Провадження № 2/235/70/16
Справа № 235/9237/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року Красно армійський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Задерей А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 06.05.2015 року за його позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики визнано мирову угоду, яка була укладена між ним та відповідачем, провадження по справі закрито. Згідно умов мирової угоди позивач відмовився від стягнення боргу в розмірі 38199,42 грн. та погодили, що сума боргу по договору позики складає 45000 грн., яка повинна сплачуватись згідно графіку. На теперішній час відповідач ухиляється від виконання грошового зобов»язання, визначеного вищевказаною мировою угодою, ним було здійснено лише один платіж у розмірі 5000 грн., що відповідає графіку погашення заборгованості в строк до 25.06.2015 року. Сума заборгованості за мировою угодою станом на день звернення до суду з позовом становить 40000 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з»явилась, про день і час слухання справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Суд на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлена про день і час слухання справи відповідачка не повідомила про причини своєї неявки, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 21.01.2014 року між позивачем та відповідачем по справі укладено договір позики, згідно якого позивач надав у борг відповідачці грошові кошти у розмірі 3500 доларів США, які вона зобов»язалася повернути за першою вимогою.( а. с. 7).

Згідно ухвали Красноармійського міськрайонного суду від 06.05.2015 року затверджено мирову угоду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, згідно умов якої позивач відмовився від стягнення частини боргу в розмірі 38199,42 грн., а відповідач зобов»язався сплатити суму боргу у розмірі 45000 грн. згідно наступного графіку: 2500 грн. до 25.05.2015 року, 2500 грн. - до 25.06.2015 року, 2500 грн. до 25.07.2015 року, 2500 грн. до 25.08.2015 року, 2500 грн. до 25.09.2015 року, 2500 грн. до 25.10.2015 року, 5000 грн. - до 25.11.2015 року, 5000 грн. до 25.12.2015 року, 5000 грн. - до 25.01.2016 року, 5000 грн. до 25.02.2016 року, 5000 грн. - до 25.03.2016 року, 5000 грн. до 25.04.2016 року ( а. с. 7).

Згідно із ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов»язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі та за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

На теперішній час відповідач ухиляється від виконання грошового зобов»язання, ним було здійснено лише один платіж в розмірі 5000 грн., що відповідає графіку погашення заборгованості в строк до 25.06.2015 року , тому позивач ставить питання про стягнення заборгованості з відповідача за договором позики з підстав невиконання мирової угоди.

Залишок заборгованості згідно мирової угоди становить 40000 грн., що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов»язаний виконати свій обов»язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов»язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Отже, чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків (постанова від 4 липня 2011 року N 3-65гс11)».

Зазначена правова позиція стосується роз'яснення щодо правового характеру мирової угоди, визнаної судом, яка укладена при розгляді спору між сторонами з приводу невиконання умов договору /правочину/ та стверджується, що укладенням мирової угоди і визнання її судом не припиняє відносин сторін договору по цьому правочину: кредитор вправі звернутись повторно до суду після укладення та визнання мирової угоди для застосування ст.625 ЦК України, якщо договір продовжує не виконуватись.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема той факт, що зобов»язання за договором позики від 21.01.2014 року відповідачкою повністю не виконано, залишок заборгованості, який підлягає поверненню становить 40000 грн., мирова угода, затверджена ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 06.05.2015 року , не виконана, суд приходить до висновку про наяність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509 ч. 1, 526, ч. 2 ст. 530, 610,625 ЦК України, ст.ст. 10,11,88,209,212,214-215, 224 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 40000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 400 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: