АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2899/16 Справа № 204/5226/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

17 грудня 2015 року суддею Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська відрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Під час судового засідання 01 лютого 2016 року постановлена усна ухвала, якою позивача зобовязано сплатити судовий збір в строк до 10 лютого 2016 року.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року та направлення справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв'язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119,120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог ст.121 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків.

Згідно розяснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року, передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд посилався на несплату позивачем судового збору у встановлений судом строк.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, а отже посилання в оскаржуваній ухвалі на те, що судовий збір повинен бути сплачений позивачем на загальних підставах є хибним, оскільки відповідно до п.3 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Предмет позову зміна розміру аліментів є тотожним до стягнення аліментів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, передбачено право суду у разі неподання позивачем доказів оплати судового збору стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду є помилковим, ухвала суду не відповідає вимогам процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню на підставі ст.311 ЦПК України з направленням справи в той же суд для продовження розгляду по суті.

Керуючись ст.ст.303,307,311,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_4