Ухвала

іменем україни

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ФаловськоїІ.М., Висоцької В.С., ГримичМ.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» про визнання правочину удаваним, зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд визнати укладений 18 липня 2008 року з банком кредитний договір удаваним правочином, визнати, що відносини сторін регулюються правилами щодо правочину договору укладеного у національній валюті України - гривні, а також зобов'язати відповідача перерахувати розмір боргових зобов'язань за кредитним договором у гривні за курсом НБУ встановленим на момент складання договору, а саме: 4,854 грн за 1 долар США.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовано тим, що 18 липня 208 року між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 23 113,07 доларів США, при цьому, в подальшому ним було виявлено, що укладений кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства та є таким, що порушує його права та інтереси, оскільки зобов'язання в іноземній валюті є порушенням ст. 99 Конституції України, ст.ст. 524, 553 ЦК України, ст.ст. 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 13 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», відповідно до яких зобов'язання мають виражатися в грошовій одиниці України - гривні, в зв'язку із чим ОСОБА_4 вважає, що укладений між сторонами кредитний договір є удаваним.

Посилаючись на викладені обставини ОСОБА_4 просив задовольнити заявлені позовні вимоги.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 18 липня 2008 року між ОСОБА_4 та ПАТ «КБ «Надра» було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 23 113,07 доларів США за програмою «Перше житло» зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 13,99% річних строком до 12 липня 2018 року.

Згідно п. 1.2. кредитного договору, ціль використання кредиту: проведення розрахунків за договором купівлі-продажу № б/н від 18 липня 2008 року, згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - приватний будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; витрати позичальника пов'язані з оформленням кредиту; оплата комісії за розрахунки в рамках комплексу Пакетів послуг «Ласкаво просимо» в залежності від оформленого Пакету послуг.

Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (п.1.3.1.).

Відповідно до п. 3.1. кредитного договору надання кредиту проводиться шляхом: зарахування на поточний рахунок обраного Пакету послуг при наявності належним чином оформленої заяви на переказ готівки, сума у якій зазначена у валюті України - гривнях/іноземній валюті - доларах США/євро, або - видачі готівки Позичальнику через касу банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума у якій зазначена у валюті України - гривнях/іноземній валюті - доларах США/євро.

Пунктами 3.3.1., 3.3.2. кредитного договору встановлено, що щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 357,96 доларів США. Позичальник повертає кредит та сплачує відсотки банку, шляхом внесення мінімально необхідного платежу передбаченого п.3.3.1. цього договору, на поточний рахунок № НОМЕР_1 Пакету послуг у порядку, передбаченому п. 3.3.3. цього договору шляхом внесення готівкою через касу банку на зазначений поточний рахунок або безготівковим перерахуванням через транзитний рахунок № НОМЕР_2, призначення платежу «Поповнення поточного (карт.) рахунку № НОМЕР_1, ОСОБА_4.». Позичальник вносить мінімально необхідний платіж по кредиту, визначений у п.п. 3.3.1. цього договору, щомісячно до 10 числа поточного місяця, а банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 12 числа поточного місяця. У випадку, якщо позичальник до 10 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів внаслідок чого станом на 12 числа поточного місяця не була погашена поточна заборгованість позичальника, банк починаючи з 13 числа поточного місяця, застосовує до позичальника штрафні санкції, передбачені цим договором.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст. 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як роз'яснено у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавств при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин», у разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави суд має виходити з того, що НБУ на виконання положень ст. 11 КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», ст. 44 Закону України «Про Національний банк України» в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, і згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк. Таким чином, надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено факт наявності удаваного правочину.

Місцевий суд, врахувавши вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ст.ст. 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055 ЦК України, ст. 18 - 19 Закону України «Про захист прав споживачів», всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

М.К.Гримич