Справа №690/425/16-ц
Провадження №2/690/201/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року м.Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Здоровила В.А.

за участю секретаря Мельник С.В.

представника позивачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Лісніка Рувіма про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

представник позивача в судовому засіданні уточнила позовні вимоги позивачів та просить суд визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності в порядку спадкування за законом на частку будинковолодіння за адресою: м.Ватутіне Черкаської області вул.Чернишевського, 11, а саме по 35/200 частки будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами за кожним, що за життя належали ОСОБА_6, який помер 17.08.2015 року та його дружині ОСОБА_7, яка померла 16.10.2005 року, посилаючись на те, що 17.08.2015 року помер батько позивачів ОСОБА_6. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді частини будинковолодіння розташованого по вул.Чернишевського,11 в м. Ватутіне Черкаської області. Вказана спадщина складається з двох часток 35/200 та 35/200 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_8 у встановлений законом піврічний строк звернулись до Ватутінської міської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, таким чином фактично прийнявши спадкове майно, що залишилось після смерті батька.

За життя, ОСОБА_6 10.06.1993 року приватизував квартиру №3 (1/4 частину будинку) по вул. Чернишевського,11 в м. Ватутіне Черкаської області, загальною площею 38,3 кв.м. Співвласником житла стала їх мати ОСОБА_7. Після смерті ОСОБА_7, яка померла 16.10.2005 року, їх батько прийняв у спадщину її частку в порядку ч.3 ст.1268 Цивільного Кодексу України, але кінцево не оформив своє право власності, не отримавши свідоцтво про право на спадщину. Батько також не вносив зміни до правовстановлюючих документів в звязку зі зміною порядку визначення часток в будинковолодіннях такого типу загального одноповерхового будинку садибного типу з надвірними допоміжними будівлями і спорудами, розділеного на декілька квартир, що призвело в подальшому до проблем в оформленні належних їм спадкових прав на спадщину.

Так, відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул.Чернишевського,11, виготовленого після смерті ОСОБА_6 від 19.02.2016 року, належна за життя їх батькові квартира №3 має наступні площі: загальна 47,4 кв.м., площа житлової квартири (загальна) - 39,6 кв.м., житлова 23,1 кв.м., допоміжна 16,5 кв.м., площа літніх приміщень 7,8 кв.м. Всього загальна площа всього будинковолодіння становить 194,5 кв.м..

Відповідно до довідки Звенигородського виробничого відділку КП ЧОО БТІ, частки їх спадщини становлять 35/200 та 35/200 від всього будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами. Враховуючи, що БТІ на сьогоднішній день надає інформацію щодо площі спадкового майна яка не відповідає площі визначеній у правовстановлюючому документі свідоцтві про власності на житло, позивачі вимушені були звернутись до Звенигородського виробничого відділку БТІ за розясненнями в звязку з чим виникли зазначені вище розбіжності. Листом від 28.04.2016 року №18 БТІ повідомило позивачів, що їх батько та мати були першими в будинковолодінні на приватизацію своєї частки, в той час (1993 рік), розрахунок потрібно було проводити по площі вказаної частини на приватизацію по відношенню до площі всього житлового будинку без урахування надвірних будівель та споруд, тому що ЖКХ вказували в своїх довідках, що це квартири. Після розяснення та пояснення законодавцем тонкощів приватизації іншим співвласникам будинку приватизація проводилась вже за цими новими правилами, тобто частки визначались з урахуванням надвірних будівель, а їх батько не звернувся до БТІ з заявою про перерахунок його частки та частки матері в звязку з чим БТІ не внесло зміни до свідоцтва про право власності на житло. На сьогоднішній день БТІ не може проводити будь-які реєстраційні дії. Отже, в звязку з тим, що батько позивачів не привів у відповідність до вимог законодавства правовстановлюючі документи на своє майно, вказана у свідоцтві про право власності на житло частка будинковолодіння 1/4 не відповідає дійсності, адже включає в себе лише сам житловий будинок, насправді необхідно виходити з теперішніх документів складених Звенигородським відділком БТІ, так як саме ці частки - 35/200 та 35/200 відповідають реальній площі спадкового майна, що залишилось після смерті батька позивачів.

Надавши нотаріусу всі розяснення БТІ та технічну документацію на спадкове майно позивачі отримали постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з аргументацією, що за життя спадкодавцем та іншими співвласниками не були проведені зміни у відповідних документах з послідуючою державною реєстрацією, тому реальна частка спадкового майна не відповідає дійсності по відношенню до будинку по вул.Чернишевського,11 в м. Ватутіне Черкаської області.

Враховуючи, що батько позивачів дійсно володів частиною будинковолодіння по вул. Чернишевського, 11 в м. Ватутіне Черкаської області, позивачі, як його спадкоємці мають право на отримання цього майна у спадщину, але внести зміни до свідоцтва про право власності на житло від 10.06.1993 року неможливо без оформлення їх права власності, а тому позивачі і звернулися до суду з даним позовом.

Позивачі вчасно звернулися з заявою про прийняття спадщини, вони прийняли спадщину та стали фактичними власниками частини будинковолодіння, розташованого за адресою: м.Ватутіне Черкаської області вул.Чернишевського,11, що за життя належало батькові позивачів, але внаслідок не внесення ним змін до правовстановлюючого документу, вони, в свою чергу, не мають можливості в позасудовому порядку належним чином юридично оформити спадкові права.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, а подали до суду заяви, в якій просять справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до них про визнання права власності в порядку спадкування за законом розглядати у їх відсутності, позов визнають повністю та не заперечують проти його задоволення.

Суд, заслухавши представника позивача, яка не заперечує проти розгляду даної справи у відсутності відповідачів та вивчивши письмові докази, вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Вимоги позивачів законні, обґрунтовані і в судовому засіданні доведені.

Відповідно до ст.3,15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

17.08.2015 року помер батько позивачів ОСОБА_6, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11). Після його смерті залишилась спадщина у вигляді частини будинковолодіння розташованого по вул.Чернишевського,11 в м. Ватутіне Черкаської області, який належав йому відповідно до свідоцтва про право власності на житло (а.с.12). Вказана спадщина складається з двох часток 35/200 та 35/200 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_8 у встановлений законом піврічний строк звернулись до Ватутінської міської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, таким чином фактично прийнявши спадкове майно, що залишилось після смерті батька.

За життя, ОСОБА_6 10.06.1993 року приватизував квартиру №3 (1/4 частину будинку) по вул. Чернишевського,11 в м. Ватутіне Черкаської області, загальною площею 38,3 кв.м. Співвласником житла стала їх мати ОСОБА_7, що стверджується листом ЧООБ ТІ (а.с.20).

Після смерті ОСОБА_7, яка померла 16.10.2005 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10), їх батько прийняв у спадщину її частку в порядку ч.3 ст.1268 Цивільного Кодексу України, але кінцево не оформив своє право власності, не отримавши свідоцтво про право на спадщину. Батько також не вносив зміни до правовстановлюючих документів в звязку зі зміною порядку визначення часток в будинковолодіннях такого типу загального одноповерхового будинку садибного типу з надвірними допоміжними будівлями і спорудами, розділеного на декілька квартир, що призвело в подальшому до проблем в оформленні належних позивачам спадкових прав на спадщину.

Так, відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул.Чернишевського,11, виготовленого після смерті ОСОБА_6 від 19.02.2016 року (а.с.13-19), належна за життя батькові позивачів квартира №3 має наступні площі: загальна 47,4 кв.м., площа житлової квартири (загальна) - 39,6 кв.м., житлова 23,1 кв.м., допоміжна 16,5 кв.м., площа літніх приміщень 7,8 кв.м. Всього загальна площа всього будинковолодіння становить 194,5 кв.м..

Відповідно до довідки Звенигородського виробничого відділку КП ЧОО БТІ (а.с.20), частки їх спадщини становлять 35/200 та 35/200 від всього будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами. Враховуючи, що БТІ на сьогоднішній день надає інформацію щодо площі спадкового майна яка не відповідає площі визначеній у правовстановлюючому документі свідоцтві про власності на житло, позивачі вимушені були звернутись до Звенигородського виробничого відділку БТІ за розясненнями в звязку з чим виникли зазначені вище розбіжності.

Листом від 28.04.2016 року №18 (а.с.21) БТІ повідомило позивачів, що їх батько та мати були першими в будинковолодінні на приватизацію своєї частки, в той час (1993 рік), розрахунок потрібно було проводити по площі вказаної частини на приватизацію по відношенню до площі всього житлового будинку без урахування надвірних будівель та споруд, тому що ЖКХ вказували в своїх довідках, що це квартири. Після розяснення та пояснення законодавцем тонкощів приватизації іншим співвласникам будинку приватизація проводилась вже за цими новими правилами, тобто частки визначались з урахуванням надвірних будівель, а їх батько не звернувся до БТІ з заявою про перерахунок його частки та частки матері в звязку з чим БТІ не внесло зміни до свідоцтва про право власності на житло. На сьогоднішній день БТІ не може проводити будь-які реєстраційні дії. Отже, в звязку з тим, що батько позивачів не привів у відповідність до вимог законодавства правовстановлюючі документи на своє майно, вказана у свідоцтві про право власності на житло частка будинковолодіння 1/4 не відповідає дійсності, адже включає в себе лише сам житловий будинок, насправді необхідно виходити з теперішніх документів складених Звенигородським відділком БТІ, так як саме ці частки - 35/200 та 35/200 відповідають реальній площі спадкового майна, що залишилось після смерті батька позивачів.

Надавши нотаріусу всі розяснення БТІ та технічну документацію на спадкове майно позивачі отримали постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.25,26) з аргументацією, що за життя спадкодавцем та іншими співвласниками не були проведені зміни у відповідних документах з послідуючою державною реєстрацією, тому реальна частка спадкового майна не відповідає дійсності по відношенню до будинку по вул.Чернишевського,11 в м. Ватутіне Черкаської області.

Враховуючи, що батько позивачів дійсно володів частиною будинковолодіння по вул. Чернишевського, 11 в м. Ватутіне Черкаської області, позивачі, як його спадкоємці мають право на отримання цього майна у спадщину, але внести зміни до свідоцтва про право власності на житло від 10.06.1993 року неможливо без оформлення їх права власності.

Позивачі вчасно звернулися із заявою про прийняття спадщини та стали фактичними власниками будинковолодіння по вул. Чернишевського, 11 в м.Ватутіне Черкаської області, але вони не мають можливості належним чином оформити спадкові права.

У відповідності до п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

А тому враховуючи викладене суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності в порядку спадкування за законом на частку будинковолодіння за адресою: м.Ватутіне Черкаської області вул.Чернишевського, 11, а саме по 35/200 частки будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами за кожним, що за життя належали ОСОБА_6, який помер 17.08.2015 року та його дружині ОСОБА_7, яка померла 16.10.2005 року.

На підставі ст. 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1297 ЦК України та керуючись ст. 3, 10, 15, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Лісніка Рувіма про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності в порядку спадкування за законом на частку будинковолодіння за адресою: м.Ватутіне Черкаської області вул.Чернишевського, 11, а саме по 35/200 частки будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами за кожним, що за життя належали ОСОБА_6, який помер 17.08.2015 року та його дружині ОСОБА_7, яка померла 16.10.2005 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Черкаської області, через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом десяти днів після його проголошення.

Головуючий В.А.Здоровило