У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2013 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи: управління Державної міграційної служби України в Ленінському районі м. Запоріжжя, Служба у справах дітей Запорізької міської ради відділу по Ленінському району, про виселення з квартири та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и в:

У березні 2012 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом, в якому просило виселити ОСОБА_2, ОСОБА_4 та її малолітню дитину ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстрації.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 28 березня 2011 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя задоволено позов банку та звернуто стягнення на зазначену квартиру, як на предмет іпотеки, в рахунок погашення боргу за кредитним договором, укладеним 23 серпня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 Вказував, що 09 листопада 2011 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного судового рішення, однак відповідачі з квартири добровільно не виселяються.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2013 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язано управління Державної міграційної служби України в Ленінському районі м. Запоріжжя зняти з реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5 за вищевказаною адресою.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2015 року касаційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково, рішення апеляційного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 19 серпня 2015 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року касаційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково, рішення апеляційного суду Запорізької області від 19 серпня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 06 жовтня 2016 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2013 року в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання управління Державної міграційної служби України в Ленінському районі м. Запоріжжя зняти з реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5 за адресою: квартира АДРЕСА_1, скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовити в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що рішенням суду, яке набрало законної сили, звернуто стягнення на квартиру як предмет іпотеки. Відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Банком було дотримано вимоги закону та направлено відповідачам вимоги про виселення, які були залишені останніми без реагування.

При новому розгляді справи апеляційний суд врахував всі вимоги суду касаційної інстанції та виходячи зі змісту ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дійшов обґрунтованого висновку, що само рішення суду про виселення і є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку, отже заявлені, як окремі, вимоги банку щодо зняття відповідачів з реєстрації не є передбаченим вище Законом способом захисту.

Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, в результаті чого ухвалив законне рішення, яким скасував рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог щодо зняття відповідачів з реєстрації та в цій частині відмовив у задоволенні позову, в решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2013 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи: управління Державної міграційної служби України в Ленінському районі м. Запоріжжя, Служба у справах дітей Запорізької міської ради відділу по Ленінському району, про виселення з квартири та зняття з реєстрації.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов