Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/1805/15-ц Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 52 Доповідач Зарицька Г. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 лютого 2016 року

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 та просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. В обґрунтування вимог зазначала, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Вихованням та утриманням дітей після розірвання шлюбу займається вона. Відповідач з 2009 року ухиляється від утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні, аліментів не сплачує, з дітьми не спілкується. Виходячи з вимог статті 164 СК України, просила позов задовольнити.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Попереджено ОСОБА_2 про зміну свого ставлення до виховання дітей та покладено на орган опіки та піклування обов'язок контролювати виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала.

Відповідач та його представник ОСОБА_5 заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважали їх необґрунтованими.

Представник органу опіки і піклування висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 15.07.2015 р. підтримав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених до суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в цих межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як видно з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 12 листопада 2009 року (а.с.6)

Позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.7-8).

Починаючи з 01 серпня 2014 року позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.180).

Діти зареєстровані та проживають з позивачкою в АДРЕСА_1 (а.с.179).

На підтвердження факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків позивач надала суду довідки Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №10 та Бердичівського міського ліцею №15, зі змісту яких слідує, що батько ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дошкільний заклад та ліцей жодного разу не відвідував, вихованням дітей не займався, а також довідку ВДВС Бердичівського МРУЮ про те, що аліменти ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період з 03 травня 2012 року (з моменту призначення аліментів) по 17 квітня 2015 не сплачувались (а.с.9, 11, 13).

Крім того, позивач посилалася на покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, які пояснили суду, що відповідач до дітей не з'являвся, грошових коштів на їх утримання не передавав. Вихованням дітей займається теперішній чоловік позивачки ОСОБА_6

Пленум Верховного Суду України в п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 20 від 19.12.2008 р., роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей він надавав добровільно. Між ним та позивачкою склалися неприязні відносини, у зв'язку з тим, що вона та її бабуся ОСОБА_8 чинять йому перешкоди у вихованні дітей. Дошкільний навчальний заклад та ліцей, де навчалися дочки, не відвідував, оскільки працював у м. Києві і додому в м. Бердичів повертався лише на вихідні. Дітей він дуже любить, хоче брати участь у їх вихованні і вживає для цього всі необхідні заходи.

Наведені обставини підтверджуються показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, копіями квитанцій від 18.08.2015 р., 05.09.2015 р., довідкою відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції від 20.07.2015 р. про сплату аліментів.

Крім того, з матеріалів справи видно, що з приводу виховання неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідач звертався до органу опіки і піклування.

Згідно з висновком органу опіки та піклування від 15.07.2015 р. позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є недоцільним (а.с.31-33).

Враховуючи ставлення відповідача до своїх дітей, вжиті ним заходи щодо їх виховання та утримання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Разом з тим, враховуючи те, що тривалий час ОСОБА_2 не сплачував аліменти, беручи до уваги взаємовідносини, що склалися між ним та дочками через відсутність спілкування, суд обґрунтовано попередив його про зміну свого ставлення до утримання, виховання дітей та поклав на орган опіки і піклування обов'язок контролювати виконання ним батьківських обов'язків по відношенню до малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав оцінку наскільки позитивним та безпечним є спілкування дітей з ОСОБА_2, колегія суддів до уваги не бере, оскільки позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправну поведінку відповідача, яка загрожує життю та здоров'ю дітей, вимог з цих підстав не заявляла.

Доводи апелянта про те, що висновок про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітніх дітей орган опіки та піклування зробив внаслідок погроз зі сторони відповідача фізичною розправою голові комісії ОСОБА_11 не ґрунтуються на доказах та спростовуються поясненнями представника органу опіки та піклування в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Поясненням малолітньої ОСОБА_3 суд першої інстанції дав належну оцінку, доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: