Справа № 465/1066/13 Головуючий у 1 інстанції: Дячишин В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/437/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Кабаля І.І., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О

та з участю представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 липня 2014 року у справі за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з участю третіх осіб Львівського комунального підприємства "Навколо базару", ОСОБА_4 про скасування свідоцтва про право власності та зобов»язання вчинити певні дії, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 01.12.2006 року НОМЕР_1 в частині передачі у власність балкона та комірки.

Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернути оригінал свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 01.12.2006 року НОМЕР_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради шляхом скерування такого супровідним листом на юридичну адресу районної адміністрації: місто Львів вулиця Генерала Чупринки, 85.

Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за власні кошти привести у попередній стан самовільно встановлений дверний блок зі сходового майданчика третього поверху будинку АДРЕСА_1 на балкон загального користування даного будинку.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь Франківської районної адміністрації Львівської міської ради судові витрати у сумі 114,70 грн.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_8.

В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не надав належної оцінки тому факту, що підставою для отримання оскаржуваного свідоцтва про право власності позивачем було розпорядження №2215 від 01.12.2006 року «Про передачу квартир у власність громадян», котре з дня його видачі по сьогоднішній день ніким не оскаржується та в судовому порядку недійсним не визнавалось. Зазначає, що задоволення позовної вимоги про скасування свідоцтва про право власності №223219 від 01.12.2006 року в частині передачі комірки не підтверджена жодними доказами. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 02.03.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Франківського районного суду м. Львова від 14.07.2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення., яким у позові Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.10.2015 року касаційну скаргу Франківської районної адміністрації Львівської міської ради задоволено частково. Рішення апеляційного суду Львівської області від 02.03.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в повній мірі таким вимогам не відповідає. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Судом установлено, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру НОМЕР_1 від 01.12.2006 року ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_7 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 (а.с.196 т.1). Квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» на підставі розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 01.12.2006 року.

У процесі виконання доручення міського голови від 29.12.2006 року позивачем встановлено незаконну передачу у власність відповідачів приміщення загального користування (балкона та комірки), тому винесено розпорядження № 07 від 18.01.2007 року, за яким скасовано розпорядження від 01.12.2006 року № 2215 в частині передачі відповідачам у власність балкона та комірки квартири АДРЕСА_1 (а.с.5 т. 1).

Наказом № 446 від 17.12.2006 року ЛКП «Навколо базару» оголошено догану головному інженеру та інженеру ЛКП за видачу довідки ОСОБА_6 на приватизацію квартири АДРЕСА_1 на підставі якої в порядку приватизації передано у власність мешканцям квартири балкон та комірку загального користування.

Відповідно до довідки ЛКП «Навколо базару» від 28.11.2006 року відповідачі проживають та зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 площею 70,3 кв.м., яка перебуває у їхньому користуванні на підставі ордеру № 003768 від 01.03.1971 року (а.с.11 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що в порядку приватизації на користь відповідачів перейшла квартира, загальна площа якої значиться 75,7 кв.м. (а.с.199 т.1) До квартири віднесено приміщення комірки, площею 1,1 кв.м. та балкон площею 3,8 кв.м., що значаться під індексом ІІ, як приміщення загального користування за даними поверхових планів (а.с. 11,12 т.2).

Як убачається з наявних у матеріалах справи поверхових планів вхід у приміщення комірки - з балкону третього поверху, до якого можна потрапити через сходову площадку, з якої в тому числі облаштовано вхід у кватиру № 6 будинку, наймачем якої є третя особа у справі ОСОБА_4

Відповідачами не доведено належними та допустимими засобами доказування належність до квартири АДРЕСА_1 балкону та приміщення комірки під літ. ІІ.

Враховуючи наведене, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 01.12.2006 року НОМЕР_1 в частині передачі у власність балкона та комірки.

Розпорядженням № 58 від 16.02.2007 року затверджено висновок міжвідомчої комісії (протокол від 24.10.2006 року № 37), зобов»язано ОСОБА_10 - мешканця квартири АДРЕСА_1 в місячний термін за власні кошти привести у попередній стан самовільно встановлений дверний блок із сходового майданчика третього поверху будинку на балкон загального користування.

Дане розпорядження доведено до відома відповідачів, ними не оскаржене, тому в силу ч.1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування» є обов»язковим для виконання.

Враховуючи наведене, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині зобов»язання відповідачів за власні кошти привести у попередній стан самовільно встановлений дверний блок зі сходового майданчика третього поверху будинку АДРЕСА_1 на балкон загального користування даного будинку.

Разом з тим, суд не врахував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер відповідач ОСОБА_10, що стверджується свідоцтвом про смерть.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Таким чином, задовольняючи вимоги, суд вирішив питання про права та обов»язки ОСОБА_6, цивільна правоздатність якого припинилася, та не вирішив питання про залучення правонаступників його майнових прав до участі у справі.

За ст.304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 201 ЦПК України суд зобов»язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

На стадії апеляційного розгляду до справи залучено правонаступника ОСОБА_6 - ОСОБА_7

Враховуючи наведене, рішення суду слід скасувати в частині зобов»язання ОСОБА_6 повернути оригінал свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 01.12.2006 року НОМЕР_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради шляхом скерування такого супровідним листом на юридичну адресу районної адміністрації: м. Львів, вул. Генерала Чупринки,85; зобов»язання ОСОБА_6 за власні кошти привести у попередній стан самовільно встановлений дверний блок зі сходового майданчика третього поверху будинку АДРЕСА_1 на балкон загального користування даного будинку. Ухвалити нове рішення про відмову у цій частині позовних вимог.

З рішенням суду в частині покладення на відповідачів солідарної відповідальності за судові витрати у справі погодитися не можна, оскільки відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

За відсутності таких умов, колегія суддів вирішила рішення в зазначеній частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути на користь Франківської районної адміністрації Львівської міської ради з ОСОБА_2, ОСОБА_7 по 57,35 грн. судових витрат з кожного.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, ч.2 ст.314, 316, 319 ЦПК України,колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 липня 2014 року скасувати в частині зобов»язання ОСОБА_6 повернути оригінал свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 021.12.2006 року НОМЕР_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради шляхом скерування такого супровідним листом на юридичну адресу районної адміністрації: м. Львів, вул. Генерала Чупринки,85; зобов»язання ОСОБА_6 за власні кошти привести у попередній стан самовільно встановлений дверний блок зі сходового майданчика третього поверху будинку АДРЕСА_1 на балкон загального користування даного будинку. Ухвалити нове рішення про відмову у цій частині позовних вимог.

Рішення суду скасувати в частині стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь Франківської районної адміністрації Львівської міської ради судових витрат у сумі 114,7 грн. Ухвалити у цій частині нове рішення.

Стягнути на користь Франківської районної адміністрації Львівської міської ради з ОСОБА_2, ОСОБА_7 по 57,35 грн. судових витрат з кожного.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий М.М.Шандра

Судді: І.І.Кабаль

Н.Л.Шумська