Справа №705/6930/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої - судді Ребриної К.Г.

при секретарі - Стефанюк Н.І.

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Умані цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя ( в порядку ч.3 ст. 234 ЦПК України).

ВСТАНОВИВ:

Заявники 09.11.2016 року звернулися до суду з заявою про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя. Свої вимоги обґрунтовують тим, що між ними було зареєстровано шлюб 23.11.2002 року. Від шлюбу вони мають трьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між ними не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться. За таких обставин вони вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені.

Між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільних дітей - Владислава, Асі, ОСОБА_5, про що свідчить договір від 07.11.2016 року. Відповідно до умов вказаного договору діти залишаються проживати з матірю, при цьому батько має право бачитись з ними в порядку, передбаченому зазначеним договором.

Будь-які спори стосовно майна або інших питань між ними відсутні.

За таких обставин, просили шлюб, укладений між ними, розірвати.

Заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримали, просили шлюб між ними розірвати.

Вислухавши думку заявників, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 N 11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), проводиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Судом встановлено, що громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_2 23 листопада 2002 року зареєстрували шлюб, що підтверджено актовим записом № 580 у книзі реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області. При реєстрації шлюбу дружина прізвище не змінювала.

Від даного шлюбу у них народилися троє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

07.11.2016 року між сторонами укладено договір про визначення місця проживання дітей та участь батьків у їх вихованні. Зі змісту даного договору вбачається, що сторони домовились про те, що після розірвання шлюбу їх неповнолітні діти син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 будуть проживати разом з матірю. Батько після розірвання шлюбу буде проживати окремо від матері та дітей, що за домовленістю батьків не може вважатися перешкодою для реалізації батьком прав і обовязків з виховання та утримання дітей. Після припинення між батьками шлюбних відносин батько зобовязується приймати спільну і рівну за обсягом з матірю участь у забезпеченні життя дітей.

Таким чином, спору щодо порядку виховання та утримання дітей між заявниками немає.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено і визнано сторонами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо. Фактично шлюбні відносини припинили та спільне господарство не ведуть. Сторони не мають наміру зберегти свою сім'ю.

За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом.

Враховуючи обставини наведені вище, з врахуванням того, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Керуючись ст. ст. 110, 109 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 60, 212, 213, 234, 235 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 23 листопада 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 580, розірвати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий К.Г. Ребрина