АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1075/16 Головуючий 1 інст. Бондарєва І.В.
Справа № 2033/2-11/11 Доповідач Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» лютого 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2015 року за виділеними матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Харківська міська рада, ОСОБА_3 про виділ частки та визначення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а:

У травні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до ОСОБА_2.

В судовому засіданні 16 грудня 2015 року представником позивача заявлено клопотання про забезпечення позову та зупинення провадження у справі до виконання ухвали суду, (а. с. 17).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2015 року заборонено проведення будь-яких дій по відчуженню 2/5 частин домоволодіння розташованого за адресою: м. Харків, вул. Ватутіна, № 66/16, які зареєстровані за ОСОБА_4, відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати. При цьому посилалася на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм процесуального права. Вважала, що суд не звернув уваги на те, що на вищезазначене майно вже накладено обтяження, внаслідок чого не має потреби в накладені заборони повторно; клопотання заявлено її представником, однак такі дії не були узгоджені із нею, оскільки вона заперечувала проти повторної заборони на відчуження, окрім того на померлу людину.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши виділені матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу суду скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України за заявою осіб, які беруть участь у справі, суд може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до розяснень, що містяться у пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернулась з позовом до суду до відповідача про виділ частки та визначення порядку користування земельною ділянкою.

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року заборонено проведення будь яких дій по відчуженню домоволодіння, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Ватутіна, № 66/16, 2/5 частини якого належить ОСОБА_2, 3/5 ОСОБА_1

16 грудня 2015 року представником ОСОБА_1 заявлено клопотання про забезпечення позову та зупинення провадження у справі до виконання ухвали суду.

Забезпечуючи позов вдруге, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позов вже було забезпечено. Зазначена ухвала чинна, заходи забезпечення позову судом першої інстанції не скасовано.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що її представник не узгоджувала клопотання від 16 грудня 2015 року з нею, вона заперечувала проти цього клопотання, оскільки позов вже було забезпечено.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції на зазначене та вимоги закону уваги не звернув і вжив заходи забезпечення позову, який вже було забезпечено.

Оскільки ухвалу постановлено з порушенням вимог закону, вона підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні клопотання, яке заявлено представником позивача в судовому засіданні 16 грудня 2015 року.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312, ст.313, п.6 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2015 року скасувати і в задоволенні клопотання про забезпечення позову представнику ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Судді колегії