АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1013/16 Головуючий 1 інст.- Богдан М.В.
Справа № 641/8709/14-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого -Кругової С.С.,

суддів: Зазулинської Т.П., Міненкової Н.О.,

секретаря Прологаєвої А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 1 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у спільній сумісній власності та визначення порядку користування квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення частки в спільній сумісній власності та визначення порядку користування квартирою, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, уточнюючи її в червні 2015 року позивач просить визнати за ОСОБА_1 право власності по 375/1000 частин квартири АДРЕСА_1. Встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши у користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 12,6 кв.м., виділити у користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 20,7 кв.м. з приналежним до неї балконом 1,4 кв. м.. Приміщення кухні площею 6,9 кв.м., ванної кімнати площею 3,1 кв.м., вбиральні площею 1,2 кв.м., коридору площею 7,6 кв.м., вбудованої шафи 0,4 кв.м. залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію у розмірі 87158 грн. та стягнути з відповідача судові витрати.

У жовтні 2014 року відповідач звернувся з зустрічною позовною заявою, уточнюючи її просив визначити його частку в загальній сумісній власності, визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1. Встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши у його користування житлову кімнату № 7 площею 20,7 кв.м. з балконом та ? частину приміщень загального користування.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 01 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 за первісним позовом та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Припинено право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по ? частці вказаної квартири кожному. Визначено порядок користування спірною квартирою, виділивши у користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 12,6 кв.м., залишивши у користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 20,7 кв.м. з прилеглим до неї балконом площею 1,4 кв.м. Приміщення кухні площею 6,9 кв.м., ванної кімнати площею 3,1 кв.м., вбиральні площею 1,2 кв.м., коридору площею 7,6 кв.м., вбудованої шафи 0,4 кв.м. залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 В задоволенні інших позовних вимог за первісним позовом відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою в якій просить рішення скасувати і постановити нове рішення, яким її позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення є таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконним та винесеним не на основі об'єктивного, повного та всебічного дослідження обставин справи.

Дане рішення ухвалено з порушенням чинного законодавства, надана неналежна правова оцінка обставинам справи, висновки суду призвели до прийняття невірного рішення по суті позовних вимог.

Судом не було здійснено перерозподіл ідеальних часток та не було взято до уваги висновки судово-будівельної експертизи щодо компенсації.

Судом першої інстанції в порушення принципу законності, не здійснено захисту порушеного права та інтересів, грубо порушено право на судовий захист, не досліджено матеріалів справи у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення порядку користування квартирою не призводить до перерозподілу ідеальних часток співвласників квартири, а їх частки залишилися незмінними. Стягнення грошової компенсації з співвласника квартири передбачено лише в разі перерозподілу ідеальних часток або при виділі частки майна.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.04.1999р., реєстраційний номер № 3-99-185091 на праві спільної сумісної власності (а.с.8).

Згідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Оскільки, між сторонами відсутній договір про визначення часток в праві власності на квартиру, тому суд правильно визнав їх частки рівними, тобто по 1/2 частині за кожним і припинив право спільної сумісної власності на квартиру.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. В іншому разі може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Судовою будівельно-технічною експертизою від 15.03.2015 р. запропоновано один варіант порядку користування квартирою, а саме 1-му співвласнику запропоновано виділити житлову кімнату «2»-12.6 кв. м., 2-му співвласнику житлову кімнату «7»-20,7 кв. м. з балконом 0,4 кв.м..

Зі змісту позовної заяви і зустрічної позовної заяви вбачається, що сторони просили встановити порядок користування, а саме позивачу житлову кімнату «2» площею 12,6 кв.м., а відповідачу житлову кімнату «7» - 20,7 кв.м., що суд і зробив задовольнивши позовні і зустрічні позовні вимоги сторін.

Що стосується доводів апеляційної скарги про перерозподіл ідеальних часток і виплату грошової компенсації то, ці вимоги можуть бути задоволені судом при вирішенні спору про виділ частки зі спільної сумісної власності в натурі, тобто коли взагалі припиняється сумісна власність у відповідності до ст. 370 ЦК України.

По даній справі вирішено спір про порядок користування житлом, визнано право власності по ? частині за кожним, тобто зберігається часткова сумісна власність сторін.

Доводи позивача про необхідність визнання за нею 375/1000 частини, а за відповідачем 625/1000 частини спірної квартири не спростовує висновки суду і можуть бути задоволені лише при прид'явлені позову про виділ частки в натурі зі спільного майна.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини у справі за позовом та за зустрічним позовом про визначення частки у спільній сумісній власності та визначення порядку користування квартирою.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині вимог, що підлягали апеляційному перегляду, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 1 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді : Т.П. Зазулинська

Н.О. Міненкова