23.02.2016 Справа № 363/3070/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Хом'як А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В липня 2015 року до Вишгородського районного суду Київської області звернулось АТ «Родовід Банк» з позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 13.06.2009 року між відповідачем та ВАТ «Родовід Банк» укладено кредитний договір №39.2/АА-00001.08.2. 17.06.2009 року ВАТ «Родовід Банк» змінено на ПАТ «Родовід Банк». Згідно умов договору відповідачу відкрито кредитну лінію на загальну суму 14 911,94 доларів США терміном по 13.06.2015року включно з процентною ставкою 13,50% річних. За додатковою угодою до кредитного договору від 05.11.2008 року процентну ставку змінено на 16% річних. У звязку з порушенням відповідачем зобовязань за кредитним договором станом на 15.06.2015 року існує заборгованість у розмірі 7 879,62 долари США та 1 416 186,04 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених у позовній заяві підстав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Просили застосувати спеціальну позовну давність в один рік, зменшити розмір штрафних санкцій, в позові ПАТ «Родовід Банк» про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором відмовити. Оскільки позовні вимоги є незаконними, безпідставними та необґрунтованими.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Між ВАТ «Родовід Банк» та відповідачем 13.06.2008 року укладено кредитний договір №39.2/АА-00001.08.2 від 13.06.2008року, предметом якого є відкриття позичальнику кредитної лінії на загальну суму 14 911,94доларів США, терміном по 13.06.2015 року включно з процентною ставкою 13,5% річних.

Відповідно до п.1.2. кредитного договору кредитні кошти надавалися виключно на наступні цілі: купівлю автомобіля та сплату страхових платежів.

Позичальником виконано умови кредитного договору надано відповідачеві кошти, що підтверджено копією платіжного доручення №866_5 від 13.06.2008року.

05.11.2008 року ВАТ «Родовід Банк» та відповідач уклали додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до умов договору процентну ставку за кредитним договором змінено на 16% річних.

17.06.2009 року ВАТ «Родовід Банк» змінено на ПАТ «Родовід Банк» відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства».

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, суму заборгованості та нараховані проценти не сплачує.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості, станом на 15.06.2015р. за відповідачем по кредитному договору від 13.06.2008 року існує заборгованість на загальну суму 7 879,62 доларів США та 1 416 186,04грн., яка складається з:

- загальної суми простроченої заборгованості за кредитом 7 879,62 долари США;

- загальна сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам 1 408 948,52грн.;

- загальна сума 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості 7 737,52грн.

Отже, відповідач порушив виконання своїх зобов'язань в частині повернення кредиту в строк передбачений кредитним договором, у звязку з чим у останньої виникла заборгованість, тому відповідачу правомірно нараховано пеню за невиконання грошового зобовязання в розмірі 1 408 948,52грн.

Умови споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності (Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013р. № 7-рп/2013).

Під час розгляду справи судом встановлено, що загальна сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам, значно перевищує розмір нарахованої пені та завданих відповідачем збитків за невиконання грошового зобовязання.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже виходячи з встановлених обставин справи, суд, враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, вважає за необхідне зменшити розмір пені до 200 000,00 грн., оскільки саме такий розмір стягнутої пені є справедливим, розумним та співмірним.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що між сторонами укладався кредитний договір, за умовами якого відповідач взяв на себе певні зобовязання, що належним чином в установлений кредитним договором строк не виконав, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені у вигляді судового збору, що підтверджується платіжним дорученням, у розмірі 3 654,00грн.

На підставі статей 526, 551, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України та керуючись статтями 10, 11, 58, 88, 60, 213-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства «Родовід Банк» (ЄДРПОУ 14349442, к/р 1 в ГУ НБУ по м. Києву і Київської області, МФО 321712) за кредитним договором № 39.2/АА-00001.08.2 від 13.06.2008 року заборгованість у розмірі 7 879,62 дол. США, 200 000,00грн. пені та 7 237,52грн. 3 % річних.

Стягнути з ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства «Родовід Банк» (ЄДРПОУ 14349442, к/р 1 в ГУ НБУ по м. Києву і Київської області, МФО 321712) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654,00грн.

В іншій частині позову відмовити

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Д. Рудюк