Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П., Касьяна О.П., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі КРД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось до суду з указаним позовом.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на нерухоме майно - земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,4 га, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Київською міською радою 21 вересня 2006 року.

Визначено спосіб реалізації об'єкта нерухомого майна - вищевказаної земельної ділянки, шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову вартість об'єкта нерухомого майна за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності у відповідності до вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження».

За рахунок грошових коштів, отриманих від реалізації у встановленому законом порядку вищевказаного об'єкта нерухомого майна, задоволено вимогу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі КРД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 98 211,46 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ - 785 004 грн 20 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 201 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року визнано неподаною і повернуто заявнику на підставі ст. 121, ч. 2 ст. 297 ЦПК України у зв'язку із тим, що вона не оформлена відповідно до вимог встановлених ст. 295 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушенням норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

20 липня 2012 року ОСОБА_2 видала ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність строком на п'ять років, згідно якої уповноважила останнього вести від її імені цивільні, адміністративні та господарські справи в усіх судових установах України, в тому числі в місцевих та апеляційних судах, господарських судах всіх інстанцій, адміністративних судах всіх інстанцій, Верховному суді України, з усіма правами, які надані законом заявникові, позивачу, відповідачу, скаржнику, боржнику, у відповідних органах дізнання та досудового слідства, органах прокуратури, в установах, зокрема, в банківських установах, організаціях та підприємствах незалежно від їх підпорядкування та форми власності, перед фізичними та юридичними особами з приводу захисту її прав та законних інтересів.

22 липня 2015 року ОСОБА_4, який діяв від імені ОСОБА_2, подав до суду апеляційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року.

У зв'язку із тим, що до апеляційної скарги не додано документ, який підтверджує сплату судового збору, ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишено без руху на надано строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Належним чином завірена копія ухвали апеляційного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року направлена поштовим відправленням на адресу ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, яку останній особисто отримав 25 серпня 2015 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року визнано неподаною та повернуто заявнику на підставі ст. 121, ч. 2 ст. 297 ЦПК України у зв'язку із тим, що вона не оформлена відповідно до вимог встановлених ст. 295 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 42 ЦПК України документ, що посвідчують повноваження представників є довіреністю фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що представник заявника, отримавши копію ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, у визначений судом строк не виконав вимоги ухвали щодо сплати судового збору та не усунув недоліки апеляційної скарги, що є підставою для її повернення, у відповідності до вимог ст. ст. 121, 297 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 44 ЦПК України про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви або усної заяви, зробленої у судовому засіданні.

Посилання ОСОБА_2 у касаційній скарзі про те, що ОСОБА_3 станом на 25 серпня 2015 року не виконував обов'язки представника ОСОБА_2, не заслуговують на увагу, оскільки про дані обставини ОСОБА_2 повинна була повідомити суд шляхом подання письмової або усної заяви, однак доказів на підтвердження цього заявником не надано.

Апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_3 отримав ухвалу суду 25 серпня 2015 року та у визначений в ухвалі строк недоліки не усунув, дійшов правомірного висновку про визнання апеляційної скарги неподаною та повернув її заявнику.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.П. Гончар

О.П.Касьян

О.В. Попович