Справа № 667/9875/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 р. Комсомольський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого Стамбула Н.В.

при секретарі Капітоновій А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні клопотання представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про залишення позову без розгляду по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 про визнання договору недійсним,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

12.02.2016 року від представника ПАТ «Укрсоцбанк» надійшло клопотання, в якому просить суд залишити позовні вимоги без розгляду на підставі ст. 130 ч.5 ЦПК України, оскільки ст.6 договору кредиту №Ф070660П від 22.08.2007 року сторонами досягнуто домовленості, що у випадку виникнення спірних питань та неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони керуються ст. 5 Закону України «Про третейські суди». Таким чином, сторонами передбачено договірну підсудність вирішення спорів.

В судовому засіданні представник позивача заперечував щодо заявленого клопотання, вважав його необґрунтованим, просив суд у задоволенні клопотання відмовити.

Вислухавши представника позивача, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 130 ч.5 ЦПК України, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення третейського суду, суд постановлює ухвалу про залишення заяви без розгляду.

Як вбачається з п.5 договору поруки за № 02-23-ФО7066ОП-1403 від 22.08.2007 року та п. 5 Іпотечного договору за № 02-23-Ф070661/Ф070660П-1401 від 22.08.2007 року, сторонами визначено договірну підсудність.

Діючим Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено правила договірної підсудності, адже відповідну правову норму (стаття 112 ЦПК України) було виключено на підставі Закону № 2453-IV від 07.07.2010року.

Зокрема, статтею 5 Закону України від 11.05.2004 року за № 1701-ІV «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом, спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Статтею 6 зазначеного Закону визначено категорії справ, що виникають з цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонено третейськими судами.

Розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 3 лютого 2011 року за № 2983-VІ «Про внесення» зміни до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу ст. 6 Закону № 1701- ІVдоповнено п.14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений закон набрав чинності 12.03.2011 року.

Розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 3 лютого 2011 року за № 2983-VІ передбачено, що після набрання чинності цим Законом третейські суди припиняють розгляд справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку ( кредитної спілки) розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим Законом, про що вноситься вмотивована ухвала.

Аналіз зазначених норм права надає підстави для висновку, про те, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають під час укладення, так і виконання цього договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону № 1701-IV, не зважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки правовідносини, що виникають з кредитних зобовязань, не підвідомчі третейському суду відповідно до закону.

Аналогічні за змістом висновки щодо застосування вищенаведених норм права містяться в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року (справа № 6-1716цс15).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 130 ч.5 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про третейські суди», суд

Ухвалив:

Клопотання представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про залишення позову без розгляду залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги .

Суддя Н.В.Стамбула