АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/1739/16 Головуючий І інстанції - Оксененко В.А.
Категорія: право власності Доповідач - Пилипчук Н.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І., Трішкової І.Ю.,

при секретарі - Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 -на рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності на квартиру; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру та автомобіль,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що з 08.08.2008 року по 03.10.2013 р. перебував з нею у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу за спільні кошти ними 17 серпня 2011 року була придбана квартира АДРЕСА_1, вартістю 376000 грн. Квартира на праві власності була зареєстрована на ім'я дружини позивача - ОСОБА_3 Просив визнати за ним право власності на вказану квартиру.

ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 в цілому та на автомобіль Daewoo Lanos, номер державної реєстрації НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2, посилаючись на те, що це майно хоч і придбано під час шлюбу, але, на кошті, які є її особистою власністю та які належали їй до реєстрації шлюбу з ОСОБА_2

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності - відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності: на квартиру АДРЕСА_1 та на автомобіль Daewoo Lanos, номер державної реєстрації НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове, яким частково задовольнити позов ОСОБА_2, визнати право власності на ? квартири АДРЕСА_1 та на 50% автомобіля Daewoo Lanos, номер державної реєстрації НОМЕР_3.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що квартира була придбана за рахунок спільних коштів позивача та відповідача. Також автомобіль Daewoo Lanos, номер державної реєстрації НОМЕР_3 був придбаний в період шлюбу, доказів які б підтверджували б ціну автомобіля, належність коштів, за які був придбаний автомобіль позивачем не надано.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття);

3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року в справі № 6-2333цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року (справа № 6-2641цс15) міститься висновок про те, що у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Ураховуючи вимоги ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 08.08.2008 р. по 03.10.2013 р. перебували у зареєстрованому шлюбі.

17 серпня 2011 р. ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_2, вартістю 376000 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом ХМНО, реєстровий номер 1745. Відомості щодо власника внесені до Єдиного реєстру прав власників.

У серпні 2010 р. під час шлюбу подружжям придбаний автомобіль DAEWOO LANOS, номер державної реєстрації НОМЕР_3; 27.08.2010 року автомобіль в органах ДАІ був зареєстований ім*я ОСОБА_2

Також судом встановолено, що до шлюбу ОСОБА_3 на праві власності належали: садовий будинок зі земельною ділянкою у АДРЕСА_3 на підставі договору купівли-продажу від 02.04.2006 р. та Державного акту на право власності на земельну ділянку від 17.09.2007 р.; квартира готельного типу АДРЕСА_4 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Органом приватизації житлового фонду 28.04.2006 р.

Крім того, 26.04.2006 року, тобто до укладення шлюбу між сторонами, на ім*я ОСОБА_3 був відкритий депозитний рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 150000 грн.

Зазначений депозитний рахунок на суму 150000 грн., ОСОБА_3 був закритий 23.08.2010 р. За курсом НБУ 7,8903 грн. за 1 долар США на час закриття рахунку 150000 грн. становило 19010,68 доларів США. У той же день був відкритий депозитний рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 10671 доларів США.

ОСОБА_3 наполягає, що решту суми, знятої з рахунку 23.08.2010 р., що в еквіваленті становила 8000 доларів США, була використана на придбання спірного автомобілю DAEWOO LANOS. ОСОБА_3 пояснила, що передала гроші чоловіку, який виїхав до міста Одеси, де на належні особисто їй кошти придбав спірний автомобіль.

Зазначені доводи підтверджені довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 81), не спростовані ОСОБА_2

Представник ОСОБА_2 наполягає, що відсутні докази вартості автомобіля, водночас не заперечує, що автомобіль було придбано ОСОБА_2.в м. Одесі, вказує, що ОСОБА_2 не пам*ятає скільки коштував автомобіль, де саме був придбаний, не має доказів на підтвердження цих обставин.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 23.08.2010 р. були зняті кошти еквівалент яких становить 8000 доларів США, спірний автомобіль був придбаний в іншому місті та вже 27.08.2010 року зареєстрований в органах ДАІ, ОСОБА_2 не довів, що на придбання автомобіля витратив більшу суму чи кошти з іншого джерела, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 в частині визнання за нею права власності на автомобіль.

26 травня 2011 року садовий будинок із земельною ділянкою, що належав ОСОБА_3 на праві особистої власності, було продано нею за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО, реєстровий номер 889 за 244 000 грн., що за курсом НБУ 7,9837 грн. за 1 долар США на час продажу становило 30562,27 доларів США.

26 травня 2011 р., тобто в день продажу садового будинку із земельною ділянкою в ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_3 був відкритий депозитний рахунок на 8000 доларів США. 31 травня 2011 року, тобто через чотири дні після продажу садового будинку із земельною ділянкою ОСОБА_3 у ПАТ «Державного експортно-імпортного банка України» був відкритий депозитний рахунок на суму 22900 доларів США. Таким чином, кошти від продажу особистого майна ОСОБА_3 - садового будинку із земельною ділянкою - були розміщені нею на депозитних рахунках. Ці рахунки були закриті 16.08.2011 р., тобто напередодні укладення договору купівлі-продажу спірної квартири.

16.04.2011 р. квартира готельного типу, що належала ОСОБА_3 на праві особистої власності, була продана нею на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО реєстровий номер 691 за 96000 грн., що за курсом НБУ 7,9672 грн. за 1 долар США на час продажу становило 12049,40 доларів США.

16.04.2011 р., тобто, у день відчуження квартири готельного типу ОСОБА_3 у ПАТ КБ «Приватбанк» був відкритий депозитний рахунок на 8800 доларів США. Таким чином, частина коштів від продажу особистого майна ОСОБА_3 - квартири готельного типу - була розміщена на депозитному рахунку. Цей рахунок був закритий 16.08.2011 р., тобто напередодні укладення договору купівлі-продажу спірної квартири.

Також, 16.08.2011 р. ОСОБА_3 був закрити депозитний рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 10671,77 доларів США, тобто на частину коштів, які були переміщені ОСОБА_3 з гривневого депозитного рахунку, відкритого до шлюбу з ОСОБА_2, на валютний.

Таким чином, ОСОБА_3 доведено, що напередодні укладення договору купівлі-продажу спірної квартири від 17.08.2011 року нею були закриті депозитні рахунки, на яких розміщувались її особисті кошти, на загальну суму 50371,77 доларів США (8000 + 8800 + 10671,77 + 22900), в той час, як спірна квартира булла придбана за суму, еквівалентну 47000 доларів США.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено джерело набуття спірного майна, а ОСОБА_2 не довів, що на придбання спірної квартири були витрачені кошти з іншого джерела або що особисті кошти ОСОБА_3 були витрачені нею в інший спосіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що депозитні рахунки ОСОБА_3 були відкриті в період шлюбу, отже кошти на них є спільною сумісною власністю подружжя - спростовуються матеріалами справи, оскільки на депозитних рахунках, про які йдеться, були розміщені особисті кошти ОСОБА_3

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що спірне майно є особистою власністю ОСОБА_3

В силу ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2015 року --залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді