Справа № 489/2554/13-ц
Номер провадження 6/489/73/16
Ухвала

Іменем України

10 березня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі за текстом Ленінський відділ ДВС) ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення,

встановив

У березні 2016 року до суду звернувся державний виконавець Ленінського відділу ВДВС з вказаним поданням, яким просив постановити ухвалу про примусове проникнення до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування подання посилався на те, що на виконанні Ленінського відділу ДВС знаходиться зведене виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2/489/21/14 від 14.04.2014 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на оплату експертизи та судового збору в сумі 3766,10 грн. на користь ОСОБА_3 та стягнення штрафів і виконавчого збору.

Зазначає, що державним виконавцем неодноразово здійснювалися виходи за адресою боржника, проте дверей йому ніхто не відчинив. Крім того боржник не надав доступу державному виконавцю для проведення виконавчих дій, хоча був повідомлений належним чином. Таким чином, борг за виконавчими листами, вказаними вище не стягується внаслідок створення боржником умов по ухиленню від виконання рішення суду.

В судовому засіданні державний виконавець підтримала вимоги подання з підстав викладених в ньому, просила подання задовольнити.

Стягувач також підтримала подання.

Дослідивши матеріали подання судом встановлено такі обставини.

В Ленінському відділі ДВС ММУЮ на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження по примусовому виконанні виконавчого листа №2/489/21/14 від 14.04.2014 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на оплату експертизи та судового збору в сумі 3766,10 грн. на користь ОСОБА_3 та стягнення штрафів і виконавчого збору.

Державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень та надано боржнику строк для самостійного виконання рішення. Проте до теперішнього часу рішення суду не виконано.

19.08.2014 державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу стосовно повідомлення про дату, час, місце проведення відповідних виконавчих дій.

28.08.2014 державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1. Двері ніхто не відчинив, перевірити майновий стан боржника не вдалося.

28.08.2014 державним виконавцем направлено вимогу боржнику за вих. №41799 про час і місце проведення виконавчих дій.

03.10.2014 державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1. Двері ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт.

07.10.2014 боржник надала пояснення щодо причин несплати боргу.

Станом на 03.03.2016 рішення суду не виконано.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у першу чергу стягнення за виконавчим документом звертається на майно боржника.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" державна виконавча служба має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла, якщо рішення суду не виконане.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконання.

В своєму поданні державний виконавець зазначає, що у зв'язку з тим, що боржник створює умови по ухиленню від виконання рішення суду, борг за виконавчими документами, зазначеними вище не стягується.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.06.2014 квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить боржнику ОСОБА_2.

Державний виконавець стверджує, що боржник належним чином повідомлявся про вимогу бути присутнім за вказаною адресою, проте належних доказів на підтвердження цього не надав. В матеріалах справи є повідомлення про вручення відправлення, отримані боржником 08.12.2012 та 15.11.2012, про що свідчить його підпис.

У 2015 році державний виконавець зверталась до суду з поданням про примусове проникнення, однак ухвалою від 02.02.2015 в задоволенні подання було відмовлено.

Доказів, що після цього боржнику направлялась вимога про надання доступу до житла, докази отримання вимоги боржником і докази того, що у встановлений час боржник не надала доступу до житла суду не надано.

Вимоги направлені у 2014 році були предметом розгляду і судом надано їм оцінку в ухвалі від 02.02.2015.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення подання державного виконавця у зв'язку з необґрунтованістю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 376 ЦПК України, суд

ухвалив

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня при проголошенні ухвали - з дня її отримання.

Суддя В. В. Кокорєв