справа № 208/1451/15-ц
№ провадження 2-о/208/4/16
РІШЕННЯ

Іменем України

29 лютого 2016 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі:

судді Гібалюк Т.Я. ,

народних заседателів: Поянської О.Б., Чередниченко Л.В.,

при секретарі Севастьяновій Л.М.,

за участю заявника ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, третьої особи: ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про усиновлення,

встановив:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н. звернулася із заявою про усиновлення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 Заяву мотивує тим, що вона з 1986 р. перебуває у шлюбі з ОСОБА_5. На час укладання з ним шлюбу, у чоловіка на утриманні був син - ОСОБА_6. Після шлюбу заявниця прийняла дитину чоловіка як рідну, та вважала його своїм сином. Протягом 28 років вони мешкали разом, однією сім»єю. В теперішній час ОСОБА_6 мешкає у м. Орша, Республіки Білорусь. Заявниця та ОСОБА_6 підтримують близькі родинні відносини, бажають спілкуватися безперешкодно, їздити один до одного як матір до сина і як син до матері. Крім того, заявниця бажає скласти заповіт саме як на рідного сина. Таким чином, виключно для укріплення родинних зв»язків між заявницею та повнолітнім ОСОБА_6 вона просить задовольнити її заяву про усиновлення.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_3, її представник ОСОБА_4, заінтересована особа- ОСОБА_5, заяву про усиновлення підтримали.

Суд, вислухав учасників процесу, вивчив матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 208 Сімейного Кодексу України, усиновленою може бути дитина. У виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. У цьому разі суд бере до уваги сімейний стан усиновлювача, зокрема відсутність у нього своїх дітей, та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 212 Сімейного Кодексу України, встановлений перелік осіб які не можуть бути усиновлювачами. Так не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності, визнані недієздатними, позбавленні батьківських прав, якщо ці права не були поновлені, були усиновлювачами іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним з їхньої вини, перебувають на обліку або лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері, зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами, не мають постійного місця проживання та постійного заробітку ( доходу), страждають на хвороби, перелік яких затверджений Міністерством охорони здоров»я України. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам усиновлюваного.

Заявницею в судовому засіданні не було надано належних, допустимих, достовірних доказів того, що вона може бути усиновлювачем, та не відноситься до переліку осіб, передбачених статтею 212 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 217 Сімейного Кодексу України, усиновлення дитини здійснюються за вільною згодою її батьків. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом.

Заявницею не було надано суду засвідченої нотаріусом письмової згоди батька дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Заявницею не було надано суду достовірно та належного доказу того, що мати ОСОБА_6 померла.

В судовому засіданні заявницею не було надано суду належних, допустимих, достовірних доказів того, що ОСОБА_6 є громадянином України, не є громадянином Республіки Біларусь. Так суд дає критичну оцінку наданим суду ксерокопіям закордонного паспорту ОСОБА_6 та Посвідчення на проживання, видане Оршанським міським органом міліції Вітебської області Республіки Білорусь, оскільки достовірність цих копій не була перевірена судом, їх справжність не перевірена судом.

В судовому засіданні заявниця пояснила, що у ОСОБА_6 відсутній паспорт громадянина України, а є тільки закордонний паспорт. Таким чином, суду не надані докази того, що ОСОБА_6 є громадянином України, а не громадянином Білорусі. Як вбачається з пояснень заявниці в судовому засіданні, ОСОБА_6 постійно проживає та має постійну прописку у м. Орша Республіки Білорусь. Він одружений, має дітей.

В судовому засіданні заявницею взагалі не надано ніяких доказів того, що вона відноситься до ОСОБА_6 як до рідної дитини, та вважає його своїм сином, протягом 29 років вони мешкали разом, вона має родинні почуття до ОСОБА_6. Навпаки, як вбачається із наданої заявницею ксерокопії Посвідчення на проживання, виданого Оршанським міським органом міліції Вітебської області Республіки Білорусь, ОСОБА_6 був зареєстрований у м. Орша Республіки Білорусь з 24 серпня 1999 р., що свідчить про те що значну частину свого життя, принаймні з 1999 р. по теперішній час, ОСОБА_6, не проживає разом із заявницею.

Суд дає критичну оцінку ксерокопії заяви ОСОБА_6 про те, що він не заперечує проти його усиновлення ОСОБА_3, оскільки достовірність та справжність цієї ксерокопії не була перевірена судом. Заявницею не був наданий суду оригінал цієї заяви ОСОБА_6, незважаючи на те, що така заява можливо була зроблена саме для суду.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Закон України не встановлює максимального віку особи, яка може бути усиновлена. Отже, не виключено, що нею може стати і та, кому за тридцять. Таке усиновлення можливе «у виключних випадках», тому суду належить дійти висновку, чи є відповідна ситуація саме такою. Цей висновок суду має бути зроблений з урахуванням сімейного стану того, хто бажає стати усиновлювачем, та інших обставин, що мають істотне значення. Однак, усиновлення повнолітніх дітей визнається законом не як правило, а як виняток Закон встановлює додаткові умови, а також окреслює додатковий обсяг обставин, котрі необхідно встановити під час розгляду справи, а саме винятковість обставин, врахування сімейного стану особи, яку бажають усиновити, врахування сімейного та родинного стану особи, яка бажає усиновити.

Суд вважає, що в судовому засіданні заявницею не доведена винятковість обставин проведення усиновлення, неможливість оформлення іншого правового зв»язку із особою, яка бажає усиновити та особою, котру бажають усиновити. Заявниця в судовому засіданні пояснила, що усиновлення їй необхідно для складання заповіту на користь ОСОБА_6 та безперешкодного перетину кордону між країнами. Між тим, здійснення усиновлення не повинно обумовлюватися досягненням іншого правового наслідку, ніж правового оформлення можливо вже наявного фактично родинного зв»язку.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд,

вирішив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про усиновлення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Гібалюк Т.Я.

Народні заседателі:

Поянська О.Б.,

Чередниченко Л.В.,