АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Осаулов А.А.
№ 22-ц/796/9289/2016 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення режиму спілкування з дитиною та участі у її вихованні,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення режиму спілкування з дитиною та участі у її вихованні задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у випадку проживання чи перебування останнього в Україні шляхом надання побачень:

кожної середи після закінчення часу навчання до 22.00 години за місцем проживання батька дитини,

кожної п'ятниці після завершення часу навчання до 22.00 години за місцем проживання батька дитини,

кожної першої та другої суботи місяця з 08.00 години до 20.00 години за місцем проживання батька дитини,

в період осінніх, зимових та літніх канікул - на половину від загальної кількості днів таких канікул з можливістю зустрічей за місцем проживання батька дитини чи виїзду на відпочинок за межі України,

перші дві зустрічі батька ОСОБА_1 з малолітнім сином проводити в присутності матері ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вирішуючи спір, суд не врахував, що відповідачка наразі своїм самовільним рішенням та без його дозволу вивезла сина за межі України та позбавила можливості спілкування з дитиною. Встановлення режиму побачень, про який він просив, створив би можливості для повноцінного спілкування всієї родини з його дитиною.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації у вирішенні апеляційної скарги покладається на розсуд суду.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явилася, повідомлена про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у її відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 липня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб (а. с. 8).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 9).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року, яке набрало законної сили 12 травня 2014 року, було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 10-11).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 вивезла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон. Відповідно до довідки від 29 січня 2015 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається у школі міста Ташкент Республіки Казахстан (а. с. 12, 13).

09 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про встановлення режиму спілкування з дитиною та участі у її вихованні.

Просив усунути йому перешкоди у спілкуванні та вихованні сина, що допускаються з боку ОСОБА_2; встановити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у випадку проживання чи перебування останнього в Україні шляхом надання побачень без участі матері: щотижня - кожного понеділка після завершення часу навчання з ночівлею у нього до ранку вівторка, щотижня - кожної середи після завершення часу навчання з ночівлею у нього до ранку четверга, кожної п'ятниці після завершення часу навчання з ночівлею у нього та кожної суботи до 20.00 год. з подальшим забезпеченням відвідання разом із сином навчального закладу; в період осінніх канікул - на увесь період канікул, в період зимових канікул - перший тиждень канікул, в період літніх канікул - 45 днів з можливістю зустрічей за місцем його проживання дитини або в іншому місці чи в іншій країні з метою спільного відпочинку чи оздоровлення; встановити спосіб участі його у спілкуванні з малолітнім сином, у випадку постійного його проживання за межами України, шляхом побачення без присутності матері в період осінніх, зимових, весняних канікул - на увесь період канікул за місцем його проживання або в іншій країні з метою спільного відпочинку чи оздоровлення; побачення без присутності матері в період літніх канікул - два календарні місяці за місцем його проживання або в іншій країні з метою спільного відпочинку чи оздоровлення; щоденного спілкування по телефону (або іншими засобами аудіовізуального зв'язку) близько 30 хв.; зобов'язати ОСОБА_2 сприяти та не чинити перешкод в питаннях виїзду дитини за кордон для побачень з ним чи для відпочинку та оздоровлення, або іншою метою в інтересах сина; у випадку постійного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межами України - зобов'язати ОСОБА_2 забезпечувати здійснення сина подорожі з Узбекистану, або іншої країни його проживання до України, для зустрічей з ним шляхом фінансування подорожей; у випадку постійного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межами України - зобов'язати ОСОБА_2 відшкодувати йому фактичні витрати, необхідні для супроводження сина з Узбекистану, або іншої країни проживання до України, для зустрічей із ним.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, зобов'язавши ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; визначивши спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина у випадку проживання чи перебування останнього в Україні шляхом надання побачень: кожної середи після закінчення часу навчання до 22.00 години за місцем проживання батька дитини, кожної п'ятниці після завершення часу навчання до 22.00 години за місцем проживання батька дитини, кожної першої та другої суботи місяця з 08.00 години до 20.00 години за місцем проживання батька дитини, в період осінніх, зимових та літніх канікул - на половину від загальної кількості днів таких канікул з можливістю зустрічей за місцем проживання батька дитини чи виїзду на відпочинок за межі України, перші дві зустрічі батька ОСОБА_1 з малолітнім сином проводити в присутності матері ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. ст. 157-158 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно з ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий з батьків має право звернутися в суд з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місяця його проживання тощо), місце та час їх спілкування. В окремих випадках, коли це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи (ч. 2 ст. 159 СК України).

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Колегія суддів погоджується з визначеним судом способом участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина у випадку проживання чи перебування останнього в Україні шляхом надання побачень: кожної середи після закінчення часу навчання до 22.00 години за місцем проживання батька дитини, кожної п'ятниці після завершення часу навчання до 22.00 години за місцем проживання батька дитини, кожної першої та другої суботи місяця з 08.00 години до 20.00 години за місцем проживання батька дитини, в період осінніх, зимових та літніх канікул - на половину від загальної кількості днів таких канікул з можливістю зустрічей за місцем проживання батька дитини чи виїзду на відпочинок за межі України, оскільки він відповідає інтересам позивача та дитини.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_1 в частині встановлення способу участі його у спілкуванні з малолітнім сином, у випадку постійного його проживання за межами України, шляхом побачення без присутності матері в період осінніх, зимових, весняних канікул - на увесь період канікул за місцем його проживання або в іншій країні з метою спільного відпочинку чи оздоровлення; побачення без присутності матері в період літніх канікул - два календарні місяці за місцем його проживання або в іншій країні з метою спільного відпочинку чи оздоровлення; щоденного спілкування по телефону (або іншими засобами аудіовізуального зв'язку) близько 30 хв.; зобов'язання ОСОБА_2 сприяти та не чинити перешкод в питаннях виїзду дитини за кордон для побачень з ним чи для відпочинку та оздоровлення, або іншою метою в інтересах сина; у випадку постійного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межами України - зобов'язання ОСОБА_2 забезпечувати здійснення подорожі сина з Узбекистану, або іншої країни його проживання до України, для зустрічей з ним шляхом фінансування подорожей; зобов'язання ОСОБА_2 відшкодувати йому фактичні витрати, необхідні для супроводження сина з Узбекистану, або іншої країни проживання до України, для зустрічей із ним, врахувавши, що такі вимоги не узгоджуються з положеннями ст. 159 СК України, а порядок перетину дитини державного кордону передбачено спеціальним законодавством.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді