Придніпровський районний суд м.Черкаси

Провадження № 2/711/198/16
Справа № 711/8555/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Степаненко О.М.,

за участю секретаря Гордієнка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом представника позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк про захист прав споживачів шляхом визнання договору кредиту нікчемним та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.03.2007 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві.

При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України (договір приєднання).

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою».

Пунктом 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин договору.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Відповідно до п. 6.4 «Умов та правил надання банківських послуг», за незгодою зі зміною Правил та/або "Тарифів Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

На підставі п. 5.3 "Умов та правил надання банківських послуг", банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків.

Відповідно до п. 5.7 "Правіл користування платіжною карткою", банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

Відповідно до п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Свої зобовязання по сплаті кредиту відповідач належним чином не виконав та станом на 31.07.2015 має заборгованість в сумі 12423,23 грн., яка складається з: 3117,88 грн. заборгованість за кредитом; 8237,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 567,77 грн. штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає.

На підставі вищевикладеного просять суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12423,23 грн. за кредитним договором № б/н від 21.03.2007 та 1218 грн. судового збору.

09.12.2015 представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів шляхом визнання договору кредиту нікчемним та зобовязання вчинити дії.

Зустрічну позовну заяву мотивує тим, що відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі, недодержання відповідної форми тягне за собою нікчемність договору.

Договір кредиту від 21.03.2007 був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 у формі приєднання ( ч. 1 ст. 634 ЦК України), хоча на момент укладення договору існувала типова форма кредитного договору, яка була розроблена банком.

Зі свого боку ОСОБА_1 не мала реальну можливість змінити умови договору, шляхом складання протоколу розбіжностей та остаточного погодження запропонованих умов, а тому відповідно до ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути, досягнуто згоди.

Згідно ч 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" в кредитному договорі повинно зазначатися - сума кредиту: детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту;' право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені, законодавством.

Всупереч вищезазначеним вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів» умови договору кредиту не містять відомості щодо детального розпису загальної вартості кредиту, а графік повернення кредиту та сплати процентів по договору кредиту, який є його невідємною частиною, був укладений в порушення вимог чинного законодавства, а отже при укладенні цього договору кредиту недодержана така істотна умова, як укладення зазначеного графіку у відповідності до умов кредитного договору.

Крім того, кредитором не було надано повної та детальної інформації про всі умови кредитування. ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязаний був при укладенні договору кредиту з ОСОБА_1 надати останній повну інформацію про умови кредитування, а також про орієнтовану сукупну вартість кредиту.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту. Його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач мас право, або відомості про переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У даному випадку така вимога закону не була виконана банком, що є порушенням прав споживача фінансових послуг, оскільки у договорі відсутній детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, що є істотною умовою договору - його ціна.

Ціна за споживчим договором після його укладання фіксується та діє на протязі усього строку правовідносин і не може бути змінена в односторонньому порядку будь - якою стороною. Таким чином, умови договору є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу (ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про захист: прав споживачів»).

Зокрема, у договорі та додатку відсутня наступна істотна інформація: строк дії даного договору не визначений; форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі, зобов'язаннями споживача відсутні; тип відсоткової ставки зазначений як «фіксований», однак це не відповідає іншим трьом зазначеним процентним ставкам; орієнтовна сукупна вартість кредиту відсутня; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які. споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію відсутня; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування позичальнику надавалось.

Таким чином, кредитор умисно ставить позичальника у невигідні умови виконання договору, не надає повної, вичерпної інформації щодо ймовірних майнових та немайнових втрат позичальника у майбутньому.

В розділі 4 у графі «Кредитний ліміт в сумі» вказана сума ліміту в розмірі «О» грн., і жодного підтверджуючого документу про прийняття кредитним комітетом рішення про видачу кредитних коштів або меморіально ордеру про зарахування, списання з рахунку позичальника коштів в розмірі 8 000 грн. позивачем не надано. Також відсутні будь-які данні про відкриття рахунку позичальнику відповідачу. У своїй заяві ПАТ КБ «Приватбанк» вказує на те, що 21.03.2007 року відповідачем за договом б/н отримано кредит у розмірі 8 000,00 гривень, однак, як вбачається з матеріалів справи заява від 21.03.2007 р. не містить жодних істотних умов, які є необхідні у подальшому за для визначення обсягу зобов'язань і умов використання. Усі поля в розділу № 4 у Заяві, де повинна міститись істотна інформація що заповнюється позичальником, пусті.

В Розділі 2 «Банківські послуги» визначено, що банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 7 819,46 грн. на строк (18 місяців ) з 21.03.2007 по 21.09.2008 включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць (то це 12 % у рік, а не 36 %) на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 93,83 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1303,24 грн. в обмін за зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам (Розссрочка) Стандарт - «Умов».

Крім того, у позові не зазначено кінцевий строк дії «Договору».

На підставі вищевикладеного просить суд визнати нікчемним кредитний договір від 21.03.2007, який складається із Заяви. Витлумачити двозначні умови Заяви від 21.03.2007 щодо процентної ставки в розмірі 1% річних - це 12 % річних що відрізняється від зазначених 36 % річних, кредитного ліміту в розмірі «0» та загальної суми кредиту в розмірі 7 819,46 грн. що відрізняється від зазначеної позивачем в розмірі 8 000,00 грн. Визнати умови Заяви від 21.03.2007 р. щодо процентної ставки в розмірі 1% річних це 12 % річних що відрізняється від зазначених 36 % річних, кредитного ліміту, розмірі «0» та загальної суми кредиту в розмірі 7 819,46 грн. що відрізняється зазначеної позивачем в розмірі 8 000,00 грн. - недійсними.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», він же представник відповідача по зустрічному позову в судове засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2, вона же представник позивача за зустрічним позовом в судове засідання не зявилася, 25.02.2016 звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі.

Відповідач, вона же позивач за зустрічним позовом в судове засідання не зявилася, про причину не явки суду не повідомила, була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи рекомендованим листом.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до умов укладеного договору № б/н від 21.03.2007 ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України (договір приєднання).

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Дані про звернення з заявою про припинення дії договору в матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає, що строк дії договору був пролонгований.

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушені позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, але відповідач свої зобовязання по сплаті кредиту виконала не належним чином та станом на 31.07.2015 має заборгованість в сумі 12423,23 грн., яка складається з: 3117,88 грн. заборгованість за кредитом; 8237,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 567,77 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до положень ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В звязку з тим, що відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання по договору кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку належним чином не виконала, заборгованість в сумі 12423,23 грн. підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Також на підставі ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ „ПриватБанк витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн., сплаченого позивачем при подачі позову до суду.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Відповідачем були вчинені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед банком. Так, згідно виписки по особовому рахунку, ОСОБА_1 неодноразово здійснювала погашення заборгованості, останнє з яких було внесено 25.09.2012. Згідно матеріалів справи ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача 07.09.2015, а тому трирічний строк позовної давності не був порушений позивачем.

Що стосується зустрічної позовної заяви, судом встановлене наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, тому сторони не вправі вимагати одна від одної його виконання.

Відповідно до положень Цивільного Кодексу України встановлюються такі види нікчемних правочинів:

1) вчинений з порушенням обовязкової письмової та нотаріальної форми (ст.ст. 218, 219, 220 ЦК України);

2) вчинений малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності (ст. 221 ЦК України);

3) вчинений у випадках, передбачених законом, без дозволу органу опіки та піклування ( ст. 224 ЦК України);

4) вчинений недієздатною фізичною особою (ст. 226 ЦК України);

5) правочин, що порушує публічний порядок (ст. 228 ЦК Україн);

6) удаваний правочин (ст. 235 ЦК України).

Виходячи зі змісту зустрічної позовної заяви підставою для визнання кредитного договору нікчемним є вчинення з порушенням обовязкової письмової форми (укладення кредитного договору у формі договору приєднання) та не відповідність договору вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до матеріалів справи, укладення кредитного договору між сторонами здійснювалося за принципом укладення між банком і клієнтом договору приєднання, тобто підписанням заяви позичальник приєднався до запропонованих банком умов договору, закріпленим в Умовах та Тарифах, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України.

У відповідності до положень ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони, тобто дана стаття не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби звязку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Тобто в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. З цього суд приходить до висновків, що договір між сторонами був укладений у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що сторони погодили положення кредитного договору з усіх істотних умов договору, обумовили обсяг взаємних прав та обовязків, обсяг відповідальності за порушення умов договору тощо.

Таким чином, твердження представника ОСОБА_1Є ОСОБА_2 в зустрічному позові про нікчемність кредитного договору від 21.03.2007 не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволені вимоги про визнання нікчемним кредитного договору від 21.03.2007, який складається із Заяви, слід відмовити.

Суд вважає також безпідставним посилання представника ОСОБА_1Є ОСОБА_2 на порушення Банком п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскількивідповідно до положень вищевказаної статті несправедливими умовами договору є встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Зі змісту вищевказаної статті випливає, що законодавець розрізняє два різні незалежні один від одного види правових наслідків порушення цивільно-правового зобов'язання: неустойку і відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З вищевикладеного випливає, що пеня за своєю природою є мірою цивільно-правової відповідальності, а не компенсацією.

Не можуть бути покладені в основу судового рішення також твердження представника ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» неправомірно в односторонньому порядку змінює тарифи та умови кредитування.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг банк має право :

- здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно з п. 4.9. цього Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта (п.5.3).

З вищевказаними умовами відповідач, вона же позивач по зустрічному позову ОСОБА_1, погодилася, що підтверджується її підписом на кредитному договорі, з повідомленням про незгоду з запропонованими банком умовами договору або розірвання договору кредиту, до цього часу не зверталася.

Стосовно тверджень представника ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 про те, що у кредитному договорі не зазначений кінцевий строк дії договору суд приходить до наступних висновків.

Згідно Умов та Правил надання банівських послуг картковий рахунок це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці. Згідно п. 1.8 Інструкції Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492 (далі Постанова НБУ № 492) поточний рахунок рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Оскільки платіжна картка є лише одним з ключів доступу до карткового рахунку, що являється засобом переказу або отримання грошових коштів, тому строк дії картки та строк дії договору не є тотожними.

Відповідно до умов п. 9.3 Умов та Правил надання банківських послуг картрахунки відкриті на невизначений строк.

Згідно з п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий саме строк.

Дані про звернення з заявою про припинення дії договору в матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає, що строк дії договору був пролонгований.

Таким чином, закінчення терміну дії картки не означає закінчення терміну дії кредитного договору та спливу строку виконання кредитного зобовязання.

Також представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 в зустрічній позовній заяві посилається на те, що банк не надав доказів отримання відповідачем коштів, але згідно з виписки по рахунку вбачається, що відповідач не одноразово користувалася послугами банку, а саме клала та знімала кошти з рахунку, що свідчить про визнання останньою факту отримання кредитних коштів та обовязок їх повертати.

Крім того, не підлягають до задоволення вимоги про «визнання умови Заяви від 21.03.2007 р. щодо процентної ставки в розмірі 1% річних це 12 % річних, що відрізняється від зазначених 36 % річних, кредитного ліміту, розмірі «0» та загальної суми кредиту в розмірі 7819,46 грн. що відрізняється зазначеної позивачем в розмірі 8 000,00 грн. недійсними», оскільки посилання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про те, що в договорі встановлена відсоткова ставка 1 % на місяць не відноситься до даного кредиту. Відповідно до умов укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 договору кредиту «Кредитка-Універсальна» відсотки встановлені у розмірі 3 % на місяць на залишок заборгованості, що в рік становить 36% річних. З умовами договору кредиту ОСОБА_1Є погодилася, що підтверджується її підписом у договорі, з повідомленням про незгоду з запропонованими банком умовами договору або розірвання договору кредиту, до цього часу не зверталася.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про витлумачення судом двозначних умов Заяви від 21.03.2007 щодо процентної ставки в розмірі 1% річних - це 12 % річних що відрізняється від зазначених 36 % річних, кредитного ліміту в розмірі «0» та загальної суми кредиту в розмірі 7 819,46 грн. що відрізняється від зазначеної позивачем в розмірі 8 000,00 грн., суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З вищевикладеного вбачається, що тлумачення умов договору не є способом захисту цивільних прав та інтересів, а тому у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Суд залишив без задоволення позовні вимоги по зустрічному позову виходячи із недоведеності таких вимог позивачем (тобто відмовив по суті позову), а тому заява представника Банку щодо недотримання строків позовної давності не стала вирішальною під час прийняття рішення по вказаних вимогах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 207, ч. 2 ст. 215, ст. 256, ч. 1 ст. 264, ст. 549, ст. 526, ст. 527, ст. 530, ст. 599, ч. 1 ст. 611, ст. 626, ст. 627, ст. 628, ст. 629, ч. 1 ст. 634, ч. 1 ст. 638, 1049, 1054 ЦК України, ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. ст. 8,10,11, 15, 60, 88, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.03.2007 в сумі 12423,23 грн. та 1218 грн. судового збору, а всього 13641,23 грн.

В задоволенні зустрічної позовної заяви представника позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк про захист прав споживачів шляхом визнання договору кредиту нікчемним та зобовязання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_3