30 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого суддів: Дьоміної О.О., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверс Медіа Груп» до фізичної особи - підприємця ОСОБА_7, ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «Звук-М», ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа - Приватне підприємство «Арт-Трейдінг», про визнання недійсним договору про передачу авторських та суміжних прав, за зустрічним позовом Приватного підприємства «Арт-Трейдінг», фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮніверсМедіа Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Звук-М», ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання права та визнання договорів недійсними, за касаційною скаргою представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 та Приватного підприємства «Арт-Трейдінг» - Кшевецької Інни Василівни на рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У січні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніверс Медіа Груп» (далі - ТОВ «Юніверс Медіа Груп») звернулося до суду з даним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 24 листопада 2012 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 (далі - ФОП ОСОБА_7) та ОСОБА_8 було укладено договір про передачу авторських та суміжних прав № 24, за яким ОСОБА_8 передав ФОП ОСОБА_7 виключні майнові та суміжні права на ряд творів, згідно з додатком № 1 до вказаного договору, зокрема на твори: «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5».
Вказував, що вказаний договір недійсний, оскільки 06 серпня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Звук-М» (далі - ТОВ «Звук-М») за ліцензійним договором № 01-06/08/14 передали ТОВ «Юніверс Медіа Груп» виключні авторські та суміжні права на вказані вище твори.
Таким чином позивач вважає, що оспорюваний договір є недійсним, оскільки станом на час його укладення виключні майнові авторські та суміжні права належали ТОВ «Звук-М», а не ОСОБА_8, якому авторські права на вказані твори не належали ніколи, і розпорядитись ними він не мав права.
Відповідач ФОП ОСОБА_7 та Приватне підприємство «Арт-Трейдінг» (далі - ПП «Арт-Трейдінг») звернулись до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Юніверс Медіа Груп», ТОВ «Звук-М», ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 про визнання права та визнання договорів недійсними.
Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що ліцензійний договір від 04 жовтня 2011 року № 271/11, ліцензійний договір від 14 червня 2012 року № 75/12, ліцензійний договір від 01 липня 2013 року № 166/13 та ліцензійний договір від 21 травня 2010 року № 68/10 є фіктивними договорами, оскільки станом на 24 листопада 2012 року виключні майнові авторські і суміжні права належали ОСОБА_8, який за договором від 24 листопада 2012 року передав їх ФОП ОСОБА_7, а він в свою чергу на підставі договору від 01 січня 2013 року передав права на вказані вище твори ПП «Арт-Трейдінг».
Посилались на те, що ОСОБА_8 укладаючи та підписуючи договір від 24 листопада 2012 року № 24 гарантував ФОП ОСОБА_7 те, що він є єдиним володільцем виключних авторських майнових та суміжних прав на вказані твори, просили:
визнати законним правоволодіння ФОП ОСОБА_7 виключними майновими авторськими та суміжними правами на твори «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5» (у виконанні ОСОБА_8), яке виникло на підставі договору про передачу авторських та суміжних прав від 24 листопада 2012 року № 24;
визнати законним правоволодіння ПП «Арт-Трейдінг» невиключними майновими авторськими та суміжними правами на твори «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5» (у виконанні ОСОБА_8), яке виникло на підставі договору про передачу авторських та суміжних прав від 01 січня 2013 року № 01/02/13;
визнати недійсним ліцензійний договір від 06 серпня 2014 року № 01-06/08/14 в частині передачі ТОВ «Звук-М» до ТОВ «Юніверс Медіа Груп» виключних майнових авторських та суміжних прав на твори: «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5» (у виконанні ОСОБА_8);
визнати недійсним ліцензійний договір від 04 жовтня 2011 року, № 271/11 укладений між ТОВ «Звук-М» та ОСОБА_8 в частині передачі виключних майнових авторських та суміжних прав на твір: «ІНФОРМАЦІЯ_1» (у виконанні ОСОБА_8);
визнати недійсним ліцензійний договір від 14 червня 2012 року № 75/12, укладений між ТОВ «Звук-М» та ОСОБА_8 в частині передачі виключних майнових авторських та суміжних прав на твори: «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_4» (у виконанні ОСОБА_8);
визнати недійсним ліцензійний договір від 21 травня 2010 року № 68/10 укладений між ТОВ «Звук-М» та ОСОБА_13, в частині передачі виключних майнових авторських та суміжних прав на твір: «ІНФОРМАЦІЯ_3» (у виконанні ОСОБА_8);
визнати недійсним ліцензійний договір від 01 липня 2013 року № 166/13 укладений між ТОВ «Звук-М» та ОСОБА_9 в частині передачі виключних майнових авторських та суміжних прав на твір: «ІНФОРМАЦІЯ_5» (у виконанні ОСОБА_8).
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверс Медіа Груп» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «Звук-М», ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа - Приватне підприємство «Арт-Трейдінг», про визнання недійсним договору про передачу авторських та суміжних прав відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову Приватного підприємства «Арт-Трейдінг», фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверс Медіа Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Звук-М», ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання права та визнання договорів недійсними відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверс Медіа Груп» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «Звук-М», ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа: ПП «Арт-Трейдінг» про визнання недійсним договору про передачу авторських та суміжних прав задоволено частково.

Визнано недійсним з моменту укладення договір про передачу авторських та суміжних прав № 24 від 24 листопада 2012 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині передачі виключних авторських і суміжних прав на наступні твори: «ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор музики і слів: ОСОБА_14; виконавець ОСОБА_15); «ІНФОРМАЦІЯ_2» (автор музики і виконавець: ОСОБА_15; автор слів ОСОБА_16); «ІНФОРМАЦІЯ_3» (автор музики і слів: ОСОБА_17; виконавець ОСОБА_15); «ІНФОРМАЦІЯ_4» (автор музики і слів: ОСОБА_18; виконавець ОСОБА_15); «ІНФОРМАЦІЯ_5» (автор музики і слів: ОСОБА_9; виконавець ОСОБА_15).

В задоволенні інших вимог первісного позову - відмовлено.

Провадження у справі в частині позовних вимог Приватного підприємства «Арт-Трейдінг», фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверс Медіа Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Звук-М» про визнання недійсним ліцензійного договору № 01/06/08/14 від 06 серпня 2014 року закрито.

В задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Арт-Трейдінг», фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Звук-М», ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання права та визнання договорів недійсними - відмовлено.

У касаційній скарзі представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 та ПП «Арт-Трейдінг» - Кшевецька І.В. просить скасувати рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні первісного та зустрічного позовів, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку мають місце приватноправові відносини з іноземним елементом та оспорюванні договори укладені на території іноземної держави (територія Російської Федерації). Та ст. 76 та 77 Закону України «Про міжнародне приватне право», якими встановлено перелік підстав визначення підсудності справ судам України, не передбачено підстав для визначення підсудності судам України даного спору.

При розгляді первісного позову судом вказано на те, що за договором про передачу авторських та суміжних прав від 24 листопада 2012 року № 24 ФОП ОСОБА_7 передано ОСОБА_8 виключні майнові авторські та суміжні права на чотирнадцять творів (додаток № 1 до договору). Разом з тим, позивач, оспорюючи правомірність передачі прав на п'ять творів, безпідставно просить визнати недійсним договір в повному обсязі з моменту його укладення.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_19 незаконно та безпідставно розпорядився виключними майновими авторськими правами на твори «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5», уклавши з ФОП ОСОБА_7 оспорюваний Договір.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову та часткове закриття провадження у справі, апеляційний суд виходив з того, що справа підлягає розгляду судами України, оскільки це передбачено угодою між сторонами, відповідач у справі має місце проживання в Україні, а захисту вимагає особа, зареєстрована Україною і щодо використання об'єктів інтелектуальної власності. Крім того, порушення правил підсудності є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, а не для відмови у задоволенні позову.

Також апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_20 не є власником авторських прав та твори «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5», то передача ним виключних майнових авторських прав на ці твори суперечить нормам права у сфері інтелектуальної власності.

ОСОБА_8, як виконавець, міг здійснити передачу належних йому суміжних прав на ці твори лише за умови дотримання ними прав авторів виконуваних творів та інших суб'єктів авторського права, а згоди останніх на укладення ним договору з ФОП ОСОБА_7 не вбачається.

Також враховуючи, що відповідно до умов ліцензійного договору від 04 жовтня 2011 року № 271/11 та договору від 14 червня 2012 року № 75/12 ОСОБА_8 передав виключні авторські і суміжні права ТОВ «Звук-М» на твори «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_2», передача цих прав ФОП ОСОБА_7 за договором від 24 листопада 2012 року № 24 також не відповідає нормам права у сфері інтелектуальної власності, зокрема, ч. 4 ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права», в частині, що стосуються його авторського права на музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_2», а також положенням ст. ст. 36,39 цього Закону що стосується його суміжних права.

В частині вимог за зустрічним позовом, колегія суддів апеляційного суду взяла до уваги, що ліцензійний договір від 04 жовтня 2011 року № 271/11 укладений між ТОВ «Звук-М» та ОСОБА_8; ліцензійний договір від 14 червня 2012 року № 75/12, укладений між ТОВ «Звук-М» та ОСОБА_8; ліцензійний договір від 21 травня 2010 року № 68/10, укладений між ТОВ «Звук-М» та ОСОБА_13; ліцензійний договір від 01 липня 2013 року № 166/13, укладений між ТОВ «Звук-М» та ОСОБА_9 таких умов не містять. Дані договори укладені на території Російської Федерації, сторонами є особи Російської Федерації, законодавство сторонами договору також визначено Російської Федерації. А отже судом першої інстанції вимоги зустрічного позову про визнання вказаних договорів недійсними прийняті до розгляду з порушенням норм матеріального і процесуального права щодо визначення підсудності цього спору судам України. Однак усунути вказане порушення на стадії апеляційного розгляду, виходячи з норм ЦПК України, не вбачається можливим, оскільки саме лише порушення правил підсудності не є підставою для скасування рішення суду.

Вказані вимоги ґрунтуються на положеннях договору про передачу авторських та суміжних прав від 24 листопада 2012 року № 24, укладеного між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_8, в умовах якого саме в частині п'яти спірних творів встановлена невідповідність вимогам законодавства у сфері інтелектуальної власності, що дає підстави для визнання його недійсним в частині цих творів, а тому підстав для задоволення цих вимог зустрічного позову не вбачається. Проте, судом першої інстанції були визначені інші підстави відмови у задоволені позову, які не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

Як установлено судами попередніх інстанцій, за договором про передачу авторських та суміжних прав від 24 листопада 2012 року № 24 ФОП ОСОБА_7 передано ОСОБА_8 виключні майнові авторські та суміжні права на чотирнадцять творів (додаток № 1 до договору).

Між ТОВ «Звук-М» та ТОВ «Юніверс Медіа Груп» 06 серпня 2014 року був укладений ліцензійний договір № 01-06/08/14, за умовами якого ТОВ «Звук-М» передав виключні авторські та суміжні права на твори, зокрема: «ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор музики і слів ОСОБА_14; виконавець ОСОБА_8); «ІНФОРМАЦІЯ_2» (автор музики і виконавець: ОСОБА_8; автор слів ОСОБА_16); «ІНФОРМАЦІЯ_3» (автор музики і слів: ОСОБА_10; виконавець ОСОБА_8); «ІНФОРМАЦІЯ_4» (автор музики і слів ОСОБА_18; виконавець ОСОБА_8); «ІНФОРМАЦІЯ_5» (автор музики і слів ОСОБА_9; виконавець ОСОБА_8)

Відповідно до положень статті I Всесвітньої конвенції про авторське права (Париж, 24 липня 1971 року), кожна договірна держава зобов'язується вжити всіх заходів, необхідних для забезпечення достатньої і ефективної охорони прав авторів і всіх інших власників авторських прав на літературні, наукові і художні твори, як-от: твори письмові, музикальні, драматичні та кінематографічні, твори живопису, графіки та скульптури.

Стаття ІІ цієї Конвенції визначає, що випущені в світ твори громадян будь-якої договірної держави, рівно як і твори, вперше випущені в світ на території такої держави, користуються в кожній іншій договірній державі охороною, яку така держава надає творам своїх громадян, які вперше випущені в світ на її власній території.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права»первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. В силу ст. 15 цього Закону майнові права автора можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 37 Закону України «Про авторське право і суміжні права» та статті 450 ЦК України, первинними суб'єктами суміжних прав є виконавець, виробник фонограми, виробник відеограми, організація мовлення. Суб'єктами суміжних прав є також інші особи, які набули таких прав відповідно до договору чи закону.

ОСОБА_8 є виконавцем цих творів, тобто він в силу ст.ст. 449-451 ЦК України, ст.ст. 35-37 Закону України «Про авторські та суміжні права» є власником суміжних прав, які є від'ємними від авторських. Авторські права ОСОБА_8 має лише на музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_2».

За умовами ліцензійного договору від 04 жовтня 2011 року № 271/11, укладеним між ТОВ «Звук-М» та ОСОБА_8, останній передав ТОВ «Звук-М» виключні авторські і суміжні права, зокрема, на твір ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор музики і слів ОСОБА_14; виконавець ОСОБА_8).

Згідно з умовами ліцензійного договору від 14 червня 2012 року № 75/12, укладеним між ТОВ «Звук-М» та ОСОБА_8, останній передав ТОВ «Звук-М» виключні авторські і суміжні права, зокрема, на твори: «ІНФОРМАЦІЯ_4» (автор музики і слів ОСОБА_18; виконавець ОСОБА_8); «ІНФОРМАЦІЯ_2» (автор музики і виконавець: ОСОБА_8; автор слів ОСОБА_16).

Виключні авторські і суміжні права на твір «ІНФОРМАЦІЯ_3» були набуті ТОВ «Звук-М» на підставі ліцензійного договору від 21 травня 2010 року № 68/10, укладеним з ОСОБА_10, яка визначена автором музики і слів.

Виключні авторські і суміжні права на твір «ІНФОРМАЦІЯ_5» були набуті ТОВ «Звук-М» на підставі ліцензійного договору від 01 липня 2013 року № 166/13 АС, укладеним з ОСОБА_9, який визначений автором музики і слів.

Згідно з ліцензійним договором від 06 серпня 2014 року № 01-06/08/14 ТОВ «Звук-М» передало ТОВ «Юніверс Медіа Груп» виключні майнові авторські та суміжні права, зокрема, на твори у виконанні ОСОБА_19: «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5».

А отже позивач ТОВ «Юніверс Медіа Груп», як правоволоділець виключних майнових авторських та суміжних прав на твори: «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5» має право на захист цих прав в судах України.

Згідно з договором про передачу авторський та суміжних прав від 24 листопада 2012 року № 24, укладений між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_8, останній передав ФОП ОСОБА_7 виключні майнові авторські та суміжні права, зокрема, на твори «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5» у виконанні ОСОБА_8, за авторством ОСОБА_9 та ОСОБА_10, в тому числі на використання цих творів на території всіх країн світу.

Законодавство у сфері авторського права розмежовує поняття майнових прав на: виключні і невиключні.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права»автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору.

Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21-25 цього Закону.

Передача права на використання твору іншим особам може здійснюватися на основі авторського договору про передачу виключного права на використання твору або на основі авторського договору про передачу невиключного права на використання твору.

За авторським договором про передачу виключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має виключне авторське право) передає право використовувати твір певним способом і у встановлених межах тільки одній особі, якій ці права передаються, і надає цій особі право дозволяти або забороняти подібне використання твору іншим особам. При цьому за особою, яка передає виключне право на використання твору, залишається право на використання цього твору лише в частині прав, що не передаються.

За авторським договором про передачу невиключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має авторське право) передає іншій особі право використовувати твір певним способом і у встановлених межах. При цьому за особою, яка передає невиключне право, зберігається право на використання твору і на передачу невиключного права на використання твору іншим особам.

Права на використання твору, що передаються за авторським договором, вважаються невиключними, якщо у договорі не передбачено передачі виключних прав на використання твору.

Оскільки ОСОБА_8 не є власником авторських прав та твори «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5», то передача ним виключних майнових авторських прав на ці твори суперечить нормам права у сфері інтелектуальної власності .

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про авторське право і суміжні права» виконавці здійснюють свої права за умови дотримання ними прав авторів виконуваних творів та інших суб'єктів авторського права.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків апеляційного суду, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 та Приватного підприємства «Арт-Трейдінг» - Кшевецької Інни Василівни відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.