АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/1466/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Морозов М.О.
Доповідач: Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Барановської Л.В.

суддів: Панченка М.М., Побірченко Т.І.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.08.2015 року у справі позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване конструкторське бюро «Парус», третя особа: директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване конструкторське бюро «Парус» ОСОБА_2 про допущення до роботи відповідно до посадових обов'язків, виплату заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з»явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача грошові кошти на загальну суму 31054 грн. 28 коп., з яких заробітна плата за період з 04.08.2014 по 08.09.2014 р. - 6113 грн. 62 коп., середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.09.2014 по 08.10.2014 р. - 4940 грн. 66 коп., моральна шкода у розмірі 20000 грн.; усунення перешкод щодо виконання обов'язків головного бухгалтера шляхом забезпечення її робочим місцем та роботою відповідно до посадових обов'язків; стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період 09.10.2014 року по день ухвалення рішення.

На обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідачем була прийнята на роботу на посаду головного бухгалтера із заробітною платою у розмірі 5000 грн. відповідно до наказу № 7-к від 04.08.2014р.

08.09.2014 року усним розпорядженням керівника товариства нею було передано документи ОСОБА_3 про що був складений акт прийому-передачі документів.

09.09.2014 року вона не мала можливості приступити до виконання трудових обов'язків у зв'язку з тим, що її робочий кабінет був закритий, ключ від кабінету за розпорядженням директора товариства переданий ОСОБА_3 В той же день, позивачка звернулася до відповідача з проханням надати пояснення щодо неможливості доступу до виконання своїх службових обов'язків і директор усно повідомив, що вона звільнена з роботи, при цьому не пояснив причин звільнення та не надав жодного документа у підтвердження її звільнення, тому вона не вважає себе звільненою з роботи.

Питання щодо виплати заробітної плати було повністю проігнороване відповідачем і вона не була виплачена взагалі. За період з 04.08.2014 року по 08.09.2014 року розмір невиплаченої заробітної плати становить 6113 грн. 62 коп.

Позивачка зазначала, що з 04.08.2014 року вона належним чином виконувала свою роботу, що визначена трудовим договором, проте відповідач порушив умови трудового договору шляхом блокування її доступу до робочого місця, невиплати заробітної плати та повідомлення її про нібито звільнення без належних на те підстав та належного оформлення. Відповідач не видав копію наказу про звільнення з роботи, не провів належних розрахунків з нею.

Враховуючи те, що їй не було вручено наказу про звільнення, ні попередження про майбутнє вивільнення у зв'язку зі скороченням чисельності або штату працівників, фактично з 09.09.2014 року відповідач відсторонив її від роботи без поважних причин і при оформленні трудового договору з нею відповідач допустив порушення трудового законодавства, не оформивши належного її трудову книжку. Діями відповідача, їй, позивачці нанесена моральна шкода, розмір якої вона оцінює в 20000 грн.

Посилаючись на вказані обставини просила позов задовольнити.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.08.2015 року у позовних вимогах відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказала на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам, неповно з»ясував обставини справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що наказом №7-к від 04.08.2014 року ОСОБА_1 була зарахована до штату на посаду головного бухгалтера ТОВ «СКБ «Парус» відповідно до її заяви від 04.08.2014 року.

08.09.2014 року був складений акт прийому-передачі документів, згідно якого позивачка передала, а ОСОБА_3 прийняла фінансові та бухгалтерські документи ТОВ «СКБ «Парус».

10.09.2014 року ОСОБА_1 написала заяву директору ТОВ «СКБ «Парус» про забезпечення її робочим місцем та роботою відповідно до посадових обов'язків.

Згідно листа- відповіді ДПІ у Святошинському районі м. Києва адвокату Савнич Г.К. на підставі заяви ТОВ «СКБ «Парус» за формою №1-ОПП від 14.08.2014 року вх. №16494/10 були внесені зміни до реєстраційних даних про призначення головним бухгалтером по поданому підприємству ОСОБА_1, однак, відповідно до копії відповіді ДПІ у Святошинському районі м. Києва адвокату Савнич Г.В. від 12.03.2015 року, 18.09.2014 року були внесені зміни до реєстраційних даних щодо звільнення ОСОБА_1 з посади.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 добровільно підписала акт прийому-передачі документів від 08.09.2014р., що свідчить про те, що вона після цього не могла мати доступу до таких документів та працювати з ними.

Трудову книжку для огляду у підтвердження останніх записів в ній про роботу позивачка не надала.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивачки пояснив, що ОСОБА_1 трудову книжку відповідачу не здавала і записів з цього приводу у трудовій книжці не має.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо оплати праці та розмір такої оплати, не має даних у підтвердження виконання позивачкою роботи та її оплату. Штатний розклад та Положення про преміювання по Товариству також суду не були надані.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правової оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норм, які регулюють дані правовідносини.

Не підлягає задоволенню вимога позивачки щодо відшкодування моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ч. ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди суд обгрунтовано виходив з того, що вказані позовні вимоги позивачкою не доведені, цього судом не встановлено.

В матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги. За таких обставин висновок суду про відсутність правових підстав для задоволення позову є законними та обґрунтованим.

Судом першої інстанції справу було розглянуто на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення спору.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, та підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.08.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді