Справа № 486/125/16-ц
Провадження № 2/486/191/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Франчук О. Д.

при секретарі Філіпповій Ю.І.

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право користування квартирою №52 в будинку №16 по вул. Миру в у м. Южноукраїнську Миколаївської області.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вищевказана квартира належить їй та двом її донькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності, кожному по 1/3 частки, де вони, її мати, зять і онучка зареєстровані. На даний час в цій квартирі проживає лише вона, оскільки її мати ОСОБА_2, забравши свої особисті речі, з вересня 2011 року виїхали до Російської Федерації, де вона постійно проживає, та про неї дбає інша її донька. При цьому відповідач добровільно з реєстраційного обліку не знялась. Всі витрати, повязані з оплатою житлового приміщення позивач виконує самостійно, а тому просила суд визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою №52 в будинку №16 по вулиці Миру в у м. Южноукраїнську Миколаївської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила суд про їх задоволення.

Відповідач у судове засідання не зявилась. Про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є давньою знайомою позивача та підтвердила, що відповідач дійсно не проживає за місцем реєстрації з 2011 року та, зі слів позивача, їй відомо, що ОСОБА_2 виїхали до Росії на постійне місце проживання, де нею опікується інша її донька.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що також є сусідкою позивача та надала покази аналогічні показам ОСОБА_5

Вислухавши позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Проте, з пояснень позивача і показів свідків вбачається відсутність поважних причин у відповідача, які б їй заважали проживати за місцем своєї реєстрації.

Відповідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як вбачається із свідоцтва про приватизацію №4841 від 18.04.1996 року ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить кожному по 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с.4).

Згідно з довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1, дві її дочки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, зять ОСОБА_9, онучка ОСОБА_10, та її мати ОСОБА_2, проте у квартирі проживає лише позивач ОСОБА_1 (а.с.5).

Та обставина, що відповідач з вересня 2011 року не проживає за місцем реєстрації, підтверджується актом від 14.01.2016 року (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Між власником майна та членами його сімї виникають відносини користування чужим майном (сервітут), врегульовані ст. 405 ЦК України.

Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ч.2 ст.107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року (зі змінами) Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України: наймач або члени його сімї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від предявлення позову про це.

Згідно ст.3 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року № 1382-IV: місце проживання особи є те, де вона проживає строком понад шість місяців.

В судовому засіданні показами свідків було підтверджено те, що відповідач у добровільному порядку покинула спірне житлове приміщення, не проживає у ньому з вересня 2011 року, не сплачувала за житлово-комунальні послуги, так як не користувалась вказаним житловим приміщенням.

Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою №52 в будинку №16 по вул. Миру в у м. Южноукраїнську Миколаївської області.

Передбачених законом підстав для збереження за відповідачем права користування вищезазначеною квартирою, а також підстав, які б свідчили про відсутність його у спірному жилому приміщенні з поважних причин судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою №52 в будинку №16 по вулиці Миру в м. Южноукраїнську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_11