Провадження 2/235/2913/16
Справа 235/6444/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого: Данилів С.В.,

за участю секретаря: Харенко Т.Ю.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 в м. Покровська Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Будьоннівському районні м. Донецька про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя,-

в с т а н о в и в :

12 жовтня 2016 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулася з позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Будьоннівському районні м. Донецька про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що багато років вона працювала у відкритому акціонерному товаристві «Завод коксохімобладнання», який був ліквідований у 2012році, транспортувальником ливарного виробництва. 13 січня 2001 року з нею трапився нещасний випадок при виконанні трудових обовязків, а саме, при виконані робіт вона отримала закритий вивих плеча. Дані обставини підтверджуються записами в сторінках її трудової книжки та актом по формі Н-1 про нещасний випадок. Після проходження нею стаціонарного й амбулаторного лікування та обстеження в медичних установах вона була у 2001 році направлена для огляду до МСЄК. Вперше у 2001 році висновком МСЕК мені була встановлена стійка втрата професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом у розмірі 35%, з переоглядом. Вказаний висновок МСЕК в неї не зберігся, просить витребувати його копію у відповідача для долучення до матеріалів справи. Згодом, після переогляду у 2011 році їй була безстроково встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 35% та інвалідність З групи.

Також, позивач зазначає, що факт ушкодження її здоровя при виконанні своїх трудових обов'язків підтверджується висновком МСЕК серії 10 ААА № 4313437 від 20 січня 2011 року та висновком МСЕК серії ДОН-04 № 023964 від 20 січня 2011 року. Висновками МСЕК їй були визначені потреби у додаткових видах допомоги та рекомендовані заходи по відновленню працездатності та протипоказання що до праці.

Наведені вище обставини свідчать про те, що ушкодження її здоров'я, пов'язані з виконанням нею трудових обов'язків, спричинили спричиняють і спричинятимуть їй моральні та фізичні страждання, обмежують її можливості вести активній образ життя, що в частковості, встановлено вищевказаним нею висновком МСЕК. Заподіяння їй моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я та її розмір вона зв 'язує з наступними обставинами. За час її праці у відповідача вона зазнала ушкодження здоров'я: трудове каліцтво, тому вона переносила, переносить, продовжує переносити і буде переносити особливі моральні страждання у зв'язку з самим фактом його отримання. Через втрату професійної працездатності в розмірі 35% по причині трудового каліцтва вона не мала і не має можливості працювати на тих посадах, які дозволяють одержувати великий особистий заробіток, не має змоги і рівних прав з іншими громадянами України здійснювати, реалізовувати своє право на працю. Регресну виплату, на її думку, одержує невелику, через що в її родині склалось незручне матеріальне становище, що негативно позначається на її повсякденному сімейному житті, спричинило, спричиняє та спричинятиме їй щоденно моральні страждання. Через втрату працездатності в розмірі 35% протягом тривалого часу були частково порушені відносини з оточуючими неї людьми, близькими, друзями та знайомими, тому що я через систематичне лікування була і зараз є частково обмежена у спілкуванні з ними, не має змоги, як раніше, вести активний відпочинок разом із ними. При цьому вона переносить моральні й психічні страждання, її не залишає почуття власної неповноцінності у зв'язку з утратою її організмом значної частини нормальних життєвих функцій унаслідок отриманого ушкодження здоров'я. Вона позбавлена можливості і не може, як раніше, в повному обсязі виконувати роботу з господарства, при її виконанні зазнає постійні фізичні болі в суглобах, плечі, через це не може нормально спати. Стерпні нею у зв'язку з цим фізичні та психічні болі та страждання жадають від неї додаткових зусиль для організації її повсякденного життя. Вона змушена постійно лікуватися, що вкрай негативно відображається на її повсякденному стані, заподіюючи їй моральну шкоду, порушує її нормальні життєві зв'язки з членами її родини та друзями. Унаслідок встановлених висновками МСЕК обмежень вона переносить постійні психічні та душевні переживання та страждання. Вона переносила і продовжує переносити особливі фізичні та моральні страждання, тому що, як вона вважає, вже безповоротно загублена значна частина нормальних життєвих функцій її організму, у зв'язку з установленою втратою професійної працездатності в розмірі 35%. Зазначеними негативними явищами та наслідками від ушкодження здоров'я були порушені її плани на подальше життя. Зазначені вище негативні явища та наслідки від зазначеного ушкодження здоров'я в сукупності вкрай негативно відбиваються на її душевному й психічному стані, заподіюючи щодня їй моральні страждання, тобто моральну шкоду. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 35 000 гривень, яку просить стягнути з відповідача у справі.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не зявилися, надали суду заяву про слухання справи у їх відсутність, на позовних вимогах наполягають.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечив у повному обсязі надавши письмове заперечення, що міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно записів №№ 23-30 у трудовій книжці, позивач ОСОБА_1 у період з 07.08.1995 року по 14.05.2014 року перебувала у трудових відносинах з ВАТ «Донецький завод кокосохімобладнання», та була звільнена за 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.7-9).

Під час роботи у відповідача, 13.01.2001 року з позивачем стався нещасний випадок, а саме: при виконанні трудових обовязків позивач отримала закритий вивих плеча, що підтверджується Актом про нещасний випадок № 1 від 13.01.2001 року (а.с.10-12).

Згідно довідки МСЕК серії 10 ААА № 413437 від 20.01.2011 року, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з 01.01.2011 року безстроково, ступінь втрати працездатності 35% з 18.12.2010 року (а.с.9).

Згідно ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2016 року задоволено клопотання позивача про витребування у відповідача довідки МСЕК про встановлення позивачу первинної втрати працездатності.

Згідно листа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Будьоннівському районні м. Донецька № 01/16-30 від 23.11.2016 року, при переміщенні відділення ВД фонду, у звязку із окупацією міста Донецька, у м. Добропілля, вся паперова документація, в тому числі особові справи потерпілих залишились не неконтрольованій Українською владою території, відтак надати довідку МСЕК позивача від 2001 року не вбачається за можливе (а.с.66).

Відповідно до роз'яснень, які наведені у пп. 1-1.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку.

Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року №1105-XIV, Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року №2694-XII (в редакції Закону від 21 листопада 2002 року № 229-IV), Кодексу законів про працю України, а також законодавчих та інших нормативно-правових актів.

Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

За змістом підпункту «е» п. 1 ч.1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції станом на 2001 року), у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду,заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні зокрема й грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Водночас, Законом України № 77-VIII від 28.12.2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (із наступними змінами) викладено в новій редакції: з назвою Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ч. 7 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування»:

Страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Відповідно до частини 8 цієї ж статті відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Вищезазначений закон набрав законної сили з 01 січня 2015 року. Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди до відповідача по справі - відділу фонду соціального страхування 12 жовтня 2016 року, тобто після набрання чинності вказаним Законом. Тому, права на відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів відділення фонду соціального страхування позивач не має.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої позовні вимоги заявила лише Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Будьоннівському районні м. Донецька. Інші юридичні особи, зокрема, працедавець ВАТ«Завод коксохімобладнання» до участі у справі, у якості відповідача не залучався, оскільки позивач відповідного клопотання суду не подавав.

За таких умов у суду відсутні передбачені чинним законодавством, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивач звільнена від сплати судового збору.

Відтак, відповідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати, повязані із розглядом справи, компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 89, 212-215, 294 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

у задоволені позову ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Будьоннівському районні м. Донецька про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: С.В. Данилів