Справа № 754/4605/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Петріщева І.В., розглянувши в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Садівницьке товариство "Десенка", про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною заявою, в якій просить встановити юридичний факт його членства в Садівницькому товаристві "Десенка", а саме визнати, що він є членом Садівницького товариства "Десенка", зазначивши, що 02 квітня 2016 року на інформаційній дошці в Садівницькому товаристві «Десенка» він ознайомився з протоколом чергових загальних зборів членів СТ «Десенка», в пункті 5 резолютивної частини якого вказувалося, що йому необхідно надати комісії товариства копії своєї членської книжки, копії квитанцій про сплату вступного та цільового внеску для з'ясування питання щодо законності видачі членської книжки, тому вважає, що його статус як члена Садівницького товариства «Десенка» поставлений під сумнів.

Суд відмовляє у відкритті окремого провадження у зазначеній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 15 жовтня 2013 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2013 року було скасовано та постановлено нове рішення, яким визнано за ОСОБА_1 право членства в Садівницькому товаристві "Десенка".

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 травня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Київської області від 15 жовтня 2013 року у вищезазначеній справі було відмовлено, з огляду на те, що сам по собі факт невизнання керівництвом відповідача права членства позивача в садовому товаристві при наявності відповідного судового рішення, яке ухвалено та оформлено згідно вимог цивільного процесуального закону, не є підставою для його роз'яснення, а повинно вирішуватися в контексті відповідальності за невиконання рішення суду, як найважливішого акту правосуддя.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказуванню обставини, установлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду.

Відповідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно ч. 3 ст. 256 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право (п.1 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 р. №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення").

Отже, згідно з ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази що підтверджують факт.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦПК України до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Судом встановлено, що всупереч вимогам вищевказаних норм, заявник не зазначив причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; не додав довідку про неможливість одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Перевіривши заяву й додані до неї матеріали, суд приходить до обґрунтованого висновку, що заява не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, тому у відкритті провадження слід відмовити, оскільки законом визначено інший порядок їх встановлення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 122,256 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Садівницьке товариство "Десенка", про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз'яснити заявнику право звернення до суду за вирішенням спору в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Петріщева І.В.