АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3428/2016 Головуючий у суді першої інстанції - Чех Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Крижанівська Г.В.,

секретар Троц В.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ПАТ «АКЦЕНТ БАНК» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач), в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 561 грн. 90 коп. та судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог вказувало, що відповідно до укладеного договору № АВААКЛ340730074 від 21.12.2012 відповідач отримав кредит у розмірі 4 533,31 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту складають між ним та банком договір. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав. Станом на 04.08.2015 має заборгованість у розмірі 11 561,90 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 4 533,31 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2,91 грн., заборгованості за комісією - 408,00 грн. та, згідно п. 5.3 Умов надання кредиту, пені - 5 590,92 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 526,76 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.12.2015 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову. Вказує, що суд першої інстанції помилково відмовив в задоволенні позову у зв'язку з недоведеністю та вважав, що позивачем не доведено наявності укладеного між сторонами договору. Крім цього, вказує, що заява на одержання кредитних коштів підписана відповідачем, тобто останній погодився з викладеними в ній умовами надання кредиту, а також підписавши заяву відповідач погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які є невід'ємною частиною укладеного між сторонами договору.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за відомою суду адресою, як засобами поштового зв'язку так і через відповідну житлово-експлуатаційну організацію. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, оскільки його неявка до суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності укладеного між сторонами договору, оскільки підпис відповідача є лише на Заяві позичальника, а Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) відповідачем не підписані. Крім цього, позивачем також не надано тарифів з підписом позичальника.

З вказаним висновком суду повністю погодитись не можна, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2012 ОСОБА_4 підписана Заява позичальника № ABAARD40730074 на отримання кредиту в сумі 4 533 грн. 31 коп. на наступних умовах: строк кредиту 12 місяців з 21.12.2012 по 20.12.2013; відсоткова ставка 0,12% річних; щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 136 грн.; щомісячний платіж у сумі 378,02 грн., з 15.09.2013 у сумі 514,02 грн.; кредит надається на оплату товару (планшету Самсунг) шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на рахунок продавця.

Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, підписавши заяву відповідач погодився з сумою кредиту, сплатою відсотків за його користування, а також сплатою щомісячної комісії в сумі 136 грн., тобто між сторонами був укладений договір і погоджені його умови.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції вірно встановивши, що відповідачем була підписана заява на одержання кредитних коштів, помилково вважав, що позивачем не доведено наявності укладеного між сторонами договору, адже підписана відповідачем заява містить суму кредиту, відсотки, комісію, з чим погодився відповідач, а отже вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом - 4 533,31 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2,91 грн. та заборгованості за комісією - 408,00 грн. (за три місяці, 136 грн. х 3), є законними і обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо вчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків і комісії, визначених укладеним між сторонами договором.

Що стосується заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача пені та штрафів, передбачених п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), то ці вимоги, як правомірно зазначив суд першої інстанції, не можуть бути задоволені, з огляду на те, що Умови не містять підпису позичальника (відповідача), а отже їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору (правова позиція ВСУ у справі № 6-16цс15 від 11.03.2015).

Так, відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволенні вимог позивача про стягнення пені та штрафів, передбачених Умовами, які не містять підпису відповідача, тобто ним не погоджені.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги, а тому, рішення суду, у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у сумі 4 533,31 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 2,91 грн. та заборгованості за комісією в сумі 408,00 грн. В задоволенні іншої частини заявлених вимог слід відмовити.

Крім цього, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Визначаючи суму судового збору, колегія суддів виходила з наступного: при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1 218 грн.; позовні вимоги заявлені в сумі 11 561 грн. 90 коп.; підлягають задоволенню вимоги на суму 4 944 грн. 22 коп., а отже вимоги позивача задоволені судом лише на 0,43 сотих відсотка (4 944,22 : 11 561,90). Відтак, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача становить 523 грн. 74 коп. (1 218 грн. х 0,43).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» - задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» (м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, 11, ) 4 533 (чотири тисячі п'ятсот тридцять три) грн. 31 коп. заборгованості за кредитом, 2 (дві) грн. 91 коп. заборгованості по процентам та 408 (чотириста вісім) грн. 00 коп. заборгованості по комісії, а всього стягнути 4 944 (чотири тисячі дев'ятсот сорок чотири) грн. 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» (м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, 11, ) 523 (п'ятсот двадцять три) грн. 74 коп. судового збору.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

Г.В.Крижанівська