Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Домніцького В.В.,

при секретарі судового засідання - Єфремової М.Й.,

за участю: представника позивача ? ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ужгородської міської ради про стягнення суми коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.11.2009 року Ужгородською міською радою було прийнято рішення, яким йому виділено у власність земельну ділянку в м. Ужгороді для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На виконання рішення, позивачем було перераховано суму в розмірі 9950,00 грн., до місцевого бюджету м. Ужгорода на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Ужгорода, після чого, йому був виданий державний акт про право власності на земельну ділянку.

В травні 2015 року, позивач дізнався, що рішення Ужгородської міської ради, яким його було зобов'язано сплатити вищевказані кошти, постановою Ужгородського міськрайонного суду від 14 лютого 2013 року було скасовано, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши суду заперечення, у яких посилаючись на ст. 27 Закону України «Про планування і забудову територій» вказує, що питання пов'язані із виготовленням технічних умов розвитку інженерних мереж кварталу, профілювання доріг, тощо та пов'язані з цим витрати повинні вирішуватись під час отримання у власність земельної ділянки, а також просить суд відмовити у задоволені позову у зв'язку із спливом позовної давності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням V сесії V скликання Ужгородської міської ради від 27.11.2009 року №1294 ОСОБА_2 було надано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1.

Пунктом 2 даного рішення зобов'язано громадян створити товариства забудовників для централізованого розвитку інфраструктури за рахунок коштів забудовників, а документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку, видати членам створеного товариства.

Судом встановлено, що для оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку Ужгородською міською радою було зобов'язано ОСОБА_2 здійснити внесення до бюджету міста коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури до цільового фонду соціально-економічного розвитку міста виходячи з розрахунку 25,00 грн. за один квадратний метр протягом 30 календарних днів згідно із рішенням Ужгородської міської ради від 23.11.2006 року №99 «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва», із змінами, внесеними рішення від 21.02.2007 року №245.

26.07.2010 року ОСОБА_2 було перераховано суму в розмірі 9950,00 грн., з призначенням платежу «внесення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури вул..Загорська, поз.272», що підтверджується квитанцією № КП206/1 від 26.07.2010 року.

18.08.2010 року ОСОБА_2 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 14 лютого 2013 року у справі №2а- 1024/11, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014 року, було скасовано рішення Ужгородської міської ради № 99 від 23.11.2006 р. «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва», яким встановлені обов'язкові умови при вирішенні питань про надання у приватну власність громадянам земельних ділянок для індивідуального житлової будівництва.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 1212 ЦК України - особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи наведене та те, що рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2006 р. № 99, на підставі якого ОСОБА_2, перераховано на рахунок відповідача кошти на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури в АДРЕСА_1 в розмірі 9950,0 грн., було скасоване, суд приходить до висновку, що вимога ОСОБА_2, про стягнення безпідставно набутих коштів є обґрунтованою та підлягає дл задоволення.

Оцінюючи заперечення відповідача суд прийшов до наступного висновку.

У письмових заперечення представника відповідача, він вказує, що питання, пов'язані з виготовленням будь-яких технічних умов будівництва житлового будинку на земельній ділянці та пов'язані з цим витрати повинні вирішуватися під час отримання у власність земельної ділянки.

Суд вважає, що такі не заслуговують на увагу виходячи із того, що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 14 лютого 2013 року у справі №2а- 1024/11 встановлено, що оскаржене прокурором рішення міської ради суперечить законодавству про планування і забудову територій, оскільки всі питання, пов'язані з виготовленням будь-яких технічних умов будівництва житлового будинку на земельній ділянці та пов'язані з цим витрати повинні вирішуватися вже після отримання у власність земельної ділянки, а не при вирішенні питання про її надання.

Твердження відповідача про сплив строку позовної давності спростовується, у зв'язку із тим, що початком відрахунку строку позовної давності у даному випадку, є набрання законної сили постановою Ужгородського міськрайонного суду від 14 лютого 2013 року у справі №2а- 1024/11, тобто виникнення у позивача порушеного права у вигляді безпідставно набутих грошових коштів.

Витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 1212 ЦК України, ст.ст. 61, 88, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_2 до Ужгородської міської ради про стягнення суми коштів задовольнити.

2. Стягнути з Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) 9950,00 грн. (дев'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят грн. 00 коп.), сплачених до місцевого бюджету м. Ужгород згідно з квитанцією № КП206/1 від 26.07.2010 року.

3. Стягнути з Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_2 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору, а також 500,00 грн. (п'ятсот грн. 00 коп.) витрат за надання правової допомоги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий В.В. Домніцький