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача та її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Судом встановлено, що 25.07.2005 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, який було посвідчено в Третій державній нотаріальній конторі нотаріусом ОСОБА_7 (а.с.7).

Відповідно до умов даного договору,- ОСОБА_2 передавав у власність ОСОБА_3 належний йому житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в м. Суми, вул. Миропільська, 28, і приватизовану земельну ділянку, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, за цією ж адресою, а ОСОБА_3 зобов'язувалась забезпечувати утримання позивача: забезпечити його доглядом, одягом та взуттям, продуктами харчування, належним медичним обслуговуванням; грошова оцінка зазначених видів матеріального забезпечення в місяць в розмірі 250 грн., житлом шляхом збереження права пожиттєвого безкоштовного проживання у відчужуваному будинку та користування всіма приміщеннями в зазначеному будинку та земельній ділянці. Також відповідно до умов договору позивач мав право вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем обовязків за договором довічного утримання.

Згідно зі ст. 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

ОСОБА_3 є племінницею ОСОБА_2

21.05.2013 р. був поданий перший позов до суду про визнання довічного утримання недійсним. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 11.06.2013 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 04.07.2013 р., в позові ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання було відмовлено (а.с.107-109, 110-112).

17.06.2013 р. ОСОБА_2 було подано другий позов про розірвання договору довічного утримання позов, який за заявою ОСОБА_2 був залишений без розгляду (а.с.99).

16.08.2013 р. подано третій позов ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання (догляду). Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 08.10.2013 р. було відмовлено в позові, а ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 19.11.2013 р. рішення залишено без змін (а.с. 100-102, 103-106).

Набувач щомісяця належним чином виконує свої обов'язки з матеріального забезпечення відчужувача, про що свідчить надані відповідачем копії квитанцій про щомісячний поштовий переказ відповідачу визначеного договором розміру грошових коштів (а.с.31-42). Так, згідно копії квитанції №58468069 від 09.04.2015 р. вбачається, що ОСОБА_3 сплатила заборгованість на користь ОСОБА_2 за договором довічного утримання від 27.07.2005 р., що утворилась за період з 30.03.2012 р. по 30.03.2015 р. (а.с.27).

Надані до суду відповідачем платіжні квитанції свідчать про те, що ремонт та догляд за домоволодінням за адресою: м. Суми, вул. Миропільска, 28 здійснює ОСОБА_3 (а.с.51-98).

З копій відповідей УДППЗ «Укрпошта» вбачається, що на адресу: вул.Миропільська, 28, м.Суми на імя ОСОБА_2 надходили поштові перекази: п/переказ №33 на суму 250 грн. у вересні 2013 р.; п/переказ №12 на суму 250 грн.; п/переказ №9 на суму 250 грн.; п/переказ №18 на суму 250 грн.; п/переказ №23 на суму 250 грн.; п/переказ №15 на суму 250 грн.;п/переказ №4/0007 від 06.03.2014 р. на суму 250 грн.; п/переказ №1/0025 від 05.04.2014 р. на суму 300 грн.; п/переказ №9/0001 від 03.05.2014 р. на суму 300 грн.; п/переказ №9/0126 від 10.06.2014 р. на суму 300 грн.; п/переказ №5/0002 від 01.07.2014 р. на суму 300 грн.; п/переказ №2/0003 від 02.08.2014 р. на суму 300 грн.; п/переказ №4/0071 на суму 300 грн.; п/переказ №9/0025 на суму 300 грн.; п/переказ №7/0002 на суму 300 грн.; п/переказ №5/0013 на суму 300 грн.; п/переказ №8/0002 на суму 300 грн.; п/переказ №6/0002 на суму 300 грн. (а.с.28-30).

З відповіді, наданої ОКЗ «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер», вбачається, що ОСОБА_2 звертався на амбулаторний прийом 26.03.2013 р. в супроводі племінниці (а.с.113).

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 стверджували, що за позивачем ніхто не доглядав.

Суд вважає, що допитані в судовому засіданні свідки не доводять наявність з боку відповідача протиправних дій по невиконанню або неналежному виконанню умов договору довічного утримання, оскільки ніхто з них близько з позивачем не проживає, а свідок ОСОБА_8 хоч і проживає разом з позивачем, то суд бере до уваги той факт, що остання є дружиною позивача, тобто є зацікавленою особою у розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 744 ЦК України,- за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

У відповідності до вимог ст.755 ЦК України,- договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, судом встановлено, що відповідачем належним чином виконуються умови договору довічного утримання. Жодної шкоди правам та інтересам позивача діями відповідача не завдано й суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог про розірвання договору довічного утримання (догляду), визнання права власності на житловий будинок за необгрунтованістю вимог.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014р., - якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Як вбачається з позовної заяви позивач ОСОБА_2 заявляє дві вимоги: немайнового та майнового характеру, а саме: про розірвання договору довічного утримання (догляду) та визнання права власності на житловий будинок. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., а так як позивачем також предявлено вимоги про визнання права власності на житловий будинок, а враховуючи, що земельна ділянка приватизована, то необхідно доплатити судовий збір в розмірі 1942,11 грн. в доход держави, так як середня вартість по м.Суми 1 кв.м земельної ділянки складає 178,16 грн., то 466 кв.м землі буде коштувати 83022,56 грн.: вартість спірного будинку згідно договору складає 56988 грн., а також відповідачем проведено будівельні роботи у спірному домоволодінні на суму 54200 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 627, 652, 744, 749, 751, 755 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 62 - 64, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання (догляду), визнання права власності на житловий будинок відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 1942 грн. 11 коп. судового збору в доход держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 04.03.2016 р.

Суддя В.Б. Князєв