Справа № 182/8711/15-ц
Провадження № 2/0182/14/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.06.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого - судді Шестакової З.С.

за участю: позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання у м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, встановлення порядку користування житловим будинком, зобовязання не чинити перешкоди та стягнення моральної шкоди, суд

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про вселення, встановлення порядку користування житловим будинком, зобовязання не чинити перешкоди та стягнення моральної шкоди в обґрунтування своїх вимог посилається на наступне.

Він разом зі своєю донькою ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь, вул. Євдокимова, буд. 167-а на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Вищевказаний житловий будинок складається з кімнат: 1-5 розміром 12,0 кв. м., 1-1 розміром 5,9 кв. м., 1-2 розміром 9,9 кв. м., 1-3 розміром 20,6 кв. м., 1-4 розміром 10,4 кв. м., 1-6 розміром 20,9 кв. м., 1-7 розміром 4,4 кв. м., літня кухня - Б, сарай - В, вбиральня - Г, а також спорудження 1-6.

В даному будинку позивач зареєстрований, але проживати в ньому не має можливості оскільки його донька ОСОБА_2 змінила замки не надавши йому ключів від будинку чим позбавила його право користуватися розпоряджатися та проживати в належному житловому будинку.

В добровільному порядку виділити йому в користування кімнату вона відмовляється, тому він змушений звернутися до суду та просить суд вселити його у будинок №167- а по вул. Євдокимова в м. Нікополі Дніпропетровської області, встановити порядок користування житловим приміщенням закріпивши за ним право користування кімнатою № 1-4, площею 10,4 кв.м., зобов"язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у користуванні виділеної кімнати і підсобними приміщеннями.

Крім того, неправомірними діями ОСОБА_2 йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась у вигляді нервового стресу, порушенню сну, підвищенню тиску, які він отримав в результаті позбавлення права проживати та розпоряджатися належним йому будинком. Завдану моральну шкоду він оцінює у розмірі 2000 грн. 00 коп., яку і просить стягнути з відповідача на свою користь.

Під час судового засідання ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та на задоволенні позову наполягав.

ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково та суду пояснила, що вона виділити в користування кімнату позивачу не відмовляється та ніяким чином не чинить перешкоди йому в користуванні житловим будинком №167- а по вул. Євдокимова в м. Нікополі Дніпропетровської області, щодо встановлення порядку користування житловим приміщенням, закріпивши за ОСОБА_1 право користування кімнатою № 1-4, площею 10,4 кв. м. не заперечує.

Позовні вимоги в частині стягнення з неї на користь позивача моральної шкоди не визнала, оскільки вважає, що позивач безпідставно просить стягнути з неї 2000 грн. 00 коп. моральної шкоди, розмір якої нічим не обґрунтовує, крім того вона ніяким чином не чинила йому перешкоди в користуванні належним йому житловим приміщенням, а тому в частині відшкодування моральної шкоди позивачу просила відмовити.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, власниками житлового будинку, загальною площею 84, 1 кв.м., житловою 63,9 кв.м., який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь, вул. Євдокимова, буд. 167-а є:

- ОСОБА_3 - 5/6 частин на підставі свідоцтва про право власності серія ВРІ №455324, виданого 15.03.2011 року Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою;

- ОСОБА_1 1/6 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину серія ВРІ №455336, виданого 16.03.2011 року Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою;

- ОСОБА_1 5/6 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія 3-69, виданого 21.01.2014 року Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою (а.с.7-8).

Вищевикладене підтверджується витягом №29694569 про державну реєстрацію прав, виданого 18.04.2011 року КП "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" 1/6 частина права власності на житловий будинок №167 а з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Євдокимова зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину серія ВРІ № 455336, реєстраційний №3-533 виданого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою від 16.03.2011 року (а.с.10).

Як вбачається з паспорту серія АН №479169, виданого Нікопольським МВ УМВС України в Дніпропетровській області від 15 травня 2006 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 а (а.с.13), однак ОСОБА_1 за адресо реєстрації не проживає, факт його не проживання підтверджується довідкою, виданою квартальним комітетом № 6 від 01.04.2015 року (а.с.13, 14).

Як передбачено ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з вимогами ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки ОСОБА_2 змінила замки вхідних дверей чим позбавила ОСОБА_1 доступу до житлового будинку № 167-а по вулиці Євдокимова в м. Нікополі Дніпропетровської області, тим самим чинить перешкоди в користуванні ним вищевказаним житловим приміщенням. ОСОБА_1 в свою чергу має право проживати у спірному будинку, оскільки він є законним власником, отже має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідневселити ОСОБА_1 у житловий будинок № 167-а по вулиці Євдокимова в м. Нікополі Дніпропетровської області.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо визначення порядку користування житловим будинком, оскільки сторони добровільно дійти згоди не бажають.

Виходячи з того, що вказаний житловий будинок складається з кімнат: 1-5 розміром 12,0 кв. м., 1-1 розміром 5,9 кв. м., 1-2 розміром 9,9 кв. м., 1-3 розміром 20,6 кв. м., 1-4 розміром 10,4 кв. м., 1-6 розміром 20,9 кв. м., 1-7 розміром 4,4 кв. м., літня кухня - Б, сарай - В, вбиральня - Г, а також спорудження 1-6, суд приймає до уваги те, що відповідач не бажає надавати будь - яку кімнату для проживання ОСОБА_1; іншого житла позивач не має, суд вважає визначити порядок користування житловим будинком наступним чином:виділивши ОСОБА_1 кімнату 1-4 площею 10,4 кв. м у житловому будинку літера «А», ОСОБА_2 кімнати 1-3 площею 20,6 кв.м, 1-5 площею 12,0 кв. м, 1-6 площею 20,9 кв. м у житловому будинку літера «А».

Окремі підсобні приміщення залишити у загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В той же час, позовні вимоги в частині зобов'язання ОСОБА_2 не порушувати визначений порядок користування житловим приміщенням в майбутньому задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ч. 2 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, нормою даної статті не передбачений такій спосіб захисту цивільних прав, як зобов'язання вчинити певні дії в майбутньому.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (із послідуючими змінами) п. 3 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживанням у зв'язку з пошкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми та інші негативні наслідки. Пунктом 9 вищезазначеної постанови роз'яснюється, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Таким чином, будь - яких доказів щодо спричинення позивачеві моральної шкоди з боку відповідача позивачем не надано і в ході розгляду справи в судовому засіданні не встановлено, тому позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 2 000 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 356, 358, 391, 1167 ЦК України, ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 у житловий будинок № 167-а по вулиці Євдокимова в м. Нікополі Дніпропетровської області.

Встановити порядок користування житловим будинком № 167-а по вулиці Євдокимова в м. Нікополі Дніпропетровської області, виділивши ОСОБА_1 кімнату 1-4 площею 10,4 кв.м у житловому будинку літера «А», ОСОБА_2 кімнати 1-3 площею 20,6 кв.м, 1-5 площею 12,0 кв.м, 1-6 площею 20,9 кв.м у житловому будинку літера «А». Окремі підсобні приміщення залишити у загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В іншому в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 102,40 грн. (одна тисяча сто дві грн. 40 коп.)

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_4