Справа № 682/2482/16-ц
Провадження № 2/682/951/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької областів складі: головуючого судді Зеленської В.І., при секретарі Кондратюк Л.О., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача за дорученням про надання безоплатної правової допомоги адвоката ОСОБА_2., відповідача ОСОБА_3. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у спільному майні,

в с т а н о в и в.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.05.1983 року, який розірваний рішенням суду від 04.10.2016 р. За час спільного проживання сторонами придбано на підставі договору купівлі-продажу будинок АДРЕСА_1, власником якого зареєстрований відповідач ОСОБА_3

Між сторонами виник спір з приводу володіння та користування будинком.

Тому 20.10.2016 р ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на ? частку спірного будинку АДРЕСА_1.

14.11.2016 р до початку судового розгляду позивач ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0597 га за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер НОМЕР_1, яка була приватизована ОСОБА_3 в період їх шлюбу у 2008 році.

В судовому засіданні позивачка та представник позивачки ОСОБА_2. позов підтримали і пояснили, що в період перебування у зареєстрованому шлюбі, 18.04.2008 року, на підставі договору купівлі-продажу сторони придбали будинок АДРЕСА_1. Покупцем за договором купівлі-продажу є відповідач ОСОБА_3, за яким зареєстроване право власності на спірний будинок. 29.09.2008 р відповідачем приватизовано земельну ділянку площею 0,0597 га в АДРЕСА_1, виділену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. У жовтні 2016 року шлюб між сторонами розірвано і вони проживають окремо. Тому вважають будинок та приватизовану земельну ділянку спільною сумісною власністю подружжя і просять з метою захисту майнових прав позивачки визнати за нею право власності на ? частку спірного майна.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав і пояснив, що дійсно перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою. У 2008 році вони купили житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 та Славутська міська рада виділила 0,0597 га земельної ділянки за вказаною адресою для будівництва і обслуговування житлового будинку, яку він у 2008 році приватизував. Оскільки шлюб між ним та позивачкою розірваний, він не заперечує проти визначення часток сторін у праві спільної сумісної власності подружжя на спірне майно.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 травня 1983 року. Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.10.2016 р шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірваний (а.с. додається). Рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами набрало законної сили 17.10.2016 р.

18.04.2008 р ОСОБА_3 купив будинок АДРЕСА_1, що стверджується договором купівлі-продажу (а.с.31 ).

Як вбачається з Технічного паспорта на будинок та Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, власником будинку АДРЕСА_1 зазначений ОСОБА_3, форма власності - приватна, частка - 1/1 ( а.с.8).

Як вбачається з державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 29.09.2008 р ОСОБА_3 приватизував земельну ділянку площею 0,0597 га в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.60).

Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, будинок АДРЕСА_1 набув правового режиму майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, висловлених у справі № 6-2710цс15, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді.

Разом з тим, виходячи зі ст. 120 ЗК України , згідно з якою до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться. Такі самі норми містяться в статті 377 ЦК України.

Відповідно до ст. 67 СК України дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном.

Отже, з проаналізованої норми вбачається, що дружина, чоловік можуть розпорядитися належною їм у праві спільної сумісної власності часткою лише після її визначення.

Судом встановлено, що будь-яка домовленість між сторонами щодо їх часток у спільному майні подружжя відсутня, шлюбний договір між ними відсутній, сторони не дійшли згоди про визначення часток подружжя у спільному сумісному майні. Тому суд знаходить, що право позивачки підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а отже на визначення ідеальних часток у спільному сумісному майні, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із ст. 70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Таким чином позовні вимоги про визнання за позивачкою в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя права власності на ? частку спільного сумісного майна є законними , підставними та обґрунтованими.

Проте, з метою захисту прав та законних інтересів сторін, суд знаходить за необхідне в судовому рішенні визначити частки обох сторін у спільному сумісному маайні подружжя.

Судові витрати (а.с.1, 49, 56) в розмірі 1961,07 грн підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки у відповідності із ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 15, 88, 158, 179, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 60, 67, 69, 70 СК України, ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, суд

в и р і ш и в .

Позов задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визначити частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у праві спільної власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 по 1/2 за кожним.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визначити частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у праві спільної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 по 1/2 за кожним.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1961,07 грн.

Протягом десяти днів з дня проголошення сторони можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду в апеляційний суд Хмельницької області через Славутскький міськрайонний суд.

Суддя Зеленська В. І.