Справа № 379/216/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2016 року м.Тараща

Суддя Тащанського районного суду Київської області Потеряйко С.А.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, якщо подана з порушенням вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Так, дана позовна заява не в повній мірі відповідає вимогам закону.

Позивачкою не виконано вимоги п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, якими передбачено, що в позовній заяві повинні бути зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, якими позивач обґрунтовує свої вимоги або наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивачка зазначила, що вона проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з 27.07.2004 року по день його смерті, тобто по 24.12.2014 року. Так, вони вели спільне господарство, добудували будинок за спільні кошти та у 2006 році перейшли проживати у будинок, що розташований в с. В. Березянка, вул. Кірова, 6 Таращанського району Київської області.

Проте, на підтвердження того, що будинок ними спільно добудовувався, тобто купувалися будівельні матеріали, проводилися спільно будівельні роботи тощо, позивачкою не зазначено доказів та не надано їм документального підтвердження (квитанції про придбання матеріалів за 2004-2006 роки, договори виконання певних робіт, рішення про виділення земельної ділянки під забудову ОСОБА_4, тощо).

Також позивачка на підтвердження спільного проживання з ОСОБА_4 з 27.07.2004 року по день його смерті, тобто по 24.12.2014 року не надала довідки сільської ради. Також не надала витягів з реєстру, що ні вона, ні ОСОБА_4 в іншому зареєстрованому шлюбі не перебували ( що позивачка зазначає в позові).

Згідно п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору.

Позовна заява позивачки містить кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких повинна бути оплачена судовим збором.

Проте, представлені позивачкою квитанції про сплату судового збору в ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_5» 19.06.2015 року № 11523971-1 на суму 651,00 грн та 23.04.2015 року № 10942312-1 на суму 709,43 грн, щодо позовної вимоги майнового характеру не є належним доказом, оскільки були раніше нею використані у справі №379/906/15-ц 2/379/283/15 ( ухвала суду від 31.07.2015) за її позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнання права власності, яка за її заявою була залишена без розгляду, а судовий збір, як наслідок відповідно до ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» не повернувся та був звернений в дохід держави.

Відповідно до п.п1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою необхідно сплатити 1% ціни позову, але не менше 551,20 грн.

Оскільки ціна позову, зазначена позивачкою, становить 70942,50 грн, їй необхідноо сплатити судовий збір в розмірі 709,42 грн. (спірний будинок оцінено в 141885 грн, вартість 1/2 частини - 70942,50 грн)

Крім того, ухвалою Таращанського районного суду від 08.12.2015 року зобов'язано управління Державної казначейської служби України в Таращанському районі Київської області повернути позивачці ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_5» 04.12.2015 року, згідно квитанції № 13327473-1, в розмірі 243 грн. 60 коп. та 03.12.2015 року, згідно квитанції № 13315007-1, в розмірі 487 грн. 20 коп.

Тобто, повторно подані вище зазначені квитанції, не є доказом сплати судового збору при подачі позову до суду.

Відповідно до п.п4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачці необхідно надати докази про сплату судового збору за вимогу про встановлення факту проживання однією сімєю в розмірі 275,60 грн, а не 254,23 грн.

В звязку з вищевикладеним, позивачці необхідно привести свою позовну заяву у відповідність з вимогами ст.119 ЦПК України, усунувши вищевказані недоліки.

При недотриманні позивачкою зазначених вимог настають наслідки, передбачені ст. 121 ЦПК України.

За таких обставин позовна заява не може бути розглянута судом.

Керуючись ст. ст. 119,121 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні залишити без руху.

Надати позивачці строк в пять днів з дня отримання ухвали для усунення наступних недоліків:

зазначити докази, що підтверджують кожну обставину, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги та надати документальне їх підтвердження;

надати квитанції про оплату судового збору в повному обсязі.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачці зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя:ОСОБА_6