Справа № 202/3562/14-ц
Провадження № 2/0202/38/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 березня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря Голобородько О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути зОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № ZPC0NN00000048 від 04.04.2008 року у розмірі 14469,59 дол. США, що в еквіваленті за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ від 25.09.2012 року складає 115612,03 грн., стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 10 000 грн.; стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ZPC0NN00000048 від 04.04.2008, згідно до ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 3000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 28,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.04.2013 року. Проте, в порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду.

Вимоги до відповідача ОСОБА_1 , що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року,у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2012 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1 про стягнення заборгованостібула задоволена.

Ухвалою суду від 14 березня 2014 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2012 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіскасовано.

При новому розгляді справи представник позивача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. В подальшому в судове засідання не зявився. Відповідно до заяви просив суд розглядати справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. В подальшому в судове засідання не зявилася. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином. Відповідно до заяви просила суд застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволені позовних вимог.

Представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши представника позивача та відповідача ОСОБА_1 в попередньому судовому засіданні, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_1 було укладено договір № ZPC0NN00000048 від 04.04.2008 року шляхом підписання анкети - заяви позичальника, в якій зазначено, що вона разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між сторонами кредитний договір. Згідно до якого Банк зобовязався надати відповідачу у строкове платне користування грошові кошти у сумі 3000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 28,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.04.2013 року.

Як вказав в своїй позовній заяві позивач, що у звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов договору № ZPC0NN00000048 від 04.04.2008 року заборгованість за ним станом на 25.09.2012 року склала 15721,15 дол. США, де: 2804,55 дол. США заборгованість за кредитом; 1999,03 дол. США заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 10109,35 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитом, а також штрафи 62,58 дол. США штраф ( фіксована частина), 745,65 дол. США штраф ( процентна складова).

Вимоги до відповідача ОСОБА_1 були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк, договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ПАТ «Акцент-банк» зобовязався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором № ZPC0NN00000048 від 04.04.2008 року, розмір відповідальності 10 000 грн. 00 коп. Строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом пяти років (а. с. 7-8).

Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Заперечуючи обставини позову, відповідач ОСОБА_1 у своїй заяві просила застосувати до позовних вимог банку строк позовної давності. Крім того вказала, що оскільки вона не підписувала Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, то їх не можна вважати складовою частиною договору № ZPC0NN00000048 від 04.04.2008 року. Їй було відомо тільки про умови зазначені в заяві-анкеті позичальника від 04.04.2008 року, а саме те, що Банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 3000 дол. США на 60 місяців з 04 квітня 2008 року по 03 квітня 2013 року включно, щомісячний платіж складає 95,59 дол. США. Порушення умов договору виникло 10.06.2008 року, оскільки відповідно розрахунку заборгованості за договором, наданої позивачем саме 10.06.2008 року виникло прострочене сальдо, а 11.06.2008 року зявилася загальна заборгованість та пеня. Саме з 10.06.2008 року починається сплив строку позовної давності, а вся заборгованість вважається простроченою з 07.01.2009 року згідно до п.4.6 Умов. П.6.6 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, яким встановлено позовну давність тривалістю в пять років не містить її підпису.

Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, висвітленої в рішенні «Стаббініс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року, строк позовної давності переслідує кілька важливих цілей, а саме забезпечує правову визначеність і остаточність, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийняті судами рішень щодо подій, що мали місце в далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати ненадійними і недостатніми.

Відповідно до п. 6.6 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафу за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

В судовому засіданні встановлено, що Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 09 грудня 2015 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « ПриватБанк», про визнання кредитного договору недійсним у позові ОСОБА_1 відмовлено. В ході розгляду справи встановлено, що за матеріалами справи у договорі прописана валюта кредитування, відсоткова ставка, винагороди, розмір платежу, відповідальність, права та обовязки сторін договору та багато іншого. Ознайомившись з умовами кредитування до підписання анкети-заяви, звіривши їх з положенням договору, ОСОБА_1 отримала повну інформацію про умови кредитування та власноруч підписала заяву на отримання кредиту. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Між Банком та позичальником укладено договір у письмовій формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справі, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір був укладений 04.04.2008 року, строк дії договору до 03.04.2013 року, сторонами згідно до анкети-заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам визначена п'ятирічна позовна давність. Про укладання між сторонами договору, який передбачав збільшення строку позовної давності встановлено і рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 09 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « ПриватБанк» ( а.с. 161-163), позивач звернувся до суду з даним позовом 16 жовтня 2012 року, тобто в межах строків позовної давності, тому суд не вбачає законних підстав для застосування строку позовної давності.

Оскільки відповідач не виконав зобов'язань за кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2804,55 дол. США законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 1999,03 дол. США

Оскільки заборгованість по процентам за користуванням кредитом є платою за користування грошима, тому вона підлягає стягненню в повному розмірі за правилами основного боргу, виходячи із вищевикладеного позовні вимоги в цій частині законні і підлягають задоволенню.

Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення пені нарахованої за неналежне повернення кредиту та сплату процентів в розмірі 10109,351 дол. США.

Як вбачається із матеріалів справи, умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, а саме п. 6.1 передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 1,25 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочення, але не менше 1 гривні. ПАТ КБ «Приват Банк» нараховано пеню в розмірі 10109,35 дол. США, а заборгованість по тілу кредиту становить 2804,55 дол. США.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Разом з тим, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

При цьому положеннями ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Отже, враховуючи, що розмір пені значно більший від розміру боргового зобовязання, а також, що внаслідок стягнення боргу на загальну суму заборгованості, в тому числі і пені, розмір якої значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, будуть порушені права ОСОБА_1, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір пені з 10109,35 дол. США до 10000 грн. 00 коп.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення штрафів: 62,58 дол. США (фіксована частина) і 745,65 дол. США (процентна складова), що передбачено п. 6,3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам як вид цивільно-правової відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до якого при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості.

Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення штрафів законні та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позовних вимог позивача про стягнення із поручителя ПАТ «Акцент-Банк» суми заборгованості.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" стосовно стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки витікають з відносин, які виникли на підставі договору укладеного між юридичними особами, то такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства.

Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі №6-745цс 15 та від 08 листопада 2015 року №6-1737цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, провадження у справі за позовними вимогами ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за договорами поруки підлягає закриттю.

Також відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України необхідно повідомити ПАТ КБ «ПриватБанк», що розгляд його позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» і про стягнення заборгованості за кредитним договором віднесено до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 548 грн. 38 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 256, 257, 258, 267, 526, 530, 554, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 7, 11, 15, 27, 30, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (69068, м. Запоріжжя, Залізничний АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного Товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № ZPC0NN00000048 від 04.04.2008 рокуу розмірі 6863,37 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом 25.09.2012 року 1 дол. -7,99 складає 54838,33 грн. (Пятдесят чотири тисячі вісімсот тридцять вісім гривень 33 коп.), а саме: заборгованість за кредитом - 2804,55 дол. США, що в еквіваленті складає 22408,35грн.; заборгованість по процентам - 1999,03 дол. США, що в еквіваленті складає 15972,25 грн., штраф (фіксована частина) штраф - 62,58 дол. США , що в еквіваленті складає 500,00 грн., штраф (процентна складова) -745,65 дол. США, що в еквіваленті складає 5957, 73 грн., пеня - 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (69068, м. Запоріжжя, Залізничний АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк судовий збір в розмірі -548 грн. 38 коп.

Провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства Акцент-Банк про стягнення заборгованості закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар