АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.В., Пікуль А.А.

при секретарях Лознян О.С., Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міська сервісна компанія «Управдом» про перерахунок по послузі централізованого опалення, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 753/10258/15
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1791/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Сирбул О.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «МСК «Управдом» про перерахунок по послузі централізованого опалення, в якому просила зобов'язати відповідача здійснити на користь позивача перерахунок по послузі централізованого опалення за період з 01.10.2006р. до 01.10.2013р., у розмір різниці між сплаченими нарахуваннями по опаленню за цілорічним тарифом та фактично спожитою тепловою енергією згідно показань загально будинкового приладу обліку теплової енергії.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. 01.06.2006 р. Позивач уклала договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території № 19 П-6в та вона є споживачем житлово-комунальних послуг, а єдиним виконавцем комунальних послуг було Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой-Сервіс». У березні 2009 р. виконання функцій балансоутримувача будинку було покладено на компанію, засновником якої є ТОВ «Градострой- Сервіс», а саме ТОВ ЖСК «Управдом». З травня 2013 р. дана юридична особа згідно нада них квитанцій іменувалась TOB «МСК «Управдом». Ані з ТОВ «ЖСК «Управдом», ані з TOB «МСК «Управдом» Позивач договорів не переукладала, проте сам факт надання послуг та оплат свідчать про укладення договорів у спрощеній формі, на умовах типового договору. З 24.01.2006 р. у будинку АДРЕСА_1 було встановлено тепловий лічильник на опалення будинку, але жителів про це не проінформовано. Виконавець послуг з Київенерго розраховувався за тепло згідно показників лічильника, а споживачам будинку нараховують оплату за загальним тарифом, що призвело до переплати споживачами надмірних коштів за опалення. Не припиняючи застосовувати до споживача круглорічний тариф на оплату послуги опалення, не роблячи перерахунку згідно показань приладів обліку, відповідач порушує права споживача, що і стало підставою для звернення до суду

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилалася на те, що суд першої інстанції не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, безпідставно взяв до уваги доводи відповідача, що той не являється правонаступником попереднього балансоутримувача будинку. Дана обставина, на думку апелянта, спростовується тим, що TOB «МСК «Управдом» у своїх квитанціях вимагало від позивача борги за попередні періоди.

Апелянт вважає, що суд повинен був вимагати саме від відповідача довести ту обставину, що він не є правонаступником попереднього балансоутримувача будинку та не відповідає за його зобов'язаннями. Зокрема, відповідач повинен був надати суду належним чином завірені копії установчих документів.

Також апелянт посилається на те, що на підтвердження того, що відповідач з 01.10.2013р. став балансоутримувачем будинку та не відповідає по зобов'язанням попередників, на думку апелянта, в силу п.1 ч.2 ст. 24 Закону України «про житлово-комунальні послуги», відповідач повинен був пред'явити суду укладений з власником квартири, тобто з позивачем, договір на утримання на балансі майна. Натомість, єдиний договір про надання житлово-комунальних послуг був укладений позивачем з попереднім балансоутримувачем ще в 2006 року, що, на її думку, підтверджує, що ТОВ «МСК «Управдом» є його правонаступником.

Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції в будь якому разі повинен був хоча б частково задовольнити позов, зобов'язавши відповідача здійснити перерахунок по сплаченим коштам за квітень-вересень 2013р., за умови, що ТОВ «МСК «Управдом» все ж не є правонаступником ТОВ «ЖСК «Управдом», оскільки за цей період оплата проводилася вже на рахунки відповідача, що підтверджується квитанціями.

Представники ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за відсутності осіб, які не з'явилися.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників апелянта, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с. 5).

01 червня 2006 року між Позивачем та Дарницькою філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой-Сервіс» укладено договір про участь власника квартири в витратах на утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 6-7).

Як вбачається з відповіді першого заступника голови виконавчого органу Київської міської ряди житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 обладнаний тепло лічильником СВТУ - 10М, який встановлений на загальному вводі, прийнятий в експлуатацію 24.01.2006 р. та знаходиться на балансі споживача. Теплопостачання зазначеного будинку у період з 01.10.2006 р. до 30.09.2013 р. здійснювалося на підставі договору на постачання теплової енергії у гарячій воді, укладеного між Дарницькою філією товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой-Сервіс» та ПАТ «Київенерго» від 01.10.2006 р. № 521005. З 01.10.2013 р. теплопостачанню будинку здійснюється за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді, укладеним між ТОВ «Міська сервісна компанія «Управдом» та ПАТ «Київенерго» від 01.10.2013 р. № 521088 (а.с. 15-16).

До моменту укладення договору ТОВ «МСК «Управдом» з ПАТ «Київенерго», постачання теплоенергії ОСОБА_1 здійснювалося на підставі договорів укладених між ПАТ «Київенерго» та попереднім балансоутримувачем будинку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і колегія суддів, виходив з наявних в матеріалах справи та наданих суду доказів та прийшов до висновку, що позивачем не доведено, що ТОВ «МСК «Управдом» є правонаступником попереднього балансоутримувача будинку, а тому і не повинен відповідати по його зобов'язанням.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції повинен був вимагати у відповідача доказів на підтвердження того, що він не являється правонаступником попереднього балансоутримувача будинку, зокрема, установчих документів та договору про надання житлово комунальних послуг із позивачем, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає, оскільки суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих соронами доказів і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. встановлено, що відповідно до положень ст. 10-11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, а саме з листа Київської міської державної адміністрації №002-1357 від 24.10.2014, теплопостачання в будинку АДРЕСА_1 з 01.10.2013р. здійснюється за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді, укладеним між ТОВ «МСК «Управдом» та ПАТ «КИЇВЕНЕРГО».

В період, за який позивач просить зробити перерахунок, а саме з 01.10.2006р. по 30.09.2013р., згідно вказаного листа теплопостачання здійснювалося на підставі договору з ТОВ «Градострой-Серіс».

Будь якого відношення, зокрема, правонаступництва між ТОВ «Градострой-Серіс» та ТОВ «МСК «Управдом», матеріали справи не містять.

Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Положеннями ст.10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Позивач, під час розгляду справи в суді першої інстанції, не скористався своїм правом на витребування необхідних доказів у відповідача, а тому доводи про те, що саме суд повинен був за власною ініціативою витребувати у відповідача будь-які докази є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, згідно ч.1 ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Оскільки у період, в який позивач вимагає здійснити перерахунок, теплопостачання у будинку АДРЕСА_1 здійснювалося на підставі договору з ТОВ «Градострой-Серіс», то відповідач ТОВ «МСК «Управдом» не може вважатися належним відповідачем за вказаними вимогами, а клопотань про заміну відповідача на належного, позивачем також не заявлялося.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що ТОВ «МСК «Управдом» є правонаступником попереднього балансоутримувача будинку, оскільки вимагає від позивача сплати заборгованості за період до 01.10.2013р. є безпідставними, оскільки при розгляді даної справи жодних зустрічних позовних вимог відповідачем до позивача не висувалося, а тому це не є предметом розгляду в даній справі.

Щодо доводів про те, що ТОВ «МСК «Управдом» повинен був укласти договір з позивачем, на підставі п.1 ч.2 ст. 24 Закону України «про житлово-комунальні послуги», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно п.3 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний, підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Тобто, законодавцем покладено обов'язок по укладанню договору на надання житлово-комунальних послуг, як на споживача, так і на виконавця.

Не підлягають задоволенню і доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції у будь-якому разі повинен був зобов'язати відповідача здійснити перерахунок по сплаченим коштам за квітень-вересень 2013р., оскільки за цей період оплата проводилася вже на рахунки відповідача, виходячи з наступного.

Сторонами не заперечується, що з 01.10.2013р. ТОВ «МСК «Управдом» нараховує споживачам, в тому числі і позивачу, плату за опалення згідно наявних у будинку лічильників теплопостачання.

Як вже було вказано, до 01.10.2013р., в тому числі і в квітні-вересені 2013р., теплопостачання у будинку АДРЕСА_1 здійснювалося на підставі договору з ТОВ «Градострой-Серіс», а тому вказані доводи є безпідставними.

Крім того, відхиляючи даний довід апеляційної скарги колегія суддів враховує, що матеріали справи не місять даних про те, що ОСОБА_1 зверталася до ТОВ «МСК «Управдом» про здійснення перерахунку за період квітень-вересень 2013р., за який плата здійснювалась на рахунки останнього.

Інших доводів про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що ухвалене з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді