Справа № 129/1944/15-ц Провадження № 22-ц/772/118/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 Доповідач Чорний В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого : Чорного В.І.

Суддів : Марчук В.С., Ковальчука О.В.

при секретарі : Маркевич Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою Вінницького національного медичного університету ім. М.І.Пирогова на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2015 року у справі за позовом Вінницького національного медичного університету ім. М.І.Пирогова до ОСОБА_2 про стягнення вартості навчання, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року Вінницький національний медичний університет ім. М.І.Пирогова (далі ВНМУ ім. М.І.Пирогова) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення вартості навчання, вказуючи на те, що між сторонами було укладено угоду № 121 про підготовку лікаря у ВНМУ ім. М.І. Пирогова, відповідно до умов якої, позивач взяв на себе зобовязання: забезпечити якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця; після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації забезпечити місцем працевлаштування в державному секторі народного господарства, де ОСОБА_2 зобовязалась відпрацювати не менше трьох років передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою фахівця за напрямком підготовки «педіатрія»; прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років. Взяті на себе зобовязання позивач виконав належним чином та у строки, визначені угодою. 25 червня 2013 року ОСОБА_2 успішно закінчила навчання та отримала диплом спеціаліста, тобто отримала за рахунок державного бюджету повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобула кваліфікацію лікаря. Проте, ОСОБА_2 не виконала взяті на себе зобовязання щодо пропозицій працевлаштування та не відпрацювала три роки. Тому ВНМУ ім. М.І.Пирогова просив стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 206 706 грн. 69 коп. в рахунок відшкодування витрат на навчання, що включає 111 111 грн. 72 коп. основна сума боргу, 85 444 грн. 91 коп. втрати від інфляції, 10 150 грн. 06 коп. 3% річних від простроченої суми заборгованості, та понесені судові витрати.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 4 листопада 2015 року у задоволенні позову Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова до ОСОБА_2 про стягнення вартості навчання відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ВНМУ ім. М.І. Пирогова задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За висновком суду першої інстанції, позивачем не доведено наявність в нього повноважень по відшкодуванню вартості за період навчання на свою користь в інтересах Державного бюджету, оскільки він не є замовником, а є виконавцем державного замовлення, навчання відповідача було здійснено за державні кошти, а не за кошти позивача. Також, розпорядником державних коштів та направлення на роботу уповноважений лише державний замовник, яким не є Вінницький національний медичний університет ім. М.І.Пирогова, а тому останній не може вимагати повернення державних коштів та бути стороною в цивільному процесі.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна з наступних підстав.

Встановлено, що між Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І. Пирогова та ОСОБА_2 укладено угоди № 2004/47 та № 121 про підготовку лікаря, термін дії якої визначено до 1 вересня 2014 року.

Згідно умов цієї угоди позивач зобовязався забезпечити якісну теоретичну та практичну підготовку фахівця з вищої освіти згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця та після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації місцем працевлаштування в державному секторі народного господарства, де відповідач зобовязаний відпрацювати не менше трьох років.

Студент в свою чергу зобовязався оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченої відповідною кваліфікаційною характеристикою фахівця за напрямком підготовки лікувальна справа; прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку.

У 2013 році ОСОБА_2 успішно закінчила Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобула кваліфікацію лікаря.

8 лютого 2013 року ОСОБА_2 була ознайомлена з пропозицією щодо працевлаштування в УОЗ Сумської ОДА Глухівська ЦРЛ на посаду лікаря педіатра неонатолога та погодилася з даною пропозицією.

Згідно п.п.1, 2 Указу Президента України від 23 січня 1996 року за № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» установлено, що вищі навчальні заклади України здійснюють підготовку спеціалістів: за рахунок коштів Державного бюджету України, республіканського бюджету АР Крим та місцевих бюджетів за державним замовленням; за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб для роботи у недержавному секторі народного господарства; за рахунок власних коштів особи для роботи у державному і недержавному секторі народного господарства (за бажанням).

Установлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобовязуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова є належним позивачем, оскільки договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства охорони здоров'я України укладався між вищим навчальним закладом в особі його ректора і особою, зарахованою на навчання ОСОБА_2, який є цивільно-правовим договором, при цьому Міністерство охорони здоровя України стороною угоди не було.

Розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів управління охорони здоров'я є університет, а кошти, які просить стягнути позивач з відповідача, відшкодовуються Міністерством охорони здоровя України або підпорядкованими йому підрозділами, яким у даному випадку виступає університет.

Апеляційний суд сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи, відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо надання сторонами доказу про виконання умов договору. Відповідач надав довідку за підписом начальника управління охорони здоровя Сумської обласної державної адміністрації ОСОБА_3 про те, що до проходження інтернатури на базах лікувально профілактичних закладів Сумської області ОСОБА_2 не приступала.

Відповідно до п.14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого Постановою КМУ №992 від 22 серпня 1996 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, за порушення дисципліни протягом трьох років, випускник зобовязаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

В п.19 цього Порядку визначено, що вручення випускникові диплома про закінчення вищого навчального закладу, направлення на роботу (додаток №3) та видача належних йому коштів, які перераховані до вищого навчального закладу замовником, здійснюється протягом семи днів після закінчення ним вищого навчального закладу. Оформлене замовником або вищим навчальним закладом (за домовленістю із замовником) направлення на роботу є підставою для укладання трудового договору між молодим фахівцем і замовником.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що молодий фахівець повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу.

Таким чином, між сторонами, у звязку із зарахуванням ОСОБА_2 на навчання за державним замовленням, де навчання здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, було укладено ОСОБА_4 про підготовку лікаря № 2004/46 та № 121 (далі-Угода). Укладена з відповідачем ОСОБА_4 відповідає типовій угоді, яка укладається згідно із п. 4 «Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України № 992 від 22.08.1996 року.

Згідно до вимог п.8.3 «Порядку працевлаштування випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням) затвердженого Наказом МОЗ України №367 від 25.12.1997 року та ОСОБА_4 після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації ВНМУ ім. М.І Пирогова забезпечив ОСОБА_2 місцем працевлаштування в державному секторі народного господарства, де вона зобовязалася відпрацювати не менш трьох років, що свідчить картка працевлаштування випускника від 25.06.2013 року.

Згідно розрахунку вартості навчання за 2007 2013 навчальні роки вартість навчання ОСОБА_2 за спеціальністю «лікувальна справа» ВНМУ ім. М.І. Пирогова становить 81 653 грн. в тому числі по рокам: 2007 рік 3310 грн., 2008 рік 10345 грн., 2009 рік 11 717 грн., 2010 рік 14 084 грн., 2011 рік 13 200 грн., 2012 РІК 16 244 грн., 2013 рік 12 753 грн., що разом становить 81 653 грн.

Отримана випускником університету ОСОБА_2 стипендія за 2007 2013 роки становить 29 458 грн.

Всього вартість навчання випускника університету ОСОБА_2 разом із виплаченою стипендією за 2008 2014 роки становить 111 111 грн. 72 коп. (а.с. 60), що підтверджується довідкою № 18/1928 від 08.10.2015 року за підписом ректора з економічних питань ОСОБА_5

Згідно наказу № 531 від 29 грудня 2007 року, №525 від 15 грудня 2008 року ОСОБА_2 надавалась академічна відпустка за станом здоровя з призначенням на час академічної відпустки грошової допомоги щомісячно.

Доводи апеляційної скарги Вінницького національного медичного університету ім. М.І.Пирогова щодо визначення вартості навчання в ВНМУ ім. Пирогова є обґрунтованими, оскільки проведено відповідно до Закону України «Про вищу освіту» та «Методики розрахунку орендованої середньої вартості підготовки одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта», що затверджена Постановою КМ України від 20 травня 2013 року № 346, що виключає можливість ставити під сумнів правильність проведеного розрахунку без обґрунтування позивачем свого розрахунку визначення вартості навчання.

Разом з тим, застосування такого способу захисту як інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання та три проценти річних від простроченої суми не полягає у відшкодуванні матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, оскільки це не передбачено чинним законодавством або угодою сторін.

Тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Вінницького національного медичного університету ім. М.І.Пирогова задовольнити частково.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова кошти на в сумі 111 111 грн.72 коп. (сто одинадцять тисяч сто одинадцять гривень).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_6

Судді: (підпис) ОСОБА_7

(підпис) ОСОБА_8

З оригіналом вірно: