Дата документу 25.02.2016
Справа № 501/4829/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Ледньової Т.В.,

при секретарі Левицькій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іллічівську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (треті особи профспілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, спілка професіоналів докерів механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, незалежна профспілка працівників Іллічівського морського торговельного порту) про визнання наказу незаконним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 серпня 2014 р. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень та змін в остаточній редакції, просив визнати незаконним та скасувати наказ директора Іллічівського морського торговельного порту №322-О від 03 липня 2014 року в частині постійного переміщення ОСОБА_1 слюсарем-сантехником 5 розряду з оплатою за штатним розкладом з 32-х годинним робочим тижнем (а.с.4-9,49-51).

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що згідно наказу №110 від 19 лютого 2014 року «Про зміни в організації виробництва і праці служби побуту» з 01 червня 2014 року ліквідовано структурний підрозділ «Служба побуту» та створено структурний підрозділ «Відділ побуту», а вивільнення працівників, робочі місця яких підлягають скороченню, передбачено здійснити відповідно до ст.49-2 КЗпП України. 14 квітня 2014 року профспілки порту провели з адміністрацією підприємства переговори, на яких вимагали від адміністрації не проводити вивільнення працівників, враховуючи соціальну напругу у колективі та державі.

Але, з порушенням чинного законодавства та чинного колективного договору ДП «Іллічівський морський торговельний порт», 03 липня 2014 року було видано наказ по порту №322-О, згідно якого позивач був примусово переведений на неповний робочий час з 32-х годинним робочим тижнем, у звязку з чим у липні 2014 року йому (позивачу) було виплачено заробітну плату за 80% робочого часу, незважаючи на те, що він працював повний робочий час та знаходився на робочому місці. Вказані обставини призвели до зменшення на 20% тарифної ставки посадового окладу за липень 2014 року.

В судове засідання позивач не з?явився, надав заяву (а.с. 244), в якій просив суд задовольнити позов, розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з?явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с. 253), в якому підтримав письмові заперечення (а.с. 57-63), згідно яких позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що позивача було повідомлено про зміну істотних умов праці; наказом №322-О від 03.07.2014 року працівників із служби побуту було переміщено до відділу побуту з 32-х годинним робочим тижнем зі збереженням середньої заробітної плати за попереднім місцем роботи протягом 2-х тижнів, позивача було ознайомлено з відповідним наказом, але він відмовився від підпису, про що були складені відповідні акти.

В судове засідання представник третьої особи не з?явився, надавши клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с. 237), в якому позов підтримав.

Судом винесено ухвалу про розгляд справи у відсутності незявившихся учасників судового розгляду.

З?ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

19 лютого 2014 року керівництвом порту виданий наказ №110 «Про зміни в організації виробництва і праці службу побуту», яким з 01 червня 2014 року створено структурний підрозділ «Відділ побуту» та ліквідовано структурний підрозділ «Служба побуту» (а.с.33-34).

Згідно копії повідомлення від 14 травня 2014 року начальника соціальної служби та голів профспілкових організацій повідомлено про те, що відповідно до наказу від 19 лютого 2014 року №110 «Про зміни в організації виробництва і праці службу побуту», з 01 червня 2014 року у службі побуту будуть проведені зміни в організації виробництва і праці шляхом реорганізації вказаного структурного підрозділу у відділ побуту із новим затвердженим штатним розписом.

З даним повідомленням позивача ОСОБА_1 було ознайомлено 26 травня 2014 року, з яким він не погодився, про що розписався (а.с. 85).

Відповідно до протоколу від 14 квітня 2014 року голови профспілок запропонували призупинити дію наказу від 19 лютого 2014 року №110 «Про зміни в організації виробництва і праці служби побуту» (а.с.35).

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначеною цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю і угодою сторін.

Згідно ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Переміщення є законним, якщо згідно ст.ст.21, 31, 32 КЗпП України, воно буде проводиться в межах трудового договору і не передбачає істотних його змін. Виходячи зі змісту цих норм, істотними умовами праці є система та розмір оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інші умови, які за певних обставин слід вважати істотними.

Згідно копії виписки з наказу №322-О від 03 липня 2014 року ОСОБА_1 переміщено постійно з 03 липня 2014 р. слюсарем-сантехником 5 розряду з оплатою за штатним розкладом з 32-х годинним робочим тижнем зі збереженням заробітної плати за попереднім місцем роботи протягом 2-х тижнів (ст.114 КЗпП України). Режим роботи денний з пятиденним робочим тижнем (а.с.26).

ОСОБА_1 був ознайомлений з випискою з наказу та з графіком роботи в режимі неповного робочого часу згідно наказу директора ІМТП №322-О від 03 липня 2014 року, але від підпису він відмовився, про що зафіксовано в акті від 07 липня 2014 року (а.с. 85-87).

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов?язковими для всіх суб?єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

В постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-1178 цс (а.с. 230-231) встановлену слідуючу правову позицію: з урахуванням ст. 32 КЗпП України власник не має права вийти за межі трудового договору і його право на переміщення працівників обмежується умовами трудового договору: в межах цих умов переміщення можливе, поза ним протизаконне; при переміщенні діє принцип незмінності істотних умов договору, тобто залишаються незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади).

Таким чином, з врахуванням зміни в організації виробництва і праці службу побуту, системи оплати праці, режиму роботи, встановлення неповного робочого часу, з якими позивач не погодився, переміщення ОСОБА_1 є незаконним.

Копія наказу відповідача №245-0 від 18 квітня 2015 р. та штатного розпису на а.с. 246-252 свідчить про поновлення прав позивача з 28 квітня 2015 р., а саме про переведення ОСОБА_1 слюсарем-сантехніком 6 розряду постійно на повну тарифну ставку. Однак, суд вважає, що без скасування оспорюваного наказу не є можливим поновлення порушених прав позивача у період до 28 квітня 2015 р.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 32, 33 КЗпП України, , ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Наказ директора Іллічівського морського торговельного порту №322-О від 03 липня 2014 року в частині постійного переміщення ОСОБА_1 слюсарем-сантехником 5 розряду з оплатою за штатним розкладом з 32-х годинним робочим тижнем, який діяв до 28 квітня 2015 р., визнати незаконним та скасувати.

Стягнути з Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» на користь держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.В.Ледньова