АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/111/16 Доповідач - Козак І.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Козака І.О.

суддів - Демкович Ю. Й., Хома М. В.,

секретар - Баляс Т.І. Танцюра О.В.,

з участю ОСОБА_1, його представника та представника Тернопільської обласної державної адміністрації

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Тернопільської обласної державної адміністрації на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної державної адміністрації про незаконне розірвання контракту, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, грошового відшкодування моральної шкоди, компенсації за дострокове припинення контракту та вимушене лікування

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до Тернопільської обласної державної адміністрації про незаконне розірвання контракту, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 26096, 88 грн., грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 50000,00 грн., 11790,00 грн. компенсації за дострокове припинення контракту та 11790,00 грн. на вимушене лікування.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20.11.2015р. позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 15.07.2015р. №292-к "Про розірвання контракту та звільнення ОСОБА_1.". Поновлено ОСОБА_1 на посаді керівника підприємства Тернопільського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі на умовах контракту, укладеного 01 вересня 2014 року між Тернопільською обласною державною адміністрацією та ОСОБА_1 Стягнуто з Тернопільської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 26096,88 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 5000, 00 грн. грошового відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Тернопільська обласна державна адміністрація звернулась з апеляційною скаргою на нього з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Зокрема, Тернопільська ОДА зазначає, що постановляючи рішення, суд не врахував те, що ОСОБА_1, будучи керівником державного підприємства, всупереч положенням контракту, не виконував свої службові обов'язки, не подавав річні фінансові плани підприємства, надавав кредити забудовникам без рішення виконавчого органу Фонду, у зв'язку з чим його і було звільнено з посади за систематичне невиконання керівником обов'язків.

Крім того, Тернопільська ОДА вказує, що суд першої інстанції безпідставно задоволив вимоги про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_1 так як відсутні докази причинного зв'язку між шкодою і діянням відповідача.

Що стосується вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 26096,88 грн., то Тернопільська ОДА зазначає, що у штаті облдержадміністрації голова ДП Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі не перебуває, Фонд є юридичною особою, а тому заробітна плата нараховувалась самим підприємством і не може бути стягнена з Тернопільської ОДА.

Відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно розділу 1 Статуту ДП Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (далі - Фонд), затвердженого розпорядженням голови ОДА від 01.12.2006р. №715, Фонд створений відповідно до розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 30 листопада 1998 року №537 "Про заходи щодо підтримки індивідуального житлового будівництва на селі". Засновником Фонду є Тернопільська обласна державна адміністрація.

Фонд є неприбутковою організацією із спеціалізованою кредитно-фінансовою діяльністю.

Як передбачено п.п. 3.3.1. п. 3.3.2 Статуту, для виконання завдань Фонд надає довгострокові кредити сільським жителям області згідно із затвердженими правилами довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі, складає розрахунки потреби в коштах для фінансування індивідуального житлового будівництва на селі та надає їх для узагальнення облдержадміністрації та Мінагрополітики, утримання апарату Фонду тощо.

Управління Фондом здійснює голова, який призначається і звільняється з посади головою державної адміністрації шляхом укладання з ним контракту (п.5.1. Статуту).

Як передбачено п.п. 5.2.1 п.5.2., п.п. 5.2.7. п.5.2. Статуту голова Фонду керує діяльністю Фонду і несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього завдань, за формування фінансових звітів.

01 вересня 2014 року між Тернопільською обласною державною адміністрацією в особі голови Сиротюка О.М. та ОСОБА_1 укладено контракт про те, що ОСОБА_1 призначається на посаду голови державного підприємства Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі на термін з 01 вересня 2014 року по 01 жовтня 2015 року.

Пунктами 6.1., 6.2., 8 даного контракту передбачено, що керівник забезпечує складання в установленому порядку річного фінансового плану підприємства та подає його на затвердження обласній державній адміністрації; подає обласній державній адміністрації квартальну, річну фінансову звітність підприємства; щорічно подає обласній державній адміністрації звіт про результати виконання показників, передбачених контрактом, за встановленою формою. У разі невиконання передбачених контрактом показників керівник подає обласній державній адміністрації разом із звітом пояснення щодо причин їх невиконання.

Згідно п.26 керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи обласної державної адміністрації, до закінчення терміну дії: у разі систематичного невиконання Керівником без поважних причин обов'язків покладених на нього цим контрактом; у разі неподання на затвердження обласній державній адміністрації річного фінансового плану підприємства.

У відповідь на лист №05-2769/07-11 від 19.06.2015р. т.в.о. керівника апарату Тернопільської ОДА Шумади В.В. із запитом надання інформації з приводу подання керівником Фонду річного фінансового плану підприємства на 2015 рік, ОСОБА_1 підготував лист №61 від 30.06.2015р., згідної якого повідомив, що Фонд не здійснює іншої господарської діяльності, пов'язаної з одержанням прибутку, тому ніколи не подавав річних фінансових планів підприємства, які передбачені п.6.1. Контракту з керівником підприємства.

13 липня 2015 року тимчасово виконувач обовязків керівника апарату обласної державної адміністрації звернувся до голови Державного підприємства Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі із повідомленням про розірвання договору, в якому зазначає, що керівник державного підприємства ОСОБА_1 всупереч положенням контракту свої обов'язки не виконував та не подавав на затвердження обласній державній адміністрації річні фінансові плани підприємства. А отже, відповідно до абзацу "г»" п. 26 Контракту може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи обласної державної адміністрації, до закінчення терміну його дії, тобто до 01 жовтня 2015 року. Неподання директором підприємства звітів унеможливлює здійснення контролю за виконанням показників ефективності використання і збереження майна і джерел формування коштів, а також майнового стану підприємства. Враховуючи вищенаведене, контракт від 01 вересня 2014 року буде розірваний з ініціативи обласної державної адміністрації до закінчення терміну його дії.

Згідно розпорядження голови обласної державної адміністрації від 15.07.2015р. №292-к "Про розірвання контракту та звільнення ОСОБА_1." вирішено розірвати 15.07.2015р. контракт з керівником підприємства, що є у комунальній власності від 01.09.2014 року, укладений між Тернопільською обласною державною адміністрацією та громадянином ОСОБА_1; звільнити ОСОБА_1 з посади голови Державного підприємства Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі 15 липня 2015 року за систематичне невиконання керівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього контрактом та неподання на затвердження обласній державній адміністрації річного фінансового плану підприємства.

Відповідний запис про звільнення зроблено у трудовій книжці ОСОБА_1 від 15.07.2015р. (а.с.74).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Тернопільської ОДА "Про розірвання контракту та звільнення ОСОБА_1.", суд першої інстанції виходив з того, що для звільнення позивача необхідна наявність не одного порушення, а систематичне невиконання обов'язків, що в судовому засіданні не встановлено. Крім того, так як Фонд не здійснює господарської діяльності, пов'язаної з отриманням прибутку, він ніколи не подавав фінансового плану, що підтверджується і відповідними листами, а отже, ухиляння від виконання ним контракту відсутнє.

З таким висновком погоджується і колегія апеляційного суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, у якому строк його дії, права, обов'язки й відповідальність сторін (зокрема матеріальна), умови матеріального забезпечення й організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Згідно з п. 8 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992р. №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Умови, за наявності яких керівника Фонду може бути звільнено, передбачено п.26 Контракту.

Згідно розпорядження голови ОДА від 15.07.2015р. №292-к ОСОБА_1 звільнено на підставі п. "а" та "г" ст.26 Контракту - систематичне невиконання Керівником без поважних причин обов'язків покладених на нього цим контрактом та неподання на затвердження обласній державній адміністрації річного фінансового плану підприємства.

Відповідно до діючого трудового законодавства підставою для звільнення працівника за систематичне невиконання трудових обов'язків є невиконання трудових обов'язків працівником, до якого за аналогічне чи подібне порушення трудових обов'язків протягом року застосовувалось дисциплінарне стягнення. Таке визначення систематичності невиконання трудових обов'язків підтверджено Пленумом Верховного Суду України у постанові №9 "Про практику розгляду трудових спорів" (п.23) від 06.11.1992р.

Як встановлено судом жодних дисциплінарних стягнень до позивача за невиконання трудових обов'язків раніше не застосовувалось. Тому і звільнення його по цій підставі є незаконним.

Щодо звільнення позивача по підставі неподання на затвердження ОДА річного фінансового плану підприємства, то колегія також погоджується з висновком суду, що таке звільнення проведено з порушенням норм діючого трудового законодавства.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом "2" статті 26 Контракту дійсно передбачена можливість звільнення керівника підприємства у разі неподання на затвердження обласній державній адміністрації річного фінансового плану підприємства. Однак, як підтвердили сторони в судовому засіданні, даний текст контракту вкладений на підставі Типової форми контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.1995р. №597 "Про Типову форму контракту з керівником підприємства, що є у державній власності". Тобто ця форма контракту розроблена для всіх видів підприємств, що єу державній власності.

Як ствердив позивач, такий текст контракту укладався з ним щорічно протягом п'яти років. Однак жодного разу протягом цього часу від нього не вимагалось складання фінансового плану і ніколи такого фінансового плану він не складав і не подавав на затвердження облдержадміністрації. Це не було потрібним, так як Фонд - неприбуткова організація.

Як вбачається з листа департаменту агропромислового розвитку Тернопільської ОДА від 26.06.2015р. №01-914/2.4 Фонд є неприбутковою організацією із спеціалізованою кредитно-фінансовою діяльністю, яка регламентується "Правилами надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовниками житла на селі" (Постанова КМУ від 05.10.1998р. №1597) та "Положенням про порядок формування та використання кошті фондів підтримки індивідуального житлового будівництва на селі" (Постанова КМУ від 03.08.1998р. №1211) та Статутом підприємства. Фонд не здійснює іншої господарської діяльності з одержанням прибутку, тому ніколи не подавав річних фінансових планів підприємства, які передбачені п.6.1. Контракту з керівником підприємства, що є у державній власності та обласною державною адміністрацією.

Як встановлено у судовому засіданні, жодних претензій до позивача щодо неподання ним фінансових планів у попередні роки Тернопільська ОДА не заявляла. Про це підтвердив в суді і представник ОДА.

Відповідач, надсилаючи позивачу листа за №05-3271/13-15 від 13.07.2015р. про розірвання контракту, вказував про неподання позивачем фінансового плану, порядок і форма якого регулюється наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.03.2015р. №205.

Однак як вбачається із змісту Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб'єкта господарювання державного сектору економіки, затвердженого вищеназваним наказом №205, а саме: п.1. - цей Порядок визначає процедуру складання, затвердження (погодження) та контролю виконання фінансового плану державного комерційного та казенного підприємства, а також господарських товариств, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належить державі.

У п.2 Порядку вказується, що фінансовий план відображає очікувані фінансові результати в запланованому році.

У п.3. Порядку вказується, що фінансовий план повинен забезпечувати прибуткову діяльність підприємства, зростання валового прибутку та чистого фінансового результату (прибутку).

Таким чином, фінансовий план, згідно вказаного Порядку повинні складати і подавати на затвердження державні комерційні та казенні підприємства, мета діяльності яких - отримання прибутку (валового та чистого).

Фонд відповідно до п.4.5. Статут є неприбутковою організацією.

Як встановлено судом, неподання позивачем фінансового плану на затвердження облдержадміністрації не потягнула за собою жодних негативних наслідків, тому колегія вважає, що суд прийшов до правильного висновку про незаконність дострокового розірвання контракту з позивачем та його звільнення із займаної посади.

У той же час колегія не погоджується з рішенням суду в частині поновлення позивача на роботі по наступних підставах.

Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін можуть встановлюватись угодою сторін.

Згідно умов Контракту, укладеного між позивачем та відповідачем 01 вересня 2014 року, термін його дії - по 01 жовтня 2015 року і суд не вправі продовжувати термін дії контракту поза межами договору. Тому колегія вважає, що в позові про поновлення на роботі слід відмовити, а позивача вважати звільненим 01 жовтня 2015 року (час закінчення дії контракту) та змінити причину звільнення на п.8 ст.36 КЗ пП України (у зв'язку із закінченням строку дії контракту).

Відповідач в апеляційній скарзі вказує на неправомірність стягнення з нього середнього заробітку за час вимушеного прогулу, так як ОСОБА_1 у штаті Тернопільської ОДА не перебуває, заробітна плата нараховується йому самим підприємством.

Колегія суддів вважає дане твердження таким, що не відповідає вимогам законодавства.

Так, згідно ч.1 ст. 21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно положень п.1.2., 5.1. Статуту засновником Фонду є Тернопільська ОДА. Управління Фондом здійснює голова, який призначається та звільняється з посади головою обласної державної адміністрації шляхом укладення з ним контракту.

Контракт укладено та підписано між Головою Тернопільської ОДА та ОСОБА_1, призначеним на посаду керівника Фонду.

Зі змісту норм трудового законодавства під роботодавцем мають на увазі особу, що найняла працівника за трудовим договором (контрактом). Таким чином, ОСОБА_1 призначений на посаду Тернопільською ОДА, відповідно до п.3.3.2 Статуту Фонду фінансування утримання апарату фонду в т.ч. і керівника здійснюється облдержадміністрацією, а тому вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до відповідача є правомірною.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення заробітної плати за час вимішеного прогулу слід змінити, виходячи з наступних мотивів.

Судом вірно встановлено, що середньоденний заробіток позивача становить 269,04 грн.

Позивача звільнено з роботи 15.07.2015р. Строк дії контракту - 01.10.2015р.

З 15.07.2015р. по 01.10.2015р. - 55 робочих днів.

55днів*269,04 грн. = 14797,20грн. - сума, яка підлягає стягненню за вимушений прогул.

Колегія вважає, що не підлягає до задоволення і вимога апеляційної скарги щодо стягнення моральної шкоди.

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ст.237-1 КЗпП).

У відповідності до положень ст.ст.16, 23 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п.13 Постанови ВСУ №4 судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237 1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Суд першої інстанції вірно оцінив обставини справи та задовольнив вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в розмірі 5000,00грн., так як він після звільнення тривалий час перебував на лікуванні; порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так як рішення суду в решті не оскаржувалось, то в цій частині воно залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Тернопільської обласної державної адміністрації задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2015 року в частині визнання незаконним та скасування розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 15 липня 2015 року №292-к "Про розірвання контракту та звільнення ОСОБА_1.", а також стягнення в користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5000грн. залишити без змін.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі скасувати і постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_1 про поновлення його на роботі. Вважати ОСОБА_1 звільненим з посади голови державного підприємства "Тернопільський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі" з 01 жовтня 2015 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту (ст.36, п.8. КЗпП України).

Рішення суду в частині стягнення з Тернопільської обласної державної адміністрації в користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінити, зменшивши суму стягнення з 26096 грн. 88 коп. до 14797 грн. 20 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.О. Козак