Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1764/16 Головуючий у 1 інстанції: Мальований В.О.
Є.У.№ 319/36/16-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

ОСОБА_2

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 18 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Україна», третя особа сектор державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області про визнання недійсним договорів оренди земельної ділянки та скасування їх державної реєстрації,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що після смерті батьків позивач успадкувала права власності на 1/2 частину двох земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які у вересні 2013 року зареєструвала у Державному реєстрі речових прав. До того часу, батьками земельні ділянки були передані у користування відповідачу - ТОВ "Україна". Позивач погодилась із тим, щоб земельні ділянки надалі перебували у користуванні товариства на умовах, визначених у відповідних договорах оренди землі. 10 жовтня 2013 року між нею та відповідачем були укладені два договори оренди землі строком на 7 років. 05 березня 2014 року між нею та відповідачем були підписані оновлені два договори оренди землі строком на 7 років. Предметом договорів були зазначені вище земельні ділянки, кожна окремо за кожним договором.

Після підписання вищевказаних договорів в березні 2014 року, позивач прийшла до висновку про поспішність свого рішення і про відсутність бажання надавати належні їй земельні ділянки в оренду, про що 25 березня 2014 року надала письмові заяви відповідачу, які були зареєстровані за вх. №16 та №17. Незважаючи на її волевиявлення, відповідач в односторонньому порядку, на наступний день 26 березня 2014 року надав договори оренди земельних ділянок від 10 жовтня 2013 року на реєстрацію, а оновлені договори залишились поза увагою та на теперішній час не зареєстровані.

Позивач вважає, що її волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленого ст. 627 ЦК України.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд, визнати недійсними договір оренди 1/2 частини земельної ділянки площею 5,9818 га, за кадастровим номером :08:001:0046 укладеного між позивачем ОСОБА_3 та ТОВ «Україна» 10 жовтня 2013 року та скасувати державну реєстрацію речового права оренди земельної ділянки набутого відповідачем за цим договором та зареєстрованого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за рішенням № 11915731; визнати недійсними договір оренди 1/2 частини земельної ділянки площею 6,2411 га, за кадастровим номером :08:001:0047 укладеного між позивачем ОСОБА_3 та ТОВ"Україна" 10 жовтня 2013 року та скасувати державну реєстрацію речового права оренди земельної ділянки, набутого відповідачем за цим договором та зареєстрованого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за рішенням № 11916305.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 18 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, по суті позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що сторони належним чином уклади договори оренди землі 13 жовтня 2013 року, підписали їх, а 26 березня 2014 року ці договори були зареєстровані.

Позивач посилалася на те що на початку березня 2014 року були підписані ще два договори оренди з приводу тих же земельних ділянок, але після їх підписання вона усвідомила поспішність та помилковість свого рішення та одразу звернулася до позивача з заявою про відмову від підписаних договорів та повернення земельної ділянки.

Тож на час звернення позивачки до відповідача з заявою про відмову від договорів, підписаних нею у березні 2014 року, договори, укладені в 2013 році вже були узгодженими та знаходилися на державній реєстрації. Щодо розірвання раніше укладених договорів позивач жодних вимог до відповідача не заявляла.

Натомість договори оренди, укладені 10.10.2013 року та зареєстровані у реєстрі речових прав на нерухоме майно містили всі узгоджені умови в тому числі про предмет оренди, строк дії договору, права та обовязки сторін тощо.

Будучи підписаними у 2013 році, зазначені договори оренди виконувалися, позивач отримувала орендну плату з 2013 по 2015 рік.

Таким чином, її посилання у позові на те, що договори були укладені поза її волею та були зареєстровані всупереч її бажанню не знайшли свого підтвердження.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що її заяви, адресовані відповідачеві з вимогами про повернення земельної ділянки та заперечення проти договорів оренди, стосувалися її волевиявлення щодо загального небажання передачі в користування будь-кому земельних ділянок.

Разом з тим, на час звернення з такою заявою земельні ділянки вже перебували у володінні відповідача, до якого вони були передані добровільно, а договори знаходилися у державного реєстратора.

Згідно із ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні.

Істотні умови договору оренди землі, визначені ч.1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі". Невідємною його частиною відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону є, зокрема, план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду, кадастровий план земельної ділянки, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання-передачі обєкта оренди.

Договори оренди належних позивачеві земельних ділянок містили всі зазначені реквізити та перешкод для їх реєстрації не існувало, позивач до державного реєстратора з вимогами про зупинення процесу реєстрації не зверталася.

Не було таких підстав і у відповідача, позаяк у заявах, адресованих йому позивачкою йшлося про договори, підписані нею на початку березня 2014 року.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 18 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: