РІШЕННЯ

Іменем України

03.03.2016 року Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Козюренка Р.С.

при секретарі- Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з участю третьої особи Львівського комунального підприємства «Південне» про виселення без надання іншого житлового приміщення, суд,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вказана квартира перебуває в комунальній власності територіальної громади м.Львова. Основний квартиронаймач ОСОБА_1. При цьому позивач зазначає, що відповідачі, які проживають у квартирі, користуються житлово-комунальними послугами, проте такі не оплачують і станом на 06.10.2014 року мають заборгованість в розмірі 21 874,69 гривень. На неодноразові попередження щодо необхідності сплати комунальних послуг та приведення квартири в належний санітарний стан відповідачі не реагують. Вважають, що наведені обставини є підставою для виселення відповідачів із вказаної квартири без надання іншого житла.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву з клопотанням слухати справу у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задовольнити та у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. На підставі ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого представник позивача не заперечив.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що у комунальній власності територіальної громади м.Львова перебуває квартира АДРЕСА_1, загальною площею 37,90 м.кв., піднаймачем вказаного житла є ОСОБА_1

Згідно довідки ЛКП «Південне» №07 від 06.10.2014 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано двоє осіб: ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Також встановлено, що відповідачі не оплачують за надані ЛКП «Південне» житлово-комунальні послуги та станом на 06.10.2014 року мають заборгованість за такі послуги в розмірі 21 874,69 гривень.

Як доказ обґрунтування позову позивачем подано Акт комісії ЛКП «Південне» від 08.10.2014 року, згідно з яким при обстеженні встановлено, що квартира АДРЕСА_2 розташована на 2-му поверсі та знаходиться у незадовільному санітарно-технічному стані.

Так, суд критично оцінює згаданий акт, оскільки з такого не вбачається, що комісія обстежувала приміщення спірної квартири, а викладені факти не засвідчені підписами сусідів, як на це покликається комісія ЛКП «Південне».

Відповідно до вимог ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ч. 3 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 109 ЖК України передбачає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

У відповідності до ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму.

Згідно положень ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Суд звертає увагу на те, що ст.116 ЖК України передбачає підстави для виселення з житлового приміщення, а неоплата квартиронаймачами наданих житлово - комунальних послуг не передбачена чинним законодавством, як підстава для виселення із займаного житла, як з наданням іншого жилого приміщення, так і без надання такого. Неоплата за надані житлово - комунальні послуги є підставою для звернення до суду з заявою/позовом про стягнення такої заборгованості.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що підстав для виселення з житлового приміщення, з огляду на положення ст.116 ЖК України, немає, а представник позивача не надав доказів на підтвердження обґрунтувань позову, які й не здобуті судом, суд вважає, що в задоволенні позову Франківської районної адміністрації Львівської міської ради слід відмовити.

З наведених міркувань та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212-215, ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з участю третьої особи Львівського комунального підприємства «Південне» про виселення без надання іншого житлового приміщення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

На заочне рішення суду може бути подано відповідачем заяву про його перегляд судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Козюренко Р.С.