АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1420/16 Справа № 202/4986/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Марченко Н. Ю. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Черненкової Л.А., Пономарь З.М.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Айронкомпані» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ТОВ «Айронкомпані» звернулося до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 26 червня 2012 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг, за умовами якого виконавець зобов'язується організувати виконання робіт з проектування, виготовлення та монтажу зерноскладу в строк до 01 жовтня 2012 року на території земельної ділянки в с. Орлівщина Новомосковського району, площею 1, 2256 га, орендованої замовником, а замовник в свою чергу зобов'язується забезпечити фінансування на умовах, в порядку та в строки, передбачені договором.

Додатковою угодою № 1 від 17 вересня 2012 року до договору від 26 червня 2012 року продовжено строк організації виконання робіт до 10 жовтня 2012 року: включено до видів і вартості робіт додатково виконанні земляні роботи та підготовка грунту, вартістю 80 000 грн.; п. 5.1.5. основного договору викладено в новій редакції.

Підтвердженням виконання повного комплексу робіт по договору від 26 червня 2012 року є висновок ТОВ «Дніпропетровський проектно-конструкторський технологічний інститут» від 12 листопада 2012 року, з якого вбачається, що вищевказаний зерносклад побудований згідно діючих норм та правил в будівництві і у відповідності із затвердженою проектною документацією.

Таким чином, виконавцем у передбачений договором строк виконані роботи належної якості на загальну суму 1 495 200 грн., з яких 1 380 000 грн. згідно договору від 26 червня 2012 року в редакції додаткової угоди № 1 від 17 вересня 2012 року та 115 200 грн. додаткових робіт згідно акту приймання-передачі від 10 серпня 2012 року.

Оскільки відповідач частково розрахувався, оплативши виконавцю 1 280 000 грн., залишок заборгованості за договором від 26 червня 2012 року складає 100 000 грн., та за додаткові роботи у розмірі 115 000 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання послуг 26 червня 2012 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір поруки, згідно умов якого боржник та поручитель несуть солідарну відповідальність за виконання взятих на себе зобов'язань. Додатковою угодою № 1 від 27 червня 2012 року до договору поруки від 26 червня 2012 року обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_3 зменшено до 200 грн.

25 лютого 2012 року між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Айронкомпані» укладені договори про відступлення права вимоги № 25/02-15, № 25-1/02-15, за умовами яких до ТОВ «Айронкомпані» перейшло право вимоги по грошовим зобов'язанням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договором про надання послуг від 26 червня 2012 року та додаткової угоди № 1 від 17 вересня 2012 року у розмірі 215 000 грн.

Листами від 25 лютого 2015 року ТОВ «Айронкомпані» повідомило відповідачів про заміну кредитора та необхідність негайної сплати заборгованості, однак станом на теперішній час заборгованість не погашена.

У зв'язку із викладеним, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за виконанні за договором про надання послуг від 26 червня 2012 року у розмірі 215 000 грн., та в солідарному порядку стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь 200 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено частково (67-70).

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Айронкомпані» заборгованість за договором про надання послуг від 26 червня 2012 року у розмірі 200 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Айронкомпані» заборгованість за договором про надання послуг від 26 червня 2012 року у розмірі 214 800 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.77-81).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 червня 2012 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 (виконавцем) та ОСОБА_2 (замовником) укладено договір про надання послуг, за умовами якого виконавець зобов'язується організувати виконання робіт з проектування, виготовлення та монтажу зерноскладу вартістю 1 300 000 грн. в строк до 01 жовтня 2012 року на території земельної ділянки в с. Орлівщина Новомосковського району, площею 1, 2256 га, орендованої замовником, а замовник в свою чергу зобов'язується забезпечити фінансування на умовах, в порядку та в строки, передбачені договором.

Згідно з актом приймання-передачі від 10 серпня 2012 року до договору від 26 червня 2012 року, виконавцем були виконані додаткові роботи по укладенню армованого бетону на суму 115 200 грн.

Додатковою угодою № 1 від 17 вересня 2012 року до договору від 26 червня 2012 року продовжено строк організації виконання робіт до 10 жовтня 2012 року: включено до видів і вартості робіт додатково виконанні земляні роботи та підготовка грунту, у зв»язку з чим збільшена вартість робіт до 1 380 000 грн.; а пункт 3.1.5 викладено в іншій редакції, відповідно до якої залишок частини оплати в розмірі 616 000 грн. сплачується замовником після підписання акту виконаних робіт. Частина оплати в розмірі 50 000 грн. сплачується після спільного введення об'єкту до експлуатації (реєстрації відповідними органами декларації про готовність об'єкту до експлуатації).

З метою виконання зобов'язань за договором про надання послуг від 26 червня 2012 року, в той же день між фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладений договір поруки.

Додатковою угодою № 1 від 27 червня 2012 року до договору поруки від 26 червня 2012 року, сторони зменшили обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_3 до 200 грн.

25 лютого 2015 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 та ТОВ «Айронкомпані» укладені договори про відступлення права вимоги № 25/02-15 та № 25-1/02-15, за умовами яких до ТОВ «Айронкомпані» перейшли права вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договором про надання послуг від 26 червня 2012 року та додаткової угоди до зазначеного договору у розмірі 215 000 грн.

Листами від 25 лютого 2015 року ТОВ «Айронкомпані» повідомило відповідачів про заміну кредитора та необхідність негайної сплати заборгованості, однак станом на момент звернення до суду, заборгованість не погашена.

Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк.

Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У розумінні ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. При цьому, як передбачено ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

При цьому, як передбачено в ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що обставини на які посилався позивач обгрнутовуючи позовні вимоги доведено в повному обсязі, а тому ОСОБА_2 повинен виконати належним чином покладені на нього зобов»язання відповідно до умов договору від 26 червня 2012 року та додаткової угоди № 1 від 17 вересня 2012 року до вказаного договору, виконання якого забезпечено договором поруки від 26 червня 2012 року, укладеного з ОСОБА_3, щодо погашення існуючої заборгованості, яка підлягає стягненню в солідарному порядку із відповідачів, врахувавши при цьому наданий позивачем розрахунок.

Проте, такі висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У той же час, на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суд першої інстанції, стягуючи на користь позивача кошти, не звернув уваги на те, що на підтвердження оплати робіт, зазначених у договорі про надання послуг від 26 червня 2012 року та додаткової угоди № 1 від 17 вересня 2012 року до вказаного договору, позивачем не надано будь-яких доказів. Надані позивачем договір про надання послуг від 26 червня 20112 року та додаткова угода до зазначеного договору, не свідчать про об'єм виконаних робіт та проведення їх часткової оплати у визначеному цими ж договорами розмірі. У матеріалах справи відсутні акти-приймання передачі виконаних робіт між замовником та виконавцем, квитанції чи фіскальні чеки про сплату їх вартості. І на наявність таких доказів не посилається і сам позивач.

Матеріали справи належних доказів на підтвердження доводів позивача щодо часткової оплати ОСОБА_2 за надані послуги 1 280 000 грн., платіжних документів на підтвердження факту оплати відповідачем зазначеної суми не містять, тому суд позбавлений можливості визначити обсяг відповідальності відповідачів перед кредитором, суму заборгованості і її співмірність із заявленими позовними вимогами, а відтак відповідачі не можуть нести відповідальність перед новим кредитором, оскільки невизначений обсяг заборгованості на момент переходу цих прав.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням положень ч.5 ст.88 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з ТОВ «Айрокомпані» на користь ОСОБА_2 у розмірі 2 365 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Айронкомпані» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Айронкомпані» на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 365 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Л.А. Черненкова

З.М. Пономарь