Справа № 146/172/15-ц Провадження № 22-ц/772/3352/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 30Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Вавшка В.С., Панасюка О.С.

при секретарі: Торбасюк О.І.

за участю позивачки ОСОБА_2, її представника адвоката ОСОБА_3, представника відповідача адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Томашпільського районного суду від 28 вересня 2016 року, -

В с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Мотивувала позов тим, що 09.12.2014 р. належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 було пошкоджено внаслідок затоплення з квартири № 14, розташованої поверхом вище, власником якої є ОСОБА_5 В результаті такого залиття в її квартирі було пошкоджено стелю, стіни, підлогу в квартирі, а також кухонні меблі. Затоплення квартири відбулось з боку квартири відповідача, чого останній не заперечує. Тому просила стягнути матеріальну шкоду на суму 9571,00 грн., а також 5 000,00 грн. моральної шкоди, яку відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати.

Справа розглядалась неодноразово.

Попереднім рішенням Томашпільського районного суду від 06.05.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 9571 грн. матеріальної шкоди та 500 грн. моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 08.06.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 було задоволено. Рішення Томашпільського районного суду від 06.05.2015 року скасовано. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.01.2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на попередні рішення судів було задоволено частково. Рішення Томашпільського районного суду від 06.05.2015 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 08.06.2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскаржуваним рішенням Томашпільського районного суду від 28.09.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення норм матеріального та процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Зазначила, що суд неналежним чином оцінив докази по справі, котрі підтверджують вину відповідача у затоплені квартири, зокрема, акт від 12.04.2014 року, складений секретарем Вапнярської селищної ради ОСОБА_6, депутатом Вапнярської селищної ради ОСОБА_7, в присутності ОСОБА_8, ОСОБА_9 про обстеження її квартири, а також висновок будівельно-технічного експертного дослідження про характер слідів затоплення з боку квартири відповідача. Крім того, суд безпідставно не врахував покази свідків по справі, не навів мотивів їх неприйняття в рішенні суду.

Заперечуючи проти скарги, представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_4 вважає рішення суд законним та обґрунтованим, а доводи скарги безпідставними.

Заслухавши доповідача, осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане рішення зазначеним вимогам відповідає.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, скасовуючи попередні судові рішення по справі, вказав на те, що судами не в повній мірі зясовані обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, а саме: не зясовано з чиєї вини відбулося залиття квартири АДРЕСА_2, хто на момент залиття даної квартири проживав у квартирі №14 за вказаною адресою та хто був її власником.

Під час нового розгляду справи, суд першої інстанції встановив, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності та знаходиться на першому поверсі двохповерхового будинку (а.с. 6-9). ОСОБА_5 є тимчасовим мешканцем і проживав із сімєю у квартирі АДРЕСА_3 в період з 2008 року по 2015 рік (а.с.129). Вказані обставини сторонами не заперечувалися.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд вірно зазначив, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.1166 ЦК України про те, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе відсутність своєї вини, позивачка повинна, крім факту спричинення їй шкоди та її розміру, вказати на особу, що завдала їй шкоди та надати докази протиправності її поведінки, що витікає із зясування причини затоплення, а відповідач за правилами ч.2 ст.1166 ЦК повинен довести лише відсутність своєї вини у шкоді.

В звязку з цим, колегія суддів вважає, що суд правильно виходив з того, що позивачкою, крім факту причинення шкоди та її розміру, не надано належних та допустимих доказів причини затоплення квартири, що впливає на зясування та встановлення обставин протиправності поведінки відповідача та причинного звязку, оскільки вбачається, що відповідач під час події був відсутній ,а останнє могло статись як з вини відповідача, так і внаслідок зношення або неправильної експлуатації систем опалення і водопостачання будинку.

При цьому, суд першої інстанції вірно критично оцінив акт від 12.04.2014 року в якості допустимого доказу цих обставин по справі через невідповідність його вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових території, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року в звязку зі складенням його з порушенням строку, у відсутність позивачки, відповідача, також непідписання акту даними особами. Крім того, вказаний акт свідчить лише про факт затоплення квартири позивачки і про наявні пошкодження та не містить даних про причини затоплення. Дані ж про винну особу відповідача ,як зазначено у ньому, наведені зі слів позивачки ,що не може являтись належним і допустимим доказом його вини.

Тому доводи апеляційної скарги щодо наведеного не заслуговують на увагу.

Суд вірно встановив обставини по справі ,належним чином перевірив їх доказами, які оцінив відповідно до ст.212 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та правові норми, що їх регулюють і дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Факт наявності пошкоджень у квартирі позивачки та розмір шкоди сторонами не оспорюється. Проте, допитані за клопотанням відповідача в якості свідків сусіди, які перебували безпосередньо на місці події у той час і здійснювали пошуки причини витікання води, пояснили ,що була затоплена не лише квартира позивачки ,а і її сусідки через стіну. При цьому сусідка, що проживає над нею ,двері квартири не відкривала ,а при огляді квартири відповідача ознак витіку води не встановлено.

Позивачка в судовому засіданні цих обставин не спростувала і вказала на випадок затоплення її квартири і раніше .

За таких обставин колегія суддів вважає ,що відповідач довів відсутність своєї вини у пошкодженні квартири позивачки ,а за умови відсутності доказів усіх елементів складу цивільного правопорушення ,підстав для покладення на відповідача відповідальності за шкоду ,немає.

Позивачка зазначених доказів не надала ,обмежившись актом про обстеження її квартири.

З врахуванням викладеного, недостатні підстави вважати ,що наявні пошкодження в квартирі позивачки виникли саме з вини відповідача і під час затоплення 09.12.2014 року.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає матеріалам справи і вимогам закону, постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а тому скасуванню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів , -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Томашпільського районного суду від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: