АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/637/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 3 Гончарук В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівБородійчука В. Г. , Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа - ОСОБА_9 про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на 1/2 частину будинку, -

в с т а н о в и л а :

Позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_8, третя особа - ОСОБА_9 про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на 1/2 частину будинку.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2016 року позовну заяву ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа - ОСОБА_9 про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на 1/2 частину будинку залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст.207 ЦПК України.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, так як вважає її незаконною та такою, що постановлена із порушенням норм цивільно - процесуального законодавства, направивши справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а ухвала суду першої інстанції до залишення без змін з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі чотири рази не з'явилися в судові засідання без поважних причин, при цьому будучи належним чином повідомленими про судові засідання, що підтверджується наведеними доказами у справі.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується повністю.

Так, колегією за матеріалами справи встановлено, що у травні 2005 року позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися з позовом до ОСОБА_8, де просили суд визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, належного на праві власності ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, укладений між ними та ОСОБА_10 03 серпня 1992 року, а також просили визнати за ними, ОСОБА_6 і ОСОБА_7, право власності на 1/4 частину за кожним вказаного будинку ( а. с. 2).

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду від 16 грудня 2005 року визнано договір купівлі-продажу від 13 серпня 1992 року між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 таким, що відбувся, та визнано право власності за ОСОБА_6, ОСОБА_7 на вказану частину будинку ( а. с. 42).

Не погоджуючись із заочним рішенням суду 16 лютого 2015 року ОСОБА_9 подала заяву про перегляд і скасування заочного рішення, в якій просила скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 грудня 2005 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2015 року заяву ОСОБА_9 задоволено та скасовано заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 грудня 2005 року, а справу призначено до судового розгляду ( а. с. 58 - 59).

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2016 року на підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК позовну заяву залишено без розгляду ( а. с. 166 - 169).

Так, згідно ч.3 ст.27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони, які беруть участь у справі, не з'явилися без поважних причин.

Пунктом 3 ч.1 ст.207 ЦПК України, встановлено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явиться в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно п.3 ч.1 ст.169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків встановлених статтею 157 ЦПК України, у разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача в судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Частина 3 даної статті вказує на обов'язок суду залишити позовну заяву без розгляду в разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Зазначені норми ЦПК України, встановлюють обов'язок з'являтися в судові засідання саме позивача, незалежно від можливості явки в судове засідання його представника, оскільки позивач є самостійною процесуальною особою в цивільній справі.

Також, з матеріалів справи установлено, що ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 вересня 2015 року позовна заява ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа - ОСОБА_9 про визнання договору купівлі - продажу на ? частини житлового будинку АДРЕСА_1 дійсним та визнання права власності на вказану частину будинку, була залишена без розгляду в зв'язку з неодноразовою неявкою позивачів в судові засідання без поважних причин ( а. с. 111 - 112).

Дана ухвала суду була скасована ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13 жовтня 2015 року, з посиланням на її передчасність, та звернуто увагу позивачів та їх представника про необхідність добросовісного виконання своїх процесуальних обов'язків, і що вони зобов'язані після звернення до суду з позовом не лише цікавитися про рух справи самостійно, а й бути коректним до суду та відповідача, забезпечуючи свою явку та явку представника в судові засідання для розгляду позовних вимог ( а. с. 129 - 131).

Також, колегією суддів за матеріалами справи встановлено, що чотири рази, а саме: 11.12.2015 року, 28.12.2015 року, 12.01.2016 року та 22.01.2016 року була призначена до розгляду цивільна справа за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа - ОСОБА_9 про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на ? частину будинку, на кожне судове засідання позивачі повідомлялися належним чином, але жодного разу в судові засідання не з'явилися, незважаючи на вимоги ЦПК України і вказівкам апеляційного суду.

При цьому, у всі судові засідання з'являлися відповідачка, третя особа та її представник.

Так, 11.12.2015 року справа була відкладена розглядом у зв'язку з неявкою позивача та її представника ОСОБА_11 Відповідно до заяви представника позивача ОСОБА_11, ним вказано, що ОСОБА_6 на даний час хворіє та не може з'явитися в судове засідання, але доказів поважності причин неявки ні позивача ОСОБА_6, ні представника ОСОБА_11 суду не було надано ( а. с. 136).

28.12.2015 року справа була відкладена розглядом у зв'язку з неявкою

позивача та її представника. Відповідно до заяви ОСОБА_6 від 25.12.2015 року

поданої до суду, позивачкою зазначено, що вона продовжує хворіти та за станом свого здоров'я не може брати участі у судових засіданнях.

При цьому, позивачка надала ксерокопію з медичної картки амбулаторного хворого, відповідно до якої вона 11.12.2015 року зверталась до лікаря з діагнозом ішемічна хвороба серця (а. с. 141, 142).

Представник позивачки ОСОБА_11 в дане судове засідання не з'явився без поважних причин.

Належним чином засвідченої медичним закладом довідки про проходження

стаціонарного чи амбулаторного лікування суду не надано.

На запит суду від 29 грудня 2015 року надійшла відповідь з КП «Уманська міська лікарня» за № 26 від 21 січня 2016 року за підписом головного лікаря, згідно якої ОСОБА_6 на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в травні, вересні, грудні 2015 року не перебувала (а. с. 160), що свідчить про зневажливе ставлення позивачів до суду взагалі, а також до застережень, викладених в ухвалі апеляційного суду від 13 жовтня 2015 року ( а. с. 131) так і до вимог цивільно - процесуального законодавства, а зокрема ч. 3 ст. 27 ЦПК України, яка регламентує права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі, які зобов'язані здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

Таким чином, районний суд прийшов до обгрунтованого висновку, що оскільки ОСОБА_6 надавала до суду заяви, тому і була повідомлена про день, час та місце розгляду справи належним чином, що також підтверджується поштовими відправленнями про вручення судових повідомлень (а. с. 145, 156).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено, що звернення до лікаря за медичною допомогою не є доказом поважності причин неявки в судові засідання, за винятком звернення в час і день судового засідання, але позивачі таких доказів суду не надали.

12.01.2016 року справа була відкладена розглядом за заявою позивача

ОСОБА_6, відповідно до якої вона просила суд відкласти розгляд справи на

інший день та час в зв'язку з хворобою свого представника ОСОБА_11 (а.с.149).

При цьому сама позивачка не з'явилася в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до заяви від 21.01.2016 року ОСОБА_6 просила перенести розгляд вищевказаної справи на інший день та час в зв'язку з перебуванням її представника ОСОБА_11 у відпустці та надала наказ про відпустку представника, знову не з'явившись в судові засідання без поважних причин (а. с. 157).

Враховуючи вищевикладене та те, що ст.157 ЦПК України встановлені строки розгляду справи у 2 місяці, а судом першої інстанції вжито всіх заходів щодо розгляду справи та повідомлення сторін судового розгляду про час і день судових засідань, і те, що відповідачка та третя особа з представником з'являлися в зазначені судові засідання, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про умисне затягування розглядом справи та неявки в судові засідання без поважних причин зі сторони позивачів.

До апеляційної скарги ОСОБА_6 додала копію медичної картки амбулаторного хворого та копію листка непрацездатності, які належним чином не завірені ( а. с. 175 ,176), як доказ для скасування ухвали суду першої інстанції, але суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що лист непрацездатності охоплює період із 28 грудня 2015 року по 02 січня 2016 року, а тому сама позивачка мала фізичну можливість з'явитися в судові засідання, які були призначені на 12 та 22 січня 2016 року, оскільки заяви ОСОБА_6 про відкладення розгляду справи від 12 січня 2016 року Вх. № 340 ( а. с. 149) та від 21 січня 2016 року Вх. № 1232 ( а. с. 157) були надані суду через канцелярію особисто, а не поштовою відправкою.

Крім того, позивачі, ініціювавши зазначений позов, та після призначення його до розгляду судом після скасування заочного рішення по справі від 16 грудня 2005 року і після розгляду судом апеляційної інстанції 13 жовтня 2015 року, будучи неодноразово належним чином повідомленими про розгляд справи 11 грудня 2015 року, 28 грудня 2015 року, 12 січня 2016 року, 22 січня 2016 року в жодному судовому засіданні ні особисто, ні через свого представника не виявили бажання взяти участь, а також не направляли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а тому фактично слухання справи в зв'язку з постійною неявкою позивачів жодного разу не відбулося.

При цьому, суд першої інстанції, правомірно залишив позов без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України та роз'яснив позивачам положення ч. 2 ст. 207 ЦПК України про те, що особа, заяву якої залишено без розгляду, має право повторно звернутися до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Таку поведінку та відношення до своїх процесуальних прав та обов'язків зі сторони позивачів та їх представника, колегія суддів розцінює як прояв повного правового нігілізму, тобто, деформаційного стану правосвідомості особи, який характеризується усвідомленим ігноруванням вимог закону, цінності права, зневажливим ставленням до правових принципів, однак виключає злочинний намір.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції, постановляючи ухвалу, правильно застосував норми процесуального права, а тому підстави для скасування ухвали відсутні.

Посилання апелянта у апеляційній скарзі на те, що ухвала суду незаконна, нічим не підтверджено та не наведено підстави, визначені у ст. 312 ЦПК України, які б давали підстави скасувати ухвалу суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 308 , 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , третя особа - ОСОБА_9 про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності на 1/2 частину будинку - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :