У Х В А Л А

іменем україни

24 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Гончара В. П., Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т.П., Парінової І. К.,

розглянувши в судовому засіданні питання про виправлення описки в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування Черкаської міської ради, про визнання квартири особистою приватною власністю, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні спірною квартирою, припинення права користування квартирою, виселення та вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири спільною сумісною власністю та її розподіл,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому з урахуванням уточнень просив визнати квартиру АДРЕСА_1 його особистою приватною власністю; зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди у користуванні вказаною квартирою; припинити право користування відповідачкою та її донькою ОСОБА_5 спірною квартирою; виселити останніх зі спірної квартири без надання їм іншого жилого приміщення, а його вселити у дану квартиру та стягнути з відповідачки судові витрати.

Посилався на те, що 08 жовтня 2004 року на підставі договору купівлі-продажу придбав вказану квартиру, а 23 жовтня 2004 року зареєстрував шлюб із відповідачкою. Після розірвання шлюбу між ним та відповідачкою 26 серпня 2008 року остання разом зі своєю донькою ОСОБА_5 безпідставно продовжує проживати у вказаній квартирі. Посилаючись на приписи ст. ст. 116, 157 ЖК України, ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, просив задовольнити позов.

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, у якому з урахуванням уточнень просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем у період з липня 2004 року по 23 жовтня 2004 року; визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною власністю подружжя; визнати за нею право власності на Ѕ частини вказаної квартири.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 03 вересня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_3 відмовлено.

Позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 35/100 частини квартири АДРЕСА_1, а за ОСОБА_3 - на 65/100 частини вказаної квартири.

У задоволенні позову про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 03 вересня 2014 року в частині вирішення позову ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_4 щодо визнання права власності на спірну квартиру скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У мотивувальній частині вказаної ухвали поряд з іншим зазначено, що судові рішення у даній справі в частині вирішення позову ОСОБА_3 про визнання квартири його особистою приватною власністю та похідних вимог про зобов'язання ОСОБА_4 не чинити перешкоди у користуванні вказаною квартирою, припинення права користування ОСОБА_4 та її дочки ОСОБА_5 спірною квартирою та їх виселення, не можуть залишатися в силі через порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У той же час в резолютивній частині ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року допущено описку, суть якої полягає в тому, що помилково зазначено про те, що судові рішення підлягають скасуванню лише в частині вирішення позову ОСОБА_3 про визнання спірної квартири його особистою приватною власністю.

Статтею 219 ЦПК України передбачено, що суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні, про що постановляється ухвала.

З огляду на наведене допущена описка підлягає виправленню.

Керуючись ст. 219 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Виправити описку в резолютивній частині ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року, зазначивши, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 03 вересня 2014 року скасовано в частині вирішення позову ОСОБА_3 про визнання спірної квартири його особистою приватною власністю та зобов'язання ОСОБА_4 не чинити перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1; припинення права користування ОСОБА_4 та її дочки ОСОБА_5 вказаною квартирою та їх виселення із неї та позову ОСОБА_4 в частині визнання права власності на спірну квартиру.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. П. Гончар

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

І.К. Парінова