ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5265/16-ц
Провадження № 2/210/2079/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"23" грудня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Чайкіної О.В.,

за участі секретарі: Куксенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю " НВП " Укрпромтехнологія" про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом доТовариства з обмеженою відповідальністю «НВП «УКРПРОМТЕХНОЛОГІЯ» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що наказом від 16 червня 2016 року № 13 був призначений на посаду директора товариства. Трудові обовязки виконував сумлінно, заяви про звільнення не подавав, однак коли 01.11.2016 року звернувся до ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» для здійснення платежу в інтересах товариства, дізнався, що він вже не є директором. З метою з'ясування обставин звільнення, звернувся до офіційного сайту Міністерства юстиції України, де в розділі державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань знайшов інформацію про те, що рішенням загальних зборів учасників Товариства від 25 жовтня 2016 року директором призначено ОСОБА_3 з 26.10.2016 року. Після цього він звернувся до Управління з питань реєстрації виконавчого комітету Криворізької міської ради та отримав засвідчені копії документів, що стали підставою для внесення змін до реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «УКРПРОМТЕХНОЛОГІЯ» в частині зміни керівника виконавчого органу, зокрема протокол загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «УКРПРОМТЕХНОЛОГІЯ», які начебто були проведені 25 жовтня 2016 року у м. Кривому Розі, копії нотаріально посвідчених довіреностей від імені всіх учасників Товариства на передачу своїх повноважень щодо участі у загальних зборах іншим особам та інші документи. У Загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «УКРПРОМТЕХНОЛОГІЯ», які начебто відбулися 25.10.2016 року позивач участі не приймав, про їх проведення повідомлений не був. Довіреності від учасників Товариства: ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на право представлення їх інтересів на загальних зборах учасників цього Товариства на ім'я ОСОБА_6 жоден з учасників не надав, вказані довіреності та протокол загальних зборів учасників від 25.10.2016 року сфальсифіковані. Крім того, позивач зазначає, що наказ про звільнення з посади директора йому надано не було, припускає, що його взагалі не існує. ОСОБА_3 на робочому місці за зареєстрованою юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «УКРПРОМТЕХНОЛОГІЯ» з часу його призначення не зявлявся, його жодного разу ніхто з працівників не бачив, та про його існування нікому не відомо.

З цих підстав, позивач вважає його звільнення незаконним, просив суд поновити його на займаній посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 жовтня 2016 року до дня поновлення на роботі з розрахунку середньомісячної заробітної плати 4006,99 гривень 99 копійок.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 не з'явилися, надали до суду заяву, в якій просили суд провадити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача ТОВ «НВП «УКРПРОМТЕХНОЛОГІЯ» ОСОБА_8 в судове засідання теж не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає в повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України.

Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

У пункті 24 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

У порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чиінтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3, 15 ЦПК України).

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Спори про поновлення на роботі (статті 232, 235 глави ХV «Індивідуальні трудові спори» КЗпП України) належать до трудових спорів.

Критерієм розмежування справ цивільного судочинства від справ господарського судочинства є одночасно як суб'єктний склад учасників процесу, так і характер спірних правовідносин.

Вимоги позивача - фізичної особи до товариства з обмеженою відповідальністю про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу заявлені щодо захисту порушених трудових прав та ґрунтуються на положеннях КЗпП України, тому підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу № 3 від 15 червня 2016 року Загальних Зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «УКРПРОМТЕХНОЛОГІЯ» позивачу ОСОБА_2 передано повноваження по керівництву товариства (а.с.5).

На підставі протоколу наказом від 16 червня 2016 року № 13 позивач приступив до виконання обовязків директора товариства (а.с.4).

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, 16.06.2016 року був переведений на посаду директора ТОВ « НВП «Укрпромтехнологія» безстроково (а.с.7 зворот).

Підстави для звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, передбачені ст.ст. 40-41 КЗпП України.

При звільненні ОСОБА_2 з займаної посади відповідач не зазначив, які ж саме порушення з боку позивача чи інші обставини стали причиною для звільнення.

Представник відповідача визнав, що передбачених в законі підстав для звільнення ОСОБА_2 не було.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.1992 року з послідуючими змінами « Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність закону.

Суд не вправі визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник, або уповноважений ним орган не повязували звільнення.

З цих підстав, суд приходить до висновку, що позивач підлягає поновленню на роботі на займаній посаді.

Крім того, відповідно до протоколу загальних зборів учасників від 25.10.2016 року, збори проводились за участі громадянина ОСОБА_9 Молдова ОСОБА_6, як представника за довіреностями всіх учасників Товариства: ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, та запрошеної особи, яка не була учасником товариства, - ОСОБА_3.

Згідно заяви ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення від 02.11.2016 року відкрито кримінальне провадження щодо невстановленої особи, яка скористалась підробленою довіреністю від імені ОСОБА_4 та проводиться досудове слідство.

Відповідно до ст.235 КЗпП України: у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Положеннями статті другої «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100, визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу вимушеного прогулу проводиться, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Як вбачається з даної ТОВ «НВП «УКРПРОМТЕХНОЛОГІЯ» довідки заробітна плата ОСОБА_2 на займаній посаді директора за серпень становила 5000 грн., вересень - 5020 грн. 98 коп. ( а.с.34).

Час вимушеного прогулу становить з 25 жовтня 2016 року по 23 грудня 2016 року, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 4006,99 грн. за час вимушеного прогулу.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 1102,40 грн. судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 10, 11, 27, 88, 174, 209, 212-218 ЦПК України,ст. 40-41, 235 КЗпП України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю " НВП " Укрпромтехнологія" про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 на роботі на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "УКПРОМТЕХНОЛОГІЯ" () з 25 жовтня 2016 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "УКПРОМТЕХНОЛОГІЯ" () на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 жовтня 2016 року по 23 грудня 2016 року в сумі 4006,99 (чотири тисячі шість грн. дев"яносто дев"ять коп.)

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "УКПРОМТЕХНОЛОГІЯ" () на користь держави судовий збір у розмірі 1 102,40 (одна тисяча сто дві гривень сорок коп.).

Рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на посадідиректора Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "УКПРОМТЕХНОЛОГІЯ"та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 26 грудня 2016 року.

Суддя: О. В. Чайкіна