Справа № 456/3479/16-ц
Провадження № 2/456/1952/2016
РІШЕННЯ

іменем України

23 грудня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Янко Б. Я. ,

при секретарі Стасів О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Дулібська сільська рада, Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду із позовом в якому просить постановити рішення, яким за ним право власності на житловий будинок «А-1», загальною площею 42, 4 кв.м., житловою площею 20,4 кв.м. та господарські будівлі та споруди, такі як: Е сарай, Є сарай, З убиральня, к- колонка, що знаходяться по вул. Шевченка, 43 в с. Дуліби, Стрийського району, Львівської області, земельну ділянку, площею 0, 08 га, що виділена для обслуговування вказаного будинку та право власності на земельну ділянку площею 0,19 га для ведення ОСГ..

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що померла ОСОБА_3 являється його тіткою. Після її смерті 13.01.2016 року, відкрилась спадщина на все її майно, а саме : на праві особистої власності їй належав будинок, який знаходиться в с. Дуліби по вул. Шашкевича,43 та відносився до суспільної групи колгоспний двір, а тітка була головою та єдиним членом колгоспного двору. Також згідно даних по господарської книги для обслуговування вказаного будинку, тітці була надана земельна ділянка площею 0,08 га та 0,19 га для ведення ОСГ. Заповіт від імені спадкодавця не складався і не посвідчувався. Після її смерті всі обовязки по утриманні будинку виконує саме він.

Після смерті тітки вирішив належним чином упорядкувати документацію на спірний житловий будинок, оскільки після скасування «колгоспних дворів» свідоцтво про право власності належним чином тіткою оформлено не було. З цього приводу він звертався до Дулібської сільської ради, але у звязку із вступом в силу Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виконком з 01.01.2013р. втратив повноваження щодо оформлення права власності на житловий будинок. Відсутність належного правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок унеможливлює приватизацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, подальше розпорядження будинком, а також він не має змоги виробити субсидії, передбачені чинним законодавством, зареєструвати місце проживання членів своєї у спірному будинку.

Звернувшись до Стрийської державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті тітки - ОСОБА_3, йому було відмовлено у цьому, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів оформлених належним чином на житловий будинок №43 по вул. Шашкевича с.Дуліби Стрийського району Львівської області, а тому він змушений був звернутись до суду із даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав уточнені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи голова Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Свідок ОСОБА_5, котра працює паспортистом в Дулібській сільській раді, Львівської області в судовому засіданні показала, що знала померлу ОСОБА_3, оскільки вони жили по сусідству. Остання спадкоємців не має, а позивач ОСОБА_1 являється її племінником.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідка, давши належну оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, позивач по даній справі, народився 15.05.1979 р. н., зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 б Стрийського району Львівської області, що підтверджується довідкою, виданою Дулібською сільською радою від 01.11.2016 р. № 1410.

Його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_6, про що свідчить свідоцтво про народження серії ІІ СГ № 337982. В дідуся позивача: ОСОБА_7, 15.03.1932 р. була рідна сестра ОСОБА_3.,18.07.1924 р. н., що вбачається з свідоцтв про народження ОСОБА_7 серії 1 СГ № 289803 та ОСОБА_3 серії І АГ № 1205737. ОСОБА_3 ніколи не була одруженою та не мала дітей, проживала з позивачем та його родиною як одна сімя. Після смерті ОСОБА_7, який помер 05.09.2009 року з рідних в тітки залишились тільки позивач та його батьки.

Після смерті ОСОБА_3, яка померла 13.01.2016р., відкрилась спадщина на все її майно, а саме : на праві особистої власності їй належав будинок, який знаходиться в с. Дуліби по вул. Шашкевича,43, про що свідчить свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 22.01.1988 року, яке було видане на підставі рішення виконавчого комітету Стрийської районної Ради народних депутатів. Від 21.01.1988 року та відносився до суспільної групи колгоспний двір, а тітка була головою та єдиним членом колгоспного двору, що підтверджується довідкою Дулібської сільської ради від 03.10.2016 р. № 119. Заповіт від імені спадкодавця не складався і не посвідчувався.

Згідно даних з по господарської книги для обслуговування вказаного будинку, тітці була надана земельна ділянка площею 0,08 га., що підтверджено довідкою Дулібської сільської ради, Львівської області від 01.11.2016 р. № 1410.

Згідно витягу № НВ 016 від 29.11.2016 року з державного земельного кадастру про земельну ділянку, ОСОБА_3 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,1900 га для ведення особистого селянського господарства.

Згідно довідки, виданою Стрийським МБТІ на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Шашкевича, 43 ( колишня Радянська,43) в с.Дуліби від 05.08.2016 р., відповідно до якого на земельній ділянці площею 0,08 га знаходиться житловий будинок «А-1», загальною площею 42,4 кв.м., житловою площею 20,4 кв.м. Біля будинку розміщені також господарські: будівлі та споруди: Е сарай, Є сарай, Ж сарай, З убиральня ; к колонка. Вартість спірного нерухомого майна становить 91 444 гривень.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, оскільки тітка до 15.04.1991р. не втратила право на майно колгоспного двору, являлася єдиним членом колгоспного двору, а відтак і власником даного майна - житлового будинку, який знаходиться в с. Дуліби по вул. Шашкевича,43 Стрийського району Львівської області, постійно користувалася ним, сплачувала всі необхідні платежі та послуги. Після скасування «колгоспних дворів» свідоцтво про право власності тіткою не оформлялося. Після смерті тітки всі обовязки в утриманні її будинку виконує позивач.

Позивач мав намір належним чином упорядкувати документацію на вказаний житловий будинок, оскільки після скасування «колгоспних дворів» свідоцтво про право власності належним чином тіткою оформлено не було.

З цього приводу він звертався до Дулібської сільської ради, але у звязку із вступом в силу Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виконком з 01.01.2013р. втратив повноваження щодо оформлення права власності на житловий будинок Відсутність належного правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок унеможливлює приватизацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, подальше розпорядження будинком, а також позивач не має можливості оформити субсидії, передбачені чинним законодавством та зареєструвати місце проживання членів своєї сімї.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Стрийської державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, однак йому було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, оформлених належним чином на житловий будинок №43 по вул. Шашкевича с.Дуліби Стрийського району Львівської області, свідоцтво про право на спадщину видати не можливо, як вбачається із відповіді зав.Стрийської держнотконтори ОСОБА_8 № 2253/02-14 від 04.11.2016 р. і позивачу запропоновано звернутися в суд із заявою про визнання за собою права власності на будинок в порядку спадкування за законом.

Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно п. 2 ст. 1258 ЦК кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Всі мої рідні не заперечують проти визнання за мною права власності на вказане майно.

Згідно ст.1265ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української PCP (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, та згідно зі ст. 549 ЦК Української PCP (в ред. 1963 року) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, що мною і було зроблено.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі вище наведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, зокрема той факт, що батько позивача являється єдиним спадкоємцем за законом після своєї сестри та відмовився у прийнятті спадщини в користь свого сина ОСОБА_1, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги є підставними, підтвердженими належними доказами у справі, а тому підлягають до задоволення, а саме слід визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок «А-1», загальною площею 42, 4 кв.м., житловою площею 20,4 кв.м. та господарські будівлі та споруди, такі як: Е сарай, Є сарай, Ж сарай, З убиральня, к- колонка, що знаходяться по вул. Шевченка, 43 в с. дуліби, Стрийського району, Львівської області та земельну ділянку, площею 0, 08 га, що виділена для обслуговування вказаного будинку та земельну ділянку, площею 0, 1900 га, призначену для ведення особисто селянського господарства в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 13.01.2016 року.

Керуючись ст. ст.10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 316, 1216, 1217, 1223, 1270 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок «А-1», загальною площею 42, 4 кв.м., житловою площею 20,4 кв.м. та господарські будівлі та споруди, такі як: Е сарай, Є сарай, Ж сарай, З убиральня, к- колонка, що знаходяться по вул. Шевченка, 43 в с. дуліби, Стрийського району, Львівської області та земельну ділянку, площею 0, 08 га, що виділена для обслуговування вказаного будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 13.01.2016 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку, площею 0, 1900 га, призначену для ведення особисто селянського господарства в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 13.01.2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_9