АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого судді Музичко С.Г.,

суддів Рейнарт І.М.. Кирилюк Г.М., при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15.09.2016 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3, заінтересовані особи - старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Стельмах ОлесяОлександрівна, начальник Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києва Гоцій Богдан Ігорович, Державне підприємство Український науково-дослідний і проектний інститут харчової промисловості « Укрндпіхарчопром» про визнання неправомірними дій, постанови та скасування постанови про повернення виконавчого документа № 47703525 від 08.06.2016 року, зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.09.2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_3, заінтересовані особи - старший державний виконавець ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києва Стельмах О.О., начальник ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києва ГоційБ.І., ДП Український науково-дослідний і проектний інститут харчової промисловості «Укрндпіхарчопром» про визнання неправомірними дій, постанови та скасування постанови про повернення виконавчого документа № 47703525 від 08.06.2016 року, зобовязання вчинити дії відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15.09.2016 року, скаргу задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що державним виконавцем та начальником відділу Шевченківського РУЮ у м. Києві при винесені постанови про повернення виконавчого документа було порушено вимоги ст. 2,6 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст.2,4 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання, їх виконання покладено на державну виконавчу службу, а тому оскаржувана постанова винесена із порушення зазначених норм.

В суді апеляційної інстанції скаржник та його представник апеляційну скаргу підтримали з підстав наведених в ній.

Інші участники процесу у справі в судове засідання апеляційного суду не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. З огляду на наведене, враховуючи вимоги ст. 305 ЦПК України, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які приймають участь у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що підстав для скасування оскаржуваної постанови не було, державний виконавець діяв в межах ЗУ «Про виконавче провадження»

Колегія суддів не погоджається з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають правозвернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією абобездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чисвободи.

Як встановлено судом, 10.04.2015 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано судовий наказ за яким стягнуто з Державного підприємства Український науково-дослідний і проектний інститут харчової промисловості «УКРНДПІХАРЧОПРОМ» на користь ОСОБА_3 заборгованість по нарахованій заробітній платі у розмірі 34 885 гривень 75 копійок.

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Стельмах О.О. від 03.06.2015 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено права державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4,9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», крім випадків, коли стягував перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

У відповідності з п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

08.06.2016 року старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Стельмах О.О. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 66-67).

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

З цього слідує, що помилковим є посилання суду на неможливість виконання рішення суду, ухваленого після 01 січня 2013 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки такого змісту п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону не містить.

Згідно з ч. 3 ст. 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд вважав, що відсутні підстави виконати рішення суду у спосіб, визначений Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Разом з тим судом не наведено обгрунтованих мотивів та підстав з яких неможливо виконати рішення у спосіб визначений цим Законом, чим порушено порядок розгляду скарги, передбачений ч. 3 ст. 214 ЦПК України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Розглянувши скаргу за відсутності державного виконавця, суд дійшов передчасного висновку, що державним виконавцем при винесені постанови про повернення виконавчого документу в повному обсязі виконано рішення суду на підставі якого було відкрите виконавче провадження та належним чином не перевірив, і не запропонував сторонам надати відповідні докази та не роз'яснив наслідки ненадання таких доказів.

За викладених обставин судом першої інстанції було порушено порядок, встановлений для вирішення даного питання, ухвала суду не може вважатися законною та обґрунтованою, підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд, у зв'язку із чим апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15.09.2016 року скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді