Ухвала

іменем україни

17 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте не допомагає позивачу в утриманні доньки, яка проживає з матір'ю. Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просила визнати відповідача батьком ОСОБА_5 та стягнути аліменти на неповнолітню доньку у розмірі ј доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2015 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_4 батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зобов'язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни в актовий запис від 19 березня 2010 року № 301 про народження ОСОБА_5, зазначивши батьком дитини ОСОБА_4 Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 січня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року суду рішення першої інстанції скасовано в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні вказаних вимог. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзіОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України у касаційному порядку не переглядається.

Разом з тим, за змістом ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що сторони у справі є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач визнав себе батьком дитини. ОСОБА_5 проживає і знаходиться на утриманні позивача, тому на її користь підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину, апеляційний суд виходив із того, що з відповідача на користь ОСОБА_6, яка до участі у справі не була залучена, вже стягуються аліменти, а ця обставина є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Проте з такими висновками судів повністю погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 визнав себе батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з відповідачем.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За змістом статей 212, 214 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач у судовому засіданні у суді першої інстанції вказував, що він вже сплачує аліменти на користь інших осіб, які не є учасниками даного процесу (а. с. 12, 13), що також підтверджується заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2014 року (а. с. 30).

Проте, місцевий суд на вказане уваги не звернув, не перевірив доводи відповідача та не зазначив, якими належними та допустимими доказами спростовані такі доводи.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За змістом п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному ч. 3 цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, у разі пред'явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК України дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі.

Так, суд першої інстанції у порушення вимог статей 3, 10, 60, 130 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не звернув уваги на заперечення відповідача, не визначився зі складом осіб, які беруть участь у справі, зокрема, не вчинив передбачених ч. 3 ст. 36 ЦПК України дій щодо залучення ОСОБА_6 (одержувача аліментів) до участі у справі.

Разом з тим, апеляційний суд не має правових підстав для виправлення вказаних недоліків.

Таким чином, суди попередніх інстанцій не встановили у повному обсязі фактичні обставини, що мають значення для справи, не дотрималися вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не дали юридичної оцінки наданим сторонами доказам, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень в частині вирішення вимог про стягнення аліментів з направленням справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 1 кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська