АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб:

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», поданою представником ГриньКостянтином Андрійовичем

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором -задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 08 квітня 2008 року №ZRZ0GK00004325, що складається з заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 48714,61 доларів США, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 35548,82 доларів США, заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 2639,89 доларів США, пені за прострочення позичальником термінів виконання своїх зобов'язань за договором у сумі 226912, 65 грн., штрафу за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 7816,74 доларів США. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Справа №756/4370/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5296/2016
Головуючий у суді першої інстанції:В,В.Великохатська
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк», через свого представника Гринь К.А., подало апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення суду в частині зменшення розміру пені та стягнення пені у розмірі 226912,65грн. змінити, стягнувши з відповідача пеню у розмірі 1134563,27грн. Зазначає, що суд необґрунтовано застосував ч. 3 ст. 551 ЦК України, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, при цьому суд не зазначив з яких саме міркувань зменшив розмір пені до 226912,65грн., що є меншим розміром ніж заборгованість по тілу кредиту та процентами, адже це суперечить засадам справедливості по відношенню до позивача.

Представника відповідача ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції подану апеляційну скаргу просила відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що воно є законним та обґрунтованим.

ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання явку свого представника не забезпечив, про час і місце судового розгляду банк повідомлений належним чином, а тому колегія суддів вважала за можливе проводити розгляд справи за відсутності його представника з урахуванням вимог ч.2 ст.305 ЦПК України, оскільки неявка представника позивача в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ZRZ0GK00004325, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надано ОСОБА_2 кредит у сумі 49000,00 доларів США на строк до 07 квітня 2028 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 1,04% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту - 2% щомісячно від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,96% річних від суми зарезервованих ресурсів. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 596,08 доларів США та в порядку, визначеному договором та графіком погашення кредиту.

Банком належним чином було виконано свої зобов'язання за даним кредитним договором. Зазначені кредитні кошти ОСОБА_2отримала від Банку, проте, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала.

Як вбачається, станом на 18.03.2015 року, сума її заборгованості за вказаним кредитним договором перед Банком складала:

зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 48714,61 доларів США;

зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 35548,82 доларів США;

зі сплати комісії за користування кредитом у сумі 2639,89 доларів США;

зі сплати пені за прострочення позичальником термінів виконання своїх зобов'язань за договором у сумі 69216,93 доларів США,

штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором у сумі 7816,74 доларів США.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й доти, доки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження порушення.

Правова природа пені така, що вона може нараховуватись на все зобов'язання, тобто як на повернення кредитних коштів, так і на процентів за користування ними.

Розділом 8 Кредитного договору передбачено, що у разі порушення термінів оплати, передбачених п.8.1.1. (в тому числі оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі) в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Згідно із умовами п.5.1. кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п.8.4. договору за кожний день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеного банком не зараховується. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит надається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Право суду вирішувати питання про зменшення розміру пені згідно із ч.3 ст.551 ЦК України підтверджено правовою позицією Верховного Суду України (справа №6-100цс14), згідно якої визначено, що за правилами п.1 ч.2 ст.258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

При цьому, визначення граничного розміру пені залишається на розсуд суду з урахуванням дотримання критеріїв, що визначені у ч.3 ст.551 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо визначеного розміру пені, який є справедливим та співвідноситься із невиконаним відповідачкою зобов'язанням, оскільки банку не було повернуто кредит у розмірі 48714,61 доларів США, а пеню банк просив суд стягнути у розмірі еквівалентному 69216,93 доларів США.

Твердження апеляційної скарги в тій частині, що розмір пені повинен дорівнювати розміру зобов'язання відхиляються колегією суддів, оскільки не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Так, зменшуючи розмір нарахованої ПАТ КБ «ПриватБанк» пені, судом першої інстанції було враховано її очевидну невідповідність розміру збитків, які він поніс внаслідок прострочення виконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі повернення кредиту та процентів за користування ним, та з метою недопущення безпідставного збагачення позикодавця за рахунок позичальника, суд зменшив розмір пені, яка підлягає стягненню за кредитним договором від 08 квітня 2008 року №ZRZ0GK00004325 до 226912,65 грн.

Разом з тим, п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Як вбачається, загальний розмір пені за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором від 08 квітня 2008 року №ZRZ0GK00004325 становить 69216,93 доларів США, що значно перевищує розмір збитків, понесених банком внаслідок невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за договором кредиту.

Отже, твердження ПАТ КБ «ПриватБанк» про порушення норм матеріального та процесуального права на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Крім того, посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» у своїй скарзі на те, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК, які б підтверджували скрутне матеріальне становища відповідача чи інші підстави для застосування ч.3 ст. 551 ЦК, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судом зменшено розмір пені, яка підлягає стягненню не через скрутне становище відповідача, а із матеріалів справи явно вбачається, що розмір нарахованої Банком пені очевидно не відповідає розміру збитків, які він поніс внаслідок прострочення ОСОБА_2 виконання зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі повернення кредиту та процентів за користування ним.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів, наявних в матеріалах справи.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відтак апеляційний суд, виходячи із наданих йому законом повноважень, не перевіряє законність рішення в іншій частині в силу положень ч.1 ст. 303 ЦПК України.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пені у розмірі 226912, 65грн. відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», подану представником Гринь КостянтиномАндрійовичем, відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» пені у розмірі 226912 (двісті двадцять шість тисяч дев'ятсот дванадцять) грн. 65 коп. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: