АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, законного представника ОСОБА_18 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_2, законного представника ОСОБА_18, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, законного представника ОСОБА_5, Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації та Шевченківського районного відділу Державної міграційної служби України в м. Києві, третя особа: служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання вселення і реєстрації в квартирі незаконним та про виселення.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_2, як законний представник малолітнього ОСОБА_18, звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, законного представника ОСОБА_5, Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації та Шевченківського районного відділу Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання вселення і реєстрації в квартирі незаконним та про виселення.

Зазначав, що 23 грудня 1987 року виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих ОСОБА_6 було видано ордер № 24956 на сім'ю, яка складається з п'ятьох осіб, у т.ч. ОСОБА_7, на право зайняття квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира неприватизована.

Після укладення шлюбу з ОСОБА_3 ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_7. В подальшому зазначений шлюб був розірваний та укладений новий шлюб з позивачем, в якому в подружжя народився син ОСОБА_18, 2011 р.н.

ІНФОРМАЦІЯ_22 ОСОБА_7 померла, знаходячись в Республіці Нігерія. В квартирі АДРЕСА_1 на момент смерті ОСОБА_7 були зареєстровані: вона, її діти від першого шлюбу з ОСОБА_3 - дочка ОСОБА_20, 2002 р.н., син ОСОБА_10, 2004 р.н., та син від спільного шлюбу з позивачем - ОСОБА_18, 2011 р.н.

ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб з ОСОБА_4, від якого вони мають спільну дитину ОСОБА_5, 2010 р.н.

Після смерті ОСОБА_7 відповідачі - ОСОБА_3 й ОСОБА_4 звернулися до Шевченківського районного відділу Державної міграційної служби України в м. Києві з заявою про зняття з реєстрації померлої, в результаті чого останню було знято з реєстрації за вказаною адресою.

12 липня 2013 року ОСОБА_3 був зареєстрований в спірній квартирі, а з 18 лютого 2014 року його малолітній син - ОСОБА_21.

Реєстрацію ОСОБА_3 в спірній квартирі було грубо порушено житлові права сина позивача, остільки письмової згоди останнього як законного представника члена сім'ї наймача - ОСОБА_18, 2011 р.н., на реєстрацію в спірній квартирі ОСОБА_3 отримано не було, як і не було отримано і згоди Служби у справах дітей Шевченківської РДА у м. Києві, без такої згоди згодом до спірної квартири було вселено і дружину ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та їх спільну дитину ОСОБА_21, 2010 р.н.

Протиправними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позбавили сина позивача можливості проживати в спірній квартирі, в зв'язку з чим ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення, який рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року був задоволений.

Окрім того, зазначено, що ОСОБА_4 зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_3, тобто їх сім'я мають інше жиле приміщення для проживання.

Просив визнати вселення та реєстрацію ОСОБА_3 та його неповнолітнього сина ОСОБА_5, 2010р.н., в квартиру АДРЕСА_4 - незаконною; виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_5, 2010 р.н., з квартири АДРЕСА_4; скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5, 2010 р.н., шляхом зняття їх з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_4.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши відповідачів, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Як убачається з матеріалів справи, згідно ордеру № 24956 на жиле приміщення, виданим 23 грудня 1987 року Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих на підставі рішення виконкому Радянської районної ради від 15 грудня 1987 року № 733, ОСОБА_6 надано право на зайняття двох кімнат площею 29,1 кв.м. в АДРЕСА_4 разом із сім'єю, що складається з п'яти осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_7 (дочка), ОСОБА_11 (син), ОСОБА_12.(син) (а.с.8).

Встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 20 серпня 2009 року було розірвано (а.с.20).

ОСОБА_7 та ОСОБА_3 мають дітей: ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.82) та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.84)

В подальшому ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_2, від якого мають сина - ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.7).

Відповідно до даних, що містяться в довідці форма № 3 вих. № 1046 від 10 липня 2013 року, виданої ТOB «Кийградсервіс», в спірній квартирі, власником особового рахунку якої є ОСОБА_6 (виписався 06.03.2007р. з переводом черги в квартвідділі на колишню дружину ОСОБА_1) були зареєстровані: ОСОБА_7 - померла ІНФОРМАЦІЯ_22 в Нігерії, знята з реєстраційного обліку 19.06.2012р.), ОСОБА_20, ОСОБА_10 - діти від першого шлюбу, ОСОБА_18 (дитина від другого шлюбу, з лютого 2012 року проживає з батьком в Нігерії) (а.с.48).

Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої ТОВ «Кийградсервіс» № 536 від 19 лютого 2014 року уповноваженому наймачу ОСОБА_3 про те, що до складу його сім'ї за адресою: АДРЕСА_4, входять: ОСОБА_20 (дочка), ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_10 (син), ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_21 (син), ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_4 (дружина), ІНФОРМАЦІЯ_9, яка зареєстрована: АДРЕСА_3 (а.с.11).

Матеріали справи свідчать, що ІНФОРМАЦІЯ_22 ОСОБА_7 померла в м.Лагос, Федеративної Республіки Нігерія (а.с.14).

Згідно даних, які містяться у листі Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві від 19 лютого 2013 року № 1/вх.Ж-77 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11, була зареєстрована з 29 грудня 1987 року по 19 червня 2012 року за адресою: АДРЕСА_4, разом з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_20, 2002 р.н., ОСОБА_10, 2004 р.н. та ОСОБА_18, 2011 р.н. У лютому 2012 року ОСОБА_7 виїхала до чоловіка ОСОБА_2 в м. Аджаньє, Іколу, Іпаджа, Федеративна Республіка Нігерія, де ІНФОРМАЦІЯ_22 померла. Зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_7 було здійснено згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» на підставі медичного висновку про причину смерті, виданого Мотайо госпіталь лімітед, який належним чином засвідчені Посольством Нігерії в Україні 12 червня 2012 року та наданого ОСОБА_14 (а.с.12).

Встановлено, що ОСОБА_3 на підставі заяв від 12 липня 2013 року (а.с.80.81), був зареєстрований до неповнолітніх дітей в АДРЕСА_4.

Розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 12 вересня 2013 року № 543 «Про зміну договорів найму жилих приміщень» з урахуванням пропозиції громадської комісії з житлових питань при Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації (протокол з 29.08.2013р. № 21) змінено договір найму на квартиру АДРЕСА_4 з батька ОСОБА_6 на ОСОБА_3 (а.с.62).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року у справі № 761/372/14-ц за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_18 до ОСОБА_15, треті особи прокурор Шевченківського району м. Києва, служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою, - вирішено вселити малолітнього ОСОБА_18 до кв. АДРЕСА_4 та зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод малолітньому ОСОБА_18 у користувані кв. АДРЕСА_4 (а.с.16-19).

Згідно листа ТОВ «Кийградсервіс» від 19 лютого 2015 року № 57 в неприватизованій двокімнатній кв. АДРЕСА_4 були зареєстрованими: 1. ОСОБА_6, 1956 р.н. - власник особового рахунку, прописаний з 29.12.1987 р.; 2. ОСОБА_1, 1954 р.н. - колишня дружина, реєстрація з 29.12.1987 р.; 3. ОСОБА_11, 1982 р.н. - син, реєстрація 29.12.1987 р.; 4. ОСОБА_12, 1985 р.н. - син, реєстрація 29.12.1987 р.; 5. ОСОБА_7, 1981 р.н. - дочка, прописана з 19.12.1987 р.; 6. ОСОБА_3, 1969 р.н. - колишній чоловік дочки, громадянин Нігерії, зареєстрований з 28.10.2003 р.; 7. ОСОБА_20, 2002 р.н. - онука, реєстрація з 10.12.2002 р.; 8. ОСОБА_10, 2004 р.н. - онук, реєстрація з 13.04.2004 р.

Встановлено, що власник особового рахунку ОСОБА_6 06 березня 2007 року виписався з квартири АДРЕСА_4 й згодом знялися з реєстрації за вказаною адресою ОСОБА_1, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у зв'язку з отриманням нового житла.

Відповідно до справи, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розірвано 20 серпня 2009 року й відповідач знявся з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою 04 листопада 2011 року.

Встановлено, що покійна ОСОБА_7 від іншого шлюбу 17 липня 2011 року в м.Києві народила сина - ОСОБА_18, який 06 грудня 2011 року був зареєстрований у спірній квартирі, за місцем реєстрації матері. Батько дитини - ОСОБА_2, громадянин ФР Нігерії, постійно проживав у вказаній республіці.

Встановлено, що 09 лютого 2012 року ОСОБА_7 разом з новонародженим ОСОБА_18 виїхала за кордон в Федеративну Республіку Нігерія, де померла ІНФОРМАЦІЯ_22.

З долучених до справи доказів, а також пояснень представника органу опіки і піклування, убачається, що покійна, виїхавши на проживання за кордон, не погодивши свої дії, залишила у спірній квартирі без належного догляду двох неповнолітніх дітей, а тому з моменту виїзду матері дітей їх вихованням та опікою займається батько - ОСОБА_3, який у зв'язку з чим і поселився до дітей на постійне місце проживання.

Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_18, в'їхав до України 23 жовтня 2012 року, виїхав 04 листопада 2012 року, та в подальшому в'їхав до України лише 17 червня 2013 року, а ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_7, виїхав за межі України 09 лютого 2012 року (а.с.96).

З долученої до справи посвідки на постійне проживання ОСОБА_2 вбачається, що з 17 січня 2014 року позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.61).

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з відсутності достатніх, належних та допустимих доказів та правової обґрунтованості заявлених позивачем вимог.

Колегія судів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції й вважає їх законними та обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні висновків.

Доводи апеляційної скарги про те, що реєстрація ОСОБА_3 була здійснена з порушенням норм чинного законодавства, оскільки ним не було отримано згоди від ОСОБА_2, як законного представника малолітнього ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_7 та органу опіки та піклування, колегія суддів визнає безпідставними.

За змістом ч. 3,4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці до десяти років, а також від десяти до чотирнадцяти років є місцем проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача відносяться чоловік (дружина) наймача, їх діти та батьки.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_5 вселився у спірне помешкання за місцем проживання його неповнолітніх дітей, 2002 р.н. та 2004 р.н., після виїзду матері дітей за кордон, з метою їх виховання, а тому вчинення відповідачем дій на отримання згоди на це органу опіки та піклування не було необхідним.

Встановлено, що малолітній ОСОБА_18 був вивезений матір'ю за кордон, у спірному помешканні не проживав з поважних причин. Після смерті матері ним опікувався батько, який у червні 2013 року привіз дитину знову в Україну.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для висновків про те, що ОСОБА_3 під час вселення у квартиру порушив права та законні інтереси малолітнього ОСОБА_18.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що ОСОБА_18 має право користуватися спірним жилим приміщенням нарівні з усіма членам сім'ї ОСОБА_3.

Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_3 є власником особового рахунку й за його згодою у помешкання було вселено його дружину - ОСОБА_4, а також малолітнього сина.

Встановлено, що ОСОБА_4 надає чоловікові допомогу у вихованні його дітей від першого шлюбу.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач посилався на те, що ОСОБА_3 самоправно вселився та був зареєстрований у спірному помешканні, й за змістом, у зв'язку з цим оспорював законність дій суб'єкта владних повноважень, тому суд правомірно роз'яснив право на звернення у суд з відповідним позовом в порядку КАС України.

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження, колегія суддів враховує конкретні обставини справи, а також категоричне заперечення представника органу опіки та піклування про задоволення позову й виселення ОСОБА_3 з сім'єю зі спірної квартири, з посиланням на те, що внаслідок таких дій буде істотно порушено права і законні інтереси його неповнолітніх дітей : доньки ОСОБА_20, 2002 рокународження, та сина ОСОБА_10, 2004 року народження, та призведе до незаконного позбавлення їх батьківського піклування, що є неприпустимим.

З огляду на викладені обставини та матеріали справи у їх сукупності, правових підстав до скасування постановленого по справі рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, законного представника ОСОБА_18 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/12694/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14421/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.