АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А[1]

13 квітня 2016 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва Кирилюк Г.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину та на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року,

встановив:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину та на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку задоволено частково.

08 квітня 2016 року ОСОБА_3 на вказане рішення суду подав апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам ст. 295 ЦПК України щодо форми і змісту.

Відповідно до ч. 2 ст. 295 ЦПК України в апеляційній скарзі має бути зазначено в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин;

- нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції;

- клопотання особи, яка подала скаргу.

Згідно з ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін; скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог; змінити рішення; постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_3 не погоджується з рішенням суду лише в частині визначення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та заперечує проти стягнення аліментів на утримання інших дітей та дружини.

При цьому прохальна частина апеляційної скарги містить вимогу про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_5 в повному обсязі.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 звертався до суду з будь-яким позовом.

Враховуючи викладене, вимоги апеляційної скарги підлягають уточненню в якій саме частині ОСОБА_3 оскаржує судове рішення, та яке саме рішення просить ухвалити за наслідками розгляду його апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 ЦПК України, застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст. 297 ЦПК України, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без руху.

Надати особі, яка подала апеляційну скаргу, строк для усунення її недоліків - п'ять днів з дня отримання ним копії ухвали.

Попередити, що у випадку не виконання вимог ухвали суду у визначений строк апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

Справа № 22-ц/796/7003/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Буша Н.Д.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.