Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е )

Справа 300/968/16-ц

28.12.2016 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді: Конепуд В.І., з участю секретаря с/з ОСОБА_1, позивача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вони з відповідачем уклали шлюб 04 листопада 2011 року у відділі РАЦСу Деснянського районного управління юстиції в м. Київ за актовим записом №1648. Від даного шлюбу народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем.

Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони не зійшлися характерами та поглядами на життя. Відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, не бере участі у вихованні неповнолітнього сина.

Позивач ОСОБА_2 в суді позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, неповнолітнього сина залишити на її вихованні, щодо винесення заочного рішення не заперечила.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з'явився, причини його неявки невідомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України).

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що сторони не змогли створити міцної сім'ї, їх шлюб існує лише формально, обставини та причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими і це суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку, що шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід розірвати.

Майнового спору між сторонами та спору про місце проживання неповнолітньої дитини, яка на даний час проживає з позивачкою, не заявлено, тому неповнолітнього ОСОБА_4 необхідно залишити на вихованні матері - позивача ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, за вибором позивача ОСОБА_2 необхідно залишити їй прізвище "Крилова".

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Відтак із відповідача ОСОБА_3 на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. ст. 10, 60, 208, 209, 88, 212, 213, 215, 224 -226 ЦПК України, ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 04 листопада 2011 року у відділі РАЦСу Деснянського районного управління юстиції в м. Київ за актовим записом №1648 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвати.

Неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на вихованні у позивача ОСОБА_2.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу ОСОБА_2 прізвище - "Крилова".

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 551 грн. 30 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий:

Суддя: Конепуд В. І.