АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/186/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором кредиту, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2013 року ПАТ «Акцент-Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.08.2008 року між ПАТ «Акцент Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір б/н, згідно з умовами якого банком передано відповідачці кредитну карту зі строком дії до серпня 2009 року з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 3000,00 грн.

Відповідачка особистим підписом в заяві підтвердила свою згоду про те, що вона попередньо була ознайомлена та погодилася з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були їй надані у письмовій формі, отримала повну інформацію про умови кредитування та підписання нею заяви про отримання кредиту разом з запропонованим банком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам.

16.10.2015 року позивач уточнивши свої позовні вимоги, просив суд стягнути з ОСОБА_6 на користь Банку заборгованість по відсоткам за договором б/н від 04.08.2008 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за три роки до звернення до суду, тобто за період з 01.12.2010 року по 01.12.2013 року у розмірі 5 718,24 гривень.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Акцент Банк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ «Акцент Банк» подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що судом першої інстанції було неправомірно відмовлено Банку у стягненні процентів нарахованих за три роки до звернення в суд з позовом, а саме за період з 01.12.2010 року по 01.12.2013 року. При цьому посилається на положення ст. ст. 256, 257, 267 ЦК України. Банк вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були неповно досліджені всі обставини справи, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ «Акцент Банк» задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі ст.ст. 256, 257 та 267 ЦК України ПАТ «Акцент - Банк» звернувся до суду з позовом з пропущенням строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи між ПАТ «Акцент - Банк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № б/н від 04.08.2008 року за яким остання одержала 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі строком дії до серпня 2009 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Строк дії карти визначений до серпня 2009 року.

Самим договором «швидка готівка», строк на який видано кредит не вказаний (а.с. 8).

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Однак Умови на які посилається Банк і які передбачають автоматичну пролонгацію кредитного договору підпису ОСОБА_6 не містять.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов»язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Із наданого Банком розрахунку вбачається, що відповідачка взяті на себе зобов»язання за кредитним договором належним чином не виконувала в результаті чого має заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебігу позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

Представник відповідачки ОСОБА_6 - ОСОБА_7 в суді першої інстанції заявляла клопотання про застосування строку позовної давності, що відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Після закінчення строку дії платіжної карти, а саме з серпня 2009 року, ОСОБА_8 цією карткою не користувалася , нову кредитну картку у Банку не отримувала.

Із наданого банком розрахунку /а.с. 3-7/ вбачається, що останній платіж ОСОБА_6 за кредитним договором був вчинений в листопаді 2008 року /кошти були направлені на погашення комісії та пені /а.с. 3//.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що Банк звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права лише в грудні 2013 року , тобто з пропуском встановленого Законом строку позовної давності.

Суд першої інстанції вірно взяв до уваги, правову позицію, яка була висловлена Верховним Судом України в Постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14 цс 14) про те, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності ( ст.257 ЦК України ) щодо місячних платежів починається після несплати

чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Колегія суддів не може взяти до уваги твердження апелянта про те, що за останні три роки до звернення в суд, тобто за період 01.12.2010 року по 01.12.2013 року позов підлягає задоволенню, оскільки як вбачається із матеріалів справи, перебіг строку позовної давності по даному кредитному договору щодо місячних платежів почався з грудні 2008 року, а щодо повернення кредиту в повному обсязі з 01.09.2009 року.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки в ході розгляду апеляційної скарги не були встановлені порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором кредиту залишити без змін.

Ухвала набирає чинності одразу після проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :