№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8930/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі:Пікало К.В.

за участю: позивача -ОСОБА_3

представника позивача -ОСОБА_4

відповідача - ОСОБА_5

представника відповідача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И Л А:

23 березня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 25 листопада 2000 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітніх дітей : ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3. Діти проживають разом з позивачем і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо утримання дітей. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей : ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23 березня 2016 року до повноліття дітей.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_7, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_8 у розмірі 765, 50 грн., ОСОБА_9 765, 50 грн. та ОСОБА_10 в розмірі 614 грн.

В апеляційній скарзі посилається на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2000 року, який рішенням Корабельського районного суду м.Миколаєва від 13 жовтня 2014 року було розірвано.

Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Неповнолітні діти проживають разом з матір'ю і знаходяться на її утриманні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ухиляється від виконання обов'язку щодо утримання неповнолітніх дітей, тому є підстави для стягнення з нього аліментів. При цьому суд вказав, що оскільки відповідач не має постійного стабільного заробітку, тому аліменти підлягають стягненню у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на утримання кожної дитини щомісяця.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст..182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст..184 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька ( ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_5 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтвердив в судовому засіданні відповідач.

Належних та допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем регулярного, стабільного доходу щомісяця ні відповідачем, ні його представником у передбаченому ст. ст.10, 60 ЦПК України порядку суду не надано.

Зазначені в податковій декларації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_5 в графі «щомісячні авансові внески» суми в розмірі 730,80 грн. у кожному кварталі, не дають підстав уважати, що ці суми є щомісячним доходом, з якого мають бути утримані аліменти .

Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі, є обґрунтованим.

Визначаючи розмір аліментів в сумі 1000 грн. на кожну дитину, суд першої інстанції врахував обов'язок обох батьків утримувати дітей, встановлений розмір прожиткового мінімуму для дитини, знаходження трьох дітей на утриманні матері.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не врахований стан здоров'я відповідача не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки жодних документів на підтвердження стану свого здоров'я відповідачем до суду першої інстанції надано не було. Надані відповідачем до апеляційної скарги виписки із медичної карти амбулаторного хворого за місцем проживання, а також консультативні висновки з рекомендаціями лікарів (а.с.50-53) не дають підстав вважати, що відповідач за станом здоров'я не спроможний сплачувати аліменти у розмірі по 1000 грн. щомісяця на кожну дитину. Крім того, у відповідача відсутні інші неповнолітні діти та особи, яких він утримує на підставі передбаченого законодавством обов'язку по наданню їм такої допомоги.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем не доведено стягнення аліментів саме в розмірі 1500 грн. на кожну дитину не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції розмір аліментів визначений в сумі 1000 грн. на кожну дитину. Колегія суддів вважає, що з урахуванням потреб кожної дитини, обов'язків обох батьків утримувати своїх дітей, виходячи із доведеності позивачем своїх вимог, суд першої інстанції вірно визначив розмір аліментів і підстав для його зменшення немає.

Не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення і доводи апеляційної скарги щодо не визнання відповідачем свого батьківства, оскільки такі доводи є недоведеними стороною відповідача. Відповідач ОСОБА_5 записаний батьком дитини, своє батьківство у встановленому законом порядку не оспорив. Призначення у цій справі судово - медичної, генетичної експертизи виходить за межі предмету у даній справі, а тому суд першої інстанції цілком обґрунтовано і правомірно відмовив у задоволенні такого клопотання.

Отже, висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну оцінку відповідно до норм ЦПК України та є такими, що відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: