У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2015 року у справі за позовом Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року КП «Єдиний розрахунковий центр» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що після прийняття будинку АДРЕСА_1 на баланс підприємства - з 01 січня 2011 року надає мешканцям даного будинку, в тому числі і відповідачу ОСОБА_2, яка проживає в квартирі № 53 даного будинку, послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач не здійснює оплату за надані послуги, а тому, позивач просив стягнути з відповідача заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у розмірі 1 826 грн 35 коп. та судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2015 року, позов КП «Єдиний розрахунковий центр» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Єдиний розрахунковий центр» заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у розмірі 1 826 грн 35 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2015 року та ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2015 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами нормпроцесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керуючись положеннями ст.ст. 509, 901, 903 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території.

Крім того, суди дійшли вірного висновку про те, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов'язок, а не право сторін, а тому відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, строк на касаційне оскарження рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2015 року та ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2015 року у справі за позовом Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов