Справа № 369/4329/16-ц
Провадження № 2/369/2290/16
РІШЕННЯ

Іменем України

24.06.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Дуплій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У травні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 12 травня 2007 року між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір. За договором останній отримав кредит у розмірі 76 500 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,7% з кінцевим терміном погашення до 16 травня 2032 року. Банк зобовязання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У звязку з чим ОСОБА_1 має заборгованість 136 723,76 дол. США, яка складається з боргу заборгованості по кредиту у розмірі 70 201,40 дол. США, заборгованості по відсотках у розмірі 49 424,39 дол. США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 105 302,42 дол. США, пеня за несвоєчасне повернення відсотків 296 676,60 грн..

Просили суд стягнути ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 136 723,76 дол. США, що в еквіваленті на час розгляду справи становить 3 214 421,39 грн. та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд задволити позов.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував. Просив суд відмовити у задоволенні позову у звязку з необґрунтованістю та пропуском банком позовної давності при зверненні до суду. Також вказав, що це валютний кредит та на нього розповсюджується дія мораторію. При вирішення спору просив суд врахувати матеріальний стан відповідача, наявність двох неповнолітніх дітей.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що 17 травня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1, був укладений договір кредиту №405/43/07-Ж, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 76 500,00 дол. США із сплатою 12,70 % річних за користування кредитними коштами (згідно п. п. 1.1. договору кредиту)..

Пунктом 1.1. кредитного договору визначено кінцевий термін повернення кредитних коштів не пізніше 16 травня 2032 року.

У відповідності п.1.2. кредитного договору кредит надається позичальнику на придбання нерухомого майна, а саме на придбання квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 зобов'язувалася виконувати наступні умови кредитного договору відповідно до п.п. 3.3.8-3.3.9, а саме своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеними п. 1.1. цього договору; сплачувати проценти за користування кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4., 2.5. цього договору та комісії в розмірах та в порядку, передбачених цим Договором.

З матеріалів справи встановлено, що банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в сумі 76500дол. США, що підтверджується матеріалами справи.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач ОСОБА_1 всупереч умовам кредитного договору та договору поруки, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушують взяті на себе договірні зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 скориставшись кредитними ресурсами, свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 09 квітня 2015 року утворилась заборгованість по кредиту у розмірі 70 201,40 дол. США, заборгованості по відсотках у розмірі 49 424,39 дол. США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 105 302,42 дол. США, пеня за несвоєчасне повернення відсотків 296 676,60 грн.

Згідно п. 4.4 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником зобовязань, визначених п.п. 3.3.2.-3.3.7., 3.3.11.-3.3.13. та 3.3.16., цього договору, порушення Позичальником умов договорів, визначених в п.п. 1.3. цього Договору, протягом більше ніж тридцять днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня Кредитора погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено у письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Сплата заборгованості по відсотках, пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасила суму кредиту та відсотки за користування кредитом.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 540 Цивільного кодексу України - якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

У відповідності до п. 2 ч. 2,ч. 3,ч. 4 ст. 543 Цивільного кодексу України - кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідач не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 1049 ЦК України зобовязує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, право позивача є порушеним та підлягає захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 р. "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При розгляді справи представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову через пропуску строку позовної давності.

Так, згідно розрахунку заборгованості останні сплати ОСОБА_1 по тілу кредиту здійснювалось у грудні 2010 року, а по відсотках у серпні 2013 року. Розрахунок заборгованості включає заборгованість за весь період прострочення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторони встановили строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань із щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню 16 травня 2032 року.

Поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входить до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до вимог ч. 5 зазначеної вище статті, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

ОСОБА_1 перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом в 2010 році по сплаті кредиту та у 2013 році щодо відсотків, у зв'язку із чим у нього утворилася заборгованість за кредитним договором, тоді коли банк звернувся до суду з позовом 13 травня 2016 року.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13 зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог, просив також застосувати позовну давність.

Перевіривши подані суду розрахунку, враховуючи виникнення у кредитора право на звернення до суду по кожному черговому платежу, суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення заборгованості по кредиту до 13 травня 2013 року, тобто в межах строків позовної давності. Разом з тим, строк позовної давності на суму основної заборгованості та відсотків по кредиту за період з травня 2013 року по травень 2016 рок та заборгованості по відсоткам у не минув.

Враховуючи зазначене з відповідача підлягає стягненню кредитна заборгованість в частині, що виникла і не сплачена, починаючи з травня 2013 року і по травень 2016 року, а саме заборгованість за кредитним договором в розмірі 59 419 дол. США, та заборгованість по відсотках у розмірі 49 424,39 дол. США.

При визначенні розмірі неустойки суд також враховує положення ст. 551 ЦК України, за якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи.

У судовому засіданні представник відповідача просив суд при визначенні розміру неустойки врахувати наявність малолітніх дітей та її матеріальне становище.

Відповідно до розяснень п. 27 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на вагу (відсутність негативних наслідків для позивача через просторочене виконання зобовязань).

Враховуючи пояснення сторін, дослідивши подані суду докази, суд вважає за можливе зменшити розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків за користування коштами до 200 000 грн..

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжні документи за №4 від 06 квітня 2016 року. При поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 48 216,32 грн. Тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат підлягають задоволенню відповідно до задоволеної частини вимог, а саме в розмірі 41 384,07 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 16, 526, 610-612, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 57-64, 88, 208-223 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29, ) заборгованість за кредитним договором в розмірі 59 419 дол. США. (пятдесят девять тисяч чотириста девятнадцять дол.), заборгованості по відсотках у розмірі 49 424,39 дол. США (чотириста девять тисяч чотириста двадцять чотири дол. 39 центів), пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків 200 000 грн. (двісті тисяч грн.), судовий збір в розмірі 41 384,07 грн. (сорок одна тисяча триста вісімдесят чотири грн. 07 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С. Пінкевич