Справа № 545/1593/16-ц
Провадження № 2/545/705/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2016 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Стрюк Л.І.

при секретарі Кузуб Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до СФГ "Людмила" про визнання договору оренди землі недійсним, стягнення середньої вартості орендної плати та за зустрічним позовом СФГ "Людмила" до ОСОБА_1, ФГ «Ваці» про визнання договору оренди землі недійсним та скасування його державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 22.08.2007 року помер його батько ОСОБА_2. 05.02.2016 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно з яким йому перейшла у спадок земельна ділянка площею 4,9834 га сільськогосподарського призначення на території Микільської сільської ради Полтавського району та області. 08.02.2016 року між ним та ФГ «Ваці» укладений договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, який був зареєстрований у встановленому законом порядку. Після чого йому стало відомо, що 27.09.2007 року, тобто майже через місяць після смерті батька, від його імені був укладений договір оренди земельної ділянки із СФГ "Людмила".Посилаючись на те, що підпис ОСОБА_2 на договорі оренди земельної ділянки від 27.09.2007 року підроблений, просив визнати його недійсним та стягнути з відповідача 9370,29 грн. орендної плати.

Відповідач - СФГ "Людмила" - до початку судового розгляду предявив зустрічний позов, у якому зазначав, що фактично спірний договір оренди між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений 15.08.2007 року та зареєстрований у Полтавському реєстраційному кущовому офісі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 27.09.2007 року за №86. Згідно з п. 40 договору оренди від 27.09.2007 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Також протягом 2008-2014 року спадкоємець померлого ОСОБА_1 отримував орендну плату за договором, що підтверджується відомостями про отримання зерна, а потім з невідомих причин перестав звертатися за її отриманням. Після того, як ОСОБА_1 звернувся до суду, йому стало відомо про існування договору оренди землі, укладеного 08.02.2016 року між ОСОБА_1 та ФГ «Ваці», який, як зясувалося, був зареєстрований за №13217116 Полтавським районним управлінням юстиції Полтавської області. Посилаючись на те, що подвійна реєстрація договору оренди однієї й тієї ж земельної ділянки законом заборонена, а також при цьому порушено передбачене ст. 33 Закону України «Про оренду землі» переважне право добросовісного орендаря на укладення договору на новий строк, просив визнати договір оренди землі від 15.08.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і зареєстрований у Полтавському реєстраційному кущовому офісі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 27.09.2007 року за №86, недійсним, та скасувати його державну реєстрацію.

Представник співвідповідача за зустрічним позовом ФГ «Ваці» - у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі; первісний позов підтримав та просив задовольнити, проти зустрічного позову заперечує.

Представники третіх осіб відділу Держгеокадастру у Полтавському районі та Державного реєстратора Полтавської районної державної адміністрації - у судове засідання не зявилися, надавши заяви про розгляд справи без їхньої участі; при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, проти зустрічного позову заперечував, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у заяві.

Представник відповідача позов не визнав повністю, посилаючись на те, що укладений договір оренди добросовісно виконується сторонами з часу його укладення, права позивача ніяким чином не порушені. Також просив застосувати строк позовної давності, оскільки вважає, що позивачу було відомо про існування договору оренди землі від 27.09.2007 року, оскільки з 2008 року він регулярно отримував орендну плату.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову з таких підстав.

Встановлено, що 22.08.2007 року помер ОСОБА_2, після смерті якого земельна ділянка площею 4,9834 га сільськогосподарського призначення на території Микільської сільської ради Полтавського району та області перейшла у спадок його сину ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 05.02.2016 року(а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно із нормами ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. З Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як вбачається з договору оренди земельної ділянки між СФГ "Людмила"та ОСОБА_2, датою його укладення є 27.09.2007 року, тобто майже через місяць після смерті орендодавця.

Відповідно до ст.202 ЦПК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з вимогами ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правочини поділяються за ступенем недійсності на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні) та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані).

Статтею 215 ЦК України визначено, що нікчемним є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом, тобто коли є правова норма, яка безпосередньо визначає недійсність договору без дотримання її вимог, а оспорюваним є той правочин, недійсність якого прямо не встановлена законом, але який у разі, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, може бути судом визнаний недійсним.

Судом встановлено, що спірний договір відповідає за формою і змістом вимогам закону.Проте той факт, що договір укладений від імені ОСОБА_2 вже після його смерті, є підставою для визнання його недійсним за ст.203, 215 ЦК України, тобто підписання договору особою, яка не має на це повноважень та відсутність волевиявлення власника, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину.

При цьому суд вважає безпідставними твердження відповідача про те, що позивач отримував з 2008 року орендну плату за спірним договором як доказ його схвалення, оскільки згідно з розясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 7 постанови від 06.11.2009 року за №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК).

Не вважає суд переконливими посилання відповідача на факти отримання позивачем орендної плати як доказом його обізнаності з існуванням спірного договору, оскільки з наданих відомостей не вбачається інформації про те, за яким саме договором(зокрема, дата його укладення) ОСОБА_1 отримував орендну плату.

Наявність державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 27.09.2007 року не спростовує висновків суду про його недійсність.

Тому суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності та відмову у задоволенні первісного позову з цих підстав.

У частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 9370,29 грн. середньої вартості орендної платипервісний позов задоволенню не підлягає, оскільки з відомості на виплату грошей за 2016 рік орендна плата паїв №10 від 21.10.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 виплачено грошові кошти у сумі 10 000 грн.; вказана обставина представником позивача визнається.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі, оскільки згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, на момент отримання ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.02.2016 року спірна земельна ділянка хоч і перебувала у фактичному користуванні СФГ «Людмила», проте це не перешкоджало ОСОБА_1 як її власнику розпоряджатися на власний розсуд, оскільки будь-яких юридично значимих відносин не існувало.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212, 214-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до СФГ "Людмила" про визнання договору оренди землі недійсним, стягнення середньої вартості орендної плати задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_2 та СФГ "Людмила" 27 вересня 2007 року, зареєстрований у Полтавському реєстраційному кущовому офісі Полтавської регіональної філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.09.2007 року за №86.

У задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача 9370.29 грн. середньої вартості орендної плати відмовити.

У задоволенні зустрічного позову СФГ "Людмила" до ОСОБА_1, ФГ «Ваці» про визнання договору оренди землі недійсним та скасування його державної реєстрації відмовити.

Стягнути з СФГ "Людмила" на користь ОСОБА_1 551,20 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 10 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги, а особою, яка не була присутня при проголошенні судового рішення - у той же строк з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя Л.І. Стрюк

Суддя: ОСОБА_4