Справа № 349/717/15-ц
Провадження № 22-ц/779/233/2016
Головуючий у 1 інстанції Поглод О. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Вакарук В.М., Горейко М.Д.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» до ОСОБА_3 та фермерського господарства «ТОРО» про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» на рішення Рогатинського районного суду від 03 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

10.06.2015 року ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» звернулось з позовом до ОСОБА_3 та фермерського господарства «ТОРО» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у звязку з неналежним виконанням фермерським господарством «ТОРО» зобовязань по кредитному договору №02/44Ю, укладеного між сторонами 19.12.2013 року на суму 400000 грн., зі сплатою 21% на рік на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення 18.12.2014 року, утворилась заборгованість, яка станом на 17.04.2015 року становила 536613,54 грн.

Посилаючись на те, що Боржник у добровільному порядку не виконує зобовязання за договором кредиту, позивач просив звернути стягнення на нежитлову будівлю приміщення телятника загальною площею 1741,5 кв.м., що розташоване в с. Колоколин, Рогатинського району Івано-Франківської області, вул. Залужанська, 5Є, передану в іпотеку банку ОСОБА_3 за договором від 19.12.2013 року, укладеним з ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» для забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту.

Рішенням Рогатинського районного суду від 03 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» посилається на незаконність рішення суду.

Апелянт вважає неправильним висновок суду про те, що подана ОСОБА_3 в порядку п.8 ч.2 ст.46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» заява про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог є підставою для припинення зобовязання за договором кредиту згідно ст. 601 ЦК.

Судом не було враховано того, що за договором кредиту боржником банку є фермерське господарство «ТОРО», а не відповідач ОСОБА_3 Саме тому зобовязання за договором кредиту не може бути припиненим на підставі ст.601 ЦК за заявою ОСОБА_3

Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Представник ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 19.12.2013 року між ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» та ФГ «ТОРО» був укладений договір кредиту №02/44Ю на суму 400000 грн., зі сплатою 21% на рік на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення 18.12.2014 року.

Для забезпечення виконання кредитних зобовязань 19.12.2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» був укладений договір іпотеки, предметом якого була нежитлова будівля телятник (виробниче приміщення) загальною площею 1741,5 кв.м., що розташоване в с. Колоколин, Рогатинського району Івано-Франківської області, вул. Залужанська, 5Є.

Крім того, 19.12.2013 року між ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за яким останній поручився перед кредитором за виконання ФГ «ТОРО» зобовязань за договором кредиту №02/44Ю. Пунктом 1.3 зазначеного договору передбачено, що Поручитель та Боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.(а.с.69)

Встановлено, що ФГ «ТОРО» належним чином не виконувало умови договору щодо повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, у звязку з чим станом на 17.04.2015 року утворилась заборгованість на суму 536613,54 грн.

Також встановлено, що 11 лютого 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Інвестиційний», відповідно до якого ОСОБА_3 вніс на депозитний рахунок ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» 575744,00 грн. на строк до 13 лютого 2015 року з нарахуванням 21,5% річних.(а.с.70,71)

Після закінчення строку депозитного договору вклад та нараховані проценти ОСОБА_3 не повернуто. Заборгованість ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» перед ОСОБА_3 становить 593 643, 92 грн.

Постановою Правління Національного ОСОБА_2 України від 31 липня 2014 року №456 ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» віднесено до категорії неплатоспроможних.(а.с.21)

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №142 від 05 грудня 2014 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» та призначено уповноважену особу на ліквідацію акціонерного товариства.

У зв'язку із наявністю зустрічних однорідних грошових зобов'язань, строк виконання яких настав, ОСОБА_3 07 жовтня 2015 року подав заяву до уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» про їх зарахування.

У заяві ОСОБА_3 просив про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог за договором № 02/44Ю на кредитну лінію (відновлювальну) від 19 грудня 2013 року та договором № ДГ6-401 строкового банківського вкладу (депозиту) «Інвестиційний» від 11 лютого 2014 року.(а.с.90,91)

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про безпідставність позовних вимог.

Посилання позивача у апеляційній скарзі на те, що до спірних правовідносин не можна застосовувати ст.601 ЦК про припинення зобовязання зарахуванням зустрічних однорідних вимог не заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 601 ЦК зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Згідно п. 8 ст.46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «ОСОБА_2 Ворота» відхилити, а рішення Рогатинського районного суду від 03 грудня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: Л.В. Ясеновенко

ОСОБА_4

ОСОБА_5