Номер провадження: 22-ц/785/2412/16
Головуючий у першій інстанції Маслеников О.А.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

за участю: представника заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 04 грудня 2015 року про повернення судового наказуза заявою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення з боржника: Камелот Фрайт Сервіс ЛТД, нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

в с т а н о в и л а:

26 жовтня 2015 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, звернувся до суду з вказаною заявою, у якої просив суд видати судовий наказ про стягнення з боржника: Камелот Фрайт Сервіс ЛТД, нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 245824,32 грн. (а.с. 1-2).

Ухвалою суду першої інстанції заява про видачу судового наказу повернута заявникові у зв'язку з непідсудністю заяви суду (а.с. 17).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про видачу судового наказу, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, а саме, судом не враховано, що ОСОБА_3 працює боцманом на борту буксира LIMILSS (IMO №9517874), прапор Молдова, який з 11 жовтня 2014 року перебуває на акваторії порту «Усть-Дунайськ» Одеської області, ошвартований у причалу морвокзалу м. Вілково (а.с. 20-22).

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, його пояснення на апеляцію, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Згідно із ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

У пункті 1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України зазначено, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

За ст. 97 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 109 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України позови, що виникають з трудових прововідносин, можуть предявляться також за зареєстрованим місцем проживаннґя чи перебування позивача.

Пунктом 4 частиною 3 ст. 121 ЦПК України передбачено, що заява повертається у випадку, коли справа не підсудна цьому суду;

Статтею 410 ЦПК України передбачено, що іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Іноземні особи мають процесуальні права та обов'язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, за винятками, встановленими Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ із іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договром, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне права» цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Згідно із ст. 73 Закону України «Про міжнародне приватне права» іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Міжнародними договорами України та законами України можуть бути встановлені особливості участі у процесі дипломатичних агентів, персоналу міжнародних організацій та інших осіб.

У статті 52 Закону України «Про міжнародне приватне права» зазначено, що до трудових відносин застосовується право держави, у якій виконується робота, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Як вбачається зі ст. 53 Закону України «Про міжнародне приватне права» трудові відносини громадян України, які працюють за кордоном, регулюються правом України в разі, якщо: 1) громадяни України працюють у закордонних дипломатичних установах України; 2) громадяни України уклали з роботодавцями - фізичними або юридичними особами України трудові договори про виконання роботи за кордоном, у тому числі в їх відокремлених підрозділах, якщо це не суперечить законодавству держави, на території якої виконується робота; 3) це передбачено законом або міжнародним договором України.

Таким чином, у даному випадку підсудність заяви про видачу судового наказу визначається цивільним процесуальним законодавством України за правилами загальної або альтернативної підсудності - зареєстрованим у встановленому порядку місцю проживання чи перебування особи.

У пункті 4 постанови №14 Пленуму «Про практику розгляду судами заяв в порядку наказаного провадження» від 23 грудня 2011 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що заява про видачу судового наказу подається до суду за загальними правилами підсудності, встановленими главою 1 розділу III ЦПК. Зокрема, заява подається до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання фізичної особи або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування чи місцезнаходженням юридичної особи (стаття 109 ЦПК); на вимогу про стягнення заробітної плати поширюються також правила підсудності за вибором заявника - за зареєстрованим місцем його проживання чи перебування (частина перша статті 110 ЦПК).

У разі порушення правил підсудності заява повертається заявникові для подання до належного суду, про що постановляється ухвала (стаття 115 ЦПК), яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Із заяви про видачу судового наказу вбачається, що стягувачем є ОСОБА_6, зареєстрованим в встановленому законом порядку місцем проживання якого є АДРЕСА_1, а боржником - Камелот Фрайт Сервіс ЛТД, зареєстрованим місцем знаходження якого є Кіпр, м. Лімассол, вул. Кринон, 16 (а.с. 1).

Однак суд першої інстанції не звернув увагу на те, що довідка про нараховану, але невиплачену боцману ОСОБА_3 суму заробітної плати від 20 жовтня 2015 року видана не боржником - юридичною особою Камелот Фрайт Сервіс ЛТД, а старшим помічником буксира LIMILESS(ІМО №9517874, прапор - Республіка Молдова) ОСОБА_7, який сам працював на ньому до 20 жовтня 2015 року та, у порушення ч.1 ст.121 ЦПК України, не залишив заяву без руху для усунення вказаного недоліку.

Заявник ОСОБА_3 разом із ОСОБА_7 та 7-ма іншими працівниками буксиру звернувся до Кілійського районного суду Одеської області про забезпечення морської вимоги, яка задоволена ухвалою цього ж суду від 15 травня 2015 року, шляхом накладення арешту на вказаний вище буксир, який належить компанії «Goldfox Limited» («Голдфокс Лімітед») та на даний час знаходиться на території порту «Усть-Дунайск» м. Вилкове (а.с. 3, 12, 45).

Щомісячний розмір заборгованості по заробітній платі перед заявником ОСОБА_3, який визначений старшим помічником ОСОБА_7, станом на 20 жовтня 2015 року в сумі 11184 доларів США за період з 08 жовтня 2014 року до 20 жовтня 2015 року відрізняється від заборгованості судновласника по заробітній платі станом на 30 березня 2015 року, що визначена ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 15 травня 2015 року, в сумі 5148 доларів США (а.с. 3, 12).

Правилами ст.100 ЦПК України визначено підстави, за наявності яких суддя або повертає заяву про видачу судового наказу, або відмовляє у її прийнятті.

Оскільки суддя суду першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питання про рух заяви про видачу судового наказу, та не з'ясував: хто є належним боржником за заявою ОСОБА_3 (іноземна компанія «Kamelot Freigt Service ltd» чи іноземна компанія «Goldfox Limited»); чи є належним доказом наявна у справі довідка про нараховану, але не виплачену працівникові суму заробітної плати, з урахуванням обставин, наведених вище, чи не існує спір про право, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із поверненням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття заяви про видачу судового наказу відповідно до вимог ст.100 ЦПК України.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на те, що посилання апелянта на Договір між Україною і Республікою Молдова «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах», є помилковим, оскільки ОСОБА_3 боржником у заяві зазначена юридична особа, яка знаходиться на Кипрі.

Крім того, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду про повернення заяви заявнику та у разі її скасування, апеляційний суд не має повноважень постановлювати ухвалу по суті заяви про видачу судового наказу.

Ухвала апеляційного суду не перешкоджає подальшому провадженню у справі і з огляду на вимоги ч. 1 ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 4, 312 ч. 1 п. 3, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, задовольнити частково, ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 04 грудня 2015 року скасувати, передати питання на новий розгляд.

Ухвала суду апеляційної інстанції подальшому оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік