22-ц/775/27/2016(м)
263/3154/15-ц

Категорія 53 Головуючий у 1-й інстанції Кір`якова Н.П.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
28 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:
головуючого Мироненко І.П.
суддів Лісового О.О., Супрун М.Ю.
секретаря Зал Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, треті особи: Комунальне комерційне підприємство «Маріупольтепломережа», Державне підприємство «Зовнішторгвидав України», Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» про стягнення невиплачених сум при звільненні,-
в с т а н о в и л а:
У березні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що з 07 червня 2012 року проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді заступника командира військової частини з тилу начальником тилу. Крім того, він виконував обов`язки Голови комітету з конкурсних торгів військової частини № НОМЕР_1 . Відповідно до функціональних обов`язків, передбачених ст.76 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ч.3 ст.11 Закону України «Про здійснення державних закупівель», та усного розпорядження командира військової частини № НОМЕР_1 ним за власний рахунок були здійсненні витрати, пов`язані з несенням служби. Зокрема, витрати зі сплати штрафних санкцій, накладених на військову частину № НОМЕР_1 , за несвоєчасну сплату послуг ПАТ «ДТЕК» 3% річних, пеня; судовий збір за позовом ККП «Маріупольтепломережа»; за розміщення оголошень у «Віснику державних закупівель» з приводу проведення тендерів у військовій частині, а всього на загальну суму 7369 грн. 39 коп. На його звернення від 18 лютого 2015 року листом командира військової частини № НОМЕР_1 від 04 березня 2015 року йому було відмовлено в сплаті компенсації даних витрат.
Наказом командира військової частини № НОМЕР_1 від 29 серпня 2014 року № 41 він був звільнений у запас Збройних Сил України. Даний наказ оскаржено у судовому порядку.
Посилаючись на положення Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», ст. 116 КЗпП України, просив стягнути з відповідача заборгованість по невиплаченим при звільненні сумам в сумі 7369 грн. 39 коп.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 жовтня 2015 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вказує, що в рішенні не зазначено якими нормами законодавства керувався суд зробивши висновок про те, що при звільненні військовослужбовцям виплачується тільки грошове забезпечення. В Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України не йдеться про те, що це є єдині виплати, які виплачуються військовослужбовцям при звільненні. До того ж, ст.116 КЗпП України передбачає виплату усіх сум, які належать від підприємства, не конкретизуючи, чи входять ці суми до складу заробітної плати (грошового забезпечення). До цього переліку входять не тільки грошове забезпечення, а й інші виплати, зокрема розрахунки по здійснених відрядженнях, компенсація працівнику витрат, понесених в інтересах підприємства, компенсація за невикористану відпустку, оплата у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю і т.д. Посилання суду на те, що відповідно до ст.116 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити тільки ті суми, що ним не оспорюються, не відповідають нормі закону.

Оплата вказаних у позовній заяві платежів повинна була бути здійснена у терміновому порядку для недопущення відключення військової частини № НОМЕР_1 від електро-, теплопостачання, зриву тендерів на закупку необхідних частині матеріальних ресурсів, тому ним було прийняте рішення про їх сплату. Чекати на сплату цих рахунків у позивача, як у заступника командира з тилу, можливості не було, оскільки вся відповідальність за забезпечення військової частини № НОМЕР_1 , відповідно до ст.76 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, покладалася за посадою на нього. Додаткових письмових вказівок командира частини для виконання покладених Статутом завдань не вимагалося. Так як для оплати був вибраний спосіб, чітко регламентований нормами Порядку складання Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 24 грудня 2013 року №845, ніяких порушень порядку здійснення розрахунків військовою частиною № НОМЕР_1 при сплаті зазначених рахунків не було.

Висновок суду про те, що правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, є цивільно-правовими, врегульованими ст.1212 ЦК України, не відповідає обставинам справи.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу за відсутності представників третіх осіб ККП «Маріупольтепломережа» та ДП «Зовнішторгвидав України», які про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Ст.303 ЦПК України встановлено, що під час апеляційного розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

При цьому апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , заперечення представника відповідача військової частини № НОМЕР_1 Алдошина О.М., пояснення представника третьої особи ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» Чмірьової Л.С., дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3)які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції, встановивши, що заявлені позивачем ОСОБА_1 суми до стягнення не є грошовим забезпеченням військовослужбовця, а відповідач не визнає своєї заборгованості перед позивачем по сплаті ним за рахунок особистих коштів, дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та ст.116 КЗпП України для стягнення суми 7369 грн. 39 коп., як заборгованості по невиплаченим сумам при звільненні. При цьому суд зазначив, що позивач не позбавлений права повторного звернення до суду з позовом про стягнення вищевказаних витрат з інших правових підстав, зокрема ст.1212 ЦК України.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України.

Під такими способами захисту суб`єктивних цивільних прав та інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких суд здійснює поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав чи інтересів та вплив на правопорушника.

При цьому згідно зі ст.119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до ст.ст. 31, 215 ЦПК України цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Як роз`яснено в п.9 (абз.4) постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі досудового розгляду», оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Тому в разі посилання позивача не на ту норму закону, суд уточнює підстави позову й застосовує норму закону, яка їм відповідає, незалежно від згоди на це позивача.

У порушення вимог ч.4 ст.10 ЦПК України суд не сприяв повному й всебічному з`ясуванню дійсних обставин справи, не уточнив підстави позову, а й відмовив у прийнятті уточненої позовної заяви, в якій позивач, не змінюючи предмет та підстави позову, доповнив заявлені вимоги додатковим нормативно-правовим обґрунтуванням.

Згідно ст.3 Закону України «Про Збройні Сили України», ст.ст. 1, 10 Закону України «Про оборону України» Збройні Сили складаються з військових об`єднань, з`єднань, військових частин, установ, організацій та утримуються за рахунок бюджетних коштів.

Військова частина № НОМЕР_1 є складовою частиною Збройних Сил України, утримується за рахунок коштів Державного бюджету України, підпорядкована Міністерству оборони України, у своїй діяльності керується законами України, Указами Президента України, постановами Кабінету Міністрів України, наказами Міністра оборони України.

Оскільки порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки не регулюється положеннями КЗпП України, а визначаються спеціальним законодавством: Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Указом Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», до правовідносин, які склалися між сторонами, положення ст.116 КЗпП України застосуванню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що наказом командира військової частини №3057 №116 від 07 червня 2012 року ОСОБА_1 був зарахований в списки особового складу військової частини № НОМЕР_1 на всі види забезпечення та призначений наказом командувача внутрішніх військ МВС України заступником командира військової частини з тилу - начальником тилу (а.с. 18).

Наказом командира військової частини №3057 №5 від 08 січня 2014 року "Про утворення комітету з конкурсних торгів військової частини № НОМЕР_1 на 2014 рік" ОСОБА_1 був призначений головою комітету з конкурсних торгів (а.с. 95).

Функціональні обов`язки заступника командира з тилу начальника тилу закріплені у ст.ст.76,77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно яких: заступник командира полку (окремого батальйону) з тилу в мирний і воєнний час відповідає за матеріальне й технічне забезпечення підрозділів полку (окремого батальйону) підпорядкованими службами; за підвезення всіх видів матеріальних засобів та за водопостачання; за торгівельно-побутове забезпечення особового складу; за утримання казарм та іншого житлового і фонду; за бойову та мобілізаційну готовність, бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, додержання правил охорони довкілля і стан пожежної безпеки безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, укомплектування їх озброєнням і технікою тилу; за стан обліку матеріально0технічних засобів підпорядкованих служб. Заступник командира полку (окремого батальйону) з тилу підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу полку (окремого батальйону).

Заступник командира полку (окремого батальйону) з тилу зобов`язаний: брати участь у розроблені планів бойової та мобілізаційної готовності, бойової підготовки полку (окремого батальйону) й організовувати їх виконання відповідно до своєї спеціальності; керувати діяльністю та бойовою підготовкою підпорядкованих підрозділів і служб, проводити заняття з офіцерами і прапорщиками полку (окремого батальйону) з організації тилового забезпечення, а із старшинами з ведення військового господарства; керувати роботою, спрямованою на поліпшення матеріально-побутового становища особового складу військової частини; організовувати своєчасне забезпечення підпорядкованими службами підрозділів полку (окремого батальйону) матеріальними засобами, якісне харчування особового складу; контролювати доведення встановлених норм забезпечення до кожного військовослужбовця; організовувати своєчасну видачу обмундирування, його припасування й ремонт; знати ділові якості та морально-психологічний стан офіцерів, прапорщиків, сержантів безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, постійно проводити з ними роботу з виховання та вдосконалення підготовки за спеціальністю; планувати роботу транспорту, пов`язану з підвезенням матеріальних засобів, і здійснювати контроль за правильністю та ефективністю його використання; планувати і організовувати підвезення підрозділам полку (окремого батальйону) матеріальних засобів та забезпечувати водопостачання; перевіряти не менше ніж двічі на рік наявність і стан матеріальних засобів у підрозділах полку (окремого батальйону) і безпосередньо підпорядкованих складах з оформленням відповідних актів; організовувати щорічне проведення інвентаризації всього майна і техніки у службах; керувати роботами з обладнання й удосконалення навчально-матеріальної бази та механізації вантажно-розвантажувальних робіт тилу полку і підпорядкованих складів; здійснювати контроль за якістю, правильністю застосування і ощадливим витрачанням пального, мастильних матеріалів і спеціальних рідин та виконанням вимог безпеки при поводженні з ними; інструктувати перед заступанням у наряд чергового їдальні; знати наявність і стан техніки в підпорядкованих підрозділах і службах, забезпечувати її правильну експлуатацію, обслуговування, ремонт та евакуацію; організовувати належну експлуатацію, своєчасний ремонт жилих і нежилих будинків, водопровідно-каналізаційних мереж споруд, своєчасну підготовку їх до зими, а також казарменого інвентарю й меблів, утримання в належному стані території, на якій розкрватировані підрозділи полку (окремого батальйону), вживати заходів для пожежної безпеки об`єктів безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, а також обладнання їх технічними засобами охорони та пожежної сигналізації; розробляти заходи щодо економічної роботи й організовувати їх здійснення; організовувати банно-пральне обслуговування підрозділів полку (окремого батальйону); керувати підсобним господарством полку (окремого батальйону); розробляти та здійснювати заходи щодо додержання вимог безпеки під час виконання ремонтно-будівельних і господарських робіт та експлуатації техніки в підпорядкованих підрозділах і службах; організовувати забезпечення військовослужбовців своєї частини службовим, тимчасовим (орендованим) чи постійним житлом; організовувати й контролювати ведення обліку за звітності в установленому порядку.

Відповідно до положень Закону України «Про здійснення державних закупівель» (втратив чинність згідно із Законом України від 10 квітня 2014 року №1197-УІІ), закупівля товарів, робіт та послуг, які повністю або частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість купівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 100 тисяч грн. (у будівництві 300 тисяч грн.) проводиться із застосуванням процедури конкурсних торгів.

Згідно положень ч.ч. 3,4 ст.11 цього Закону керівництво роботою комітету з конкурсних торгів здійснюється його головою, який несе персональну відповідальність за виконання покладених на комітет функцій. Зокрема, комітет з конкурсних торгів планує проведення процедур закупівель; складає та затверджує річний план державних закупівель; здійснює вибір процедури закупівлі; проводить процедури закупівель, попередню кваліфікацію учасників; забезпечує ріні умови для всіх учасників, об`єктивний та чесний вибір переможця; забезпечує складання, затвердження та зберігання відповідних документів з питань державних закупівель, визначених цим Законом; здійснює інші дії, передбачені цим Законом.

З оглянутих в судовому засіданні апеляційного суду оригіналів платіжних документів копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.22-39), вбачається:

- квитанцією №121 від 17 липня 2012 року сплачено 914 грн. 64 коп. за розміщення оголошення у "Віснику державних закупівель" (далі ВДЗ) №53/2, платник ОСОБА_1 ;

- квитанцією №122 від 17 липня 2012 року сплачено 914 грн. 64 коп. за розміщення оголошення у ВДЗ №49/95, платник ОСОБА_1 ;

- квитанцією №123 від 17 липня 2012 року сплачено 914 грн. 64 коп. за розміщення оголошення у ВДЗ №43/5, платник ОСОБА_1 ;

- квитанцією №124 від 17 липня 2012 року сплачено 914 грн. 64 коп. за розміщення оголошення у ВДЗ №53/3, платник ОСОБА_1 ;

- квитанцією №96 від 03 листопада 2012 року сплачено 914 грн. 64 коп. за розміщення оголошення у ВДЗ №51/8, платник ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 ;

- квитанцією до прибуткового касового ордера №2209 від 12 вересня 2012 року ККП "Маріупольтепломережа" прийнято від військової частини № НОМЕР_1 через ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3266 грн. 52 коп.;

- квитанцією №1818.101.4 від 27 липня 2012 року платник військова частина № НОМЕР_1 сплачено Приазовські ЕМ - 28 грн. 54 коп. - 3% річних військова частина № НОМЕР_1 ;

- квитанцією №1818.101.2 від 27 липня 2012 року платник військова частина № НОМЕР_1 сплачено Приазовські ЕМ - 142 грн. 71 коп. - пеня військова частина №3057;

- квитанцією №1848.362.3 від 27 листопада 2012 року платник військова частина № НОМЕР_1 сплачено Приазовські ЕМ - 93 грн. 40 коп. - 3% річних військова частина № НОМЕР_1 ;

- квитанцією №1848.362.5 від 27 листопада 2012 року платник військова частина № НОМЕР_1 сплачено Приазовські ЕМ - 37 грн. 98 коп. - 3% річних військова частина № НОМЕР_1 ;

- квитанцією №1818.362.1 від 27 листопада 2012 року платник військова частина № НОМЕР_1 сплачено Приазовські ЕМ - 18 грн. 68 коп. - 3% річних військова частина № НОМЕР_1 ;

- квитанцією №399.516.3 від 13 лютого 2013 року платник військова частина № НОМЕР_1 сплачено ПАТ ДТЕК "Донецькобленерго" - 38 грн. 53 коп. - пеня за листопад 2012 року, військова частина № НОМЕР_1 ;

- квитанцією №399.516.1 від 13 лютого 2013 року платник військова частина № НОМЕР_1 сплачено ПАТ ДТЕК "Донецькобленерго" - 7 грн. 71 коп. - 3% річних за листопад 2012 року, військова частина № НОМЕР_1 ;

- квитанцією №399.516.2 від 13 лютого 2013 року сплачено 4 грн. комісія з платника;

- квитанцією про переказ готівки з рахунку ПАТ КБ "ПриватБанк" на ПАТ "ПУМБ" №2154.381.1 від 22 серпня 2013 року сплачено 5 грн. 82 коп., призначення платежу пеня за липень 2013 року військова частина № НОМЕР_1 нарахована ПАТ ДТЕК "Донецькобленерго";

- квитанцією про переказ готівки з рахунку ПАТ КБ "ПриватБанк" на ПАТ "ПУМБ" №2154.381.3 від 22 серпня 2013 року сплачено 1 грн. 25 коп., призначення платежу пеня за липень 2013 року військова частина № НОМЕР_1 нарахована ПАТ ДТЕК "Донецькобленерго";

- квитанцією про переказ готівки з рахунку ПАТ КБ "ПриватБанк" на ПАТ "ПУМБ" №2154.381.2 від 22 серпня 2013 року сплачено 4 грн., комісія з платника;

- квитанцією про переказ готівки з рахунку ПАТ КБ "ПриватБанк" на ПАТ "ПУМБ" №724.629.3 від 20 вересня 2013 року сплачено сумі 1 грн. 60 коп., призначення платежу пеня за серпень 2013 року військова частина № НОМЕР_1 нарахована ПАТ ДТЕК "Донецькобленерго";

- квитанцією про переказ готівки з рахунку ПАТ КБ "ПриватБанк" на ПАТ "ПУМБ" №724.629.1 від 20 вересня 2013 року сплачено сумі 0,37 грн., призначення платежу 3% річних за серпень 2013 року військова частина № НОМЕР_1 нарахована ПАТ ДТЕК "Донецькобленерго";

- квитанцією про переказ готівки з рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ «ПУМБ» №724.629.2 від 20 вересня 2013 року сплачено 4 грн. комісія з платника;

- квитанцією №1918.804.1 від 23 жовтня 2013 року платник військова частина № НОМЕР_1 сплачено ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» - 13 грн. 12 коп. - пеню та 3% річних за вересень 2013 року, військова частина № НОМЕР_1 ;

- квитанцією №1918.804.2 від 23 жовтня 2013 року платник військова частина № НОМЕР_1 сплачено 2 грн. комісія;

- квитанцією №1819.785.1 від 26 березня 2013 року сплачено 30 грн. платник ОСОБА_1 за послуги надання копії сторінки ВДЗ в електронному вигляді;

- квитанцією №1819.785.2 від 26 березня 2013 року сплачено 3 грн. комісія, платник ОСОБА_1 .

Вказані обставини підтверджено витребуваними за клопотанням позивача копіями банківських виписок обслуговуючого банку про надходження оплат ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» (а.с.224-229), ПП «Соната» (а.с.252-257), ДП «Зовнішторгвидав України» (а.с.260-262).

Згідно акту військової частини №265 від 06 червня 2014 року у зв`язку із збройним нападом на військову частину № НОМЕР_1 невідомими озброєними особами в ніч з 09 травня 2014 року на 10 травня 2014 року, деякі документальні матеріали військової частини № НОМЕР_1 втрачено, знищено, пошкоджено, в тому числі бухгалтерська документація (а.с. 240-241).

Колегія суддів з огляду на підстави та зміст позову не погоджується з висновком суду першої інстанції, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями ст.1212 ЦК України, оскільки позивач в обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він за рахунок особистих коштів здійснив оплату в інтересах військової частини по зобов`язанням, які виникли між військовою частиною та третіми особами.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутність таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. У разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам. Інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право застави тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому разі до іншої особи переходять права кредитора у зобов`язанні і застосовуються положення ст.ст. 512-519 ЦК України.

Пунктом 4 ч.1 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника іншою особою.

За змістом зазначених норм матеріального права зобов`язання боржника за його волею може бути ним покладено на іншу особу та у випадку виконання зобов`язання іншою (третьою) особою до цієї особи переходять права та обов`язки кредитора у зобов`язанні.

При цьому підставою для виконання третьою особою зобов`язань за боржника є покладення на цю особу такого зобов`язання боржником, як за власною ініціативою так і за попередньою домовленістю цієї особи з боржником.

Відповідна правова позиція щодо передоручення виконання третій особі викладена в постанові Верховного Суду України від 10 червня 2015 року в справі №6-15цс15.

Як вбачається зі змісту наведених вище ст.ст. 76, 77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.11 Закону України «Про здійснення державних закупівель», до функціональних обов`язків позивача ОСОБА_1 , як заступника командира з тилу начальника тилу та голови комітету конкурсних торгів, не входила сплата власних коштів в інтересах військової частини. А отже, твердження позивача про те, що він був зобов`язаний вносити певні платежі в інтересах військової частини є безпідставними.

Також не може бути прийнято до уваги твердження позивача про те, що сплата ним заборгованості мала місце на підставі усного розпорядження командира військової частини, оскільки це виходить за межі повноважень останнього, а письмових доказів на підтвердження цього позивачем не надано.

Як вбачається з платіжних квитанцій оплата мала місце у різні періоди часу (липень, листопад 2012 року, лютий, березень, серпень, вересень 2013 року), до того ж, несплата штрафних санкцій не має за собою наслідку припинення надання послуг. Тому є безпідставним послання позивача на терміновість оплати ним рахунків поза межами встановленого порядку.

Крім того, позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що оплата зазначених рахунків в інтересах військової частини ним була проведена саме за рахунок його особистих коштів. З урахуванням функціональних обов`язків, покладених на позивача по забезпеченню військової частини, само по собі зазначення в деяких квитанціях «платник ОСОБА_1 , або через ОСОБА_1 », не свідчить про походження цих коштів.

Той факт, що оригінали платіжних документів за 2012 та 2013 роки знаходилися у позивача і були пред`явлені відповідачу для оплати після звільнення у лютому 2015 року, наведених висновків не спростовує.

Відповідно до положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування, а отже і рішення, не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до положень ч.1 ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення невиплачених сум, у зв`язку з чим його апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів -

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 жовтня 2015 року скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення невиплачених сум при звільненні, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: О.О. Лісовий

М.Ю. Супрун