АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 753/20632/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4309/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Колесник О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

10 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Аршакян Р.Т.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Перший український експертний центр» 1819 грн. 78 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги, 395 грн. 12 коп. інфляційної складової боргу, 91 грн. 24 коп. 3%-річних.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

ОСОБА_4 та його представник в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність осіб, які не з'явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не піддягає.

Судом встановлено, що у квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1.

Позивач ТОВ «Перший український експертний центр» є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує даний будинок.

Зазначив, що ОСОБА_4, отримуючи житлово-комунальні послуги, не сплачує позивачу їх вартості, заборгувавши з 1 жовтня 2012 року по 14 лютого 2013 року 1819 грн. 78 коп.

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Перший український експертний центр» 2306,14 грн., з яких: 1819,78 грн. заборгованість за житлово-комунальні послуги, 395 грн. 12 коп. суми індексу інфляції за вказаний період та 91 грн. 24 коп. суми 3% річних від заборгованої суми.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22 листопада 2011 року.

З витягу № 3 з протоколу засідання Правління ПАТ «Холдінгова компанія «Київміськбуд» від 15 серпня 2012 року №29 вбачається, що вирішено погодити ДП «Екос» передачу експлуатуючій організації ТОВ „Перший український експертний центр" будинків разом з інженерними мережами в існуючому стані для їх подальшої експлуатації згідно наданого переліку в додатку №3 до протоколу.

Під номером №18 вказаного додатку №3 значиться будинок АДРЕСА_1, який був введений в експлуатацію у 2011 році.

Наказом №2/1 від 1 жовтня 2012 року ТОВ «Перший український експертний центр», керуючись рішенням Правління ПАТ „Холдінгова компанія «Київміськбуд» від 15 серпня 2012 року №29, приймає на обслуговування та експлуатацію житловий фонд згідно переліку у ДП «Екос».

1 жовтня 2012 року за актом приймання-передачі на баланс, ЖУ «Лівобережне» ДП «Екос» передало зі свого балансу, а ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло на свій баланс будинок АДРЕСА_1 для подальшої експлуатації та обслуговування, рік введення в експлуатацію зазначено - 2010.

Даний акт підписаний керівниками ЖУ «Лівобережне» ДП «Екос» та ТОВ «Перший український експертний центр» і скріплений печатками даних юридичних осіб.

14 лютого 2013 року ТОВ «Перший український експертний центр» зі свого балансу передало, а ОСББ «Заріччя Урлівська, 34-А» прийняло на свій баланс вищезазначений будинок за актом приймання-передачі на баланс.

Згідно ч.3, ст. 156 ЖК України повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За положенням п.5, ч.3, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частина 1, ст. 32 цього ж Закону України вказує, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За ч.2, ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як власник вищезазначеної квартири споживає послуги, проте не сплачує їх вартості.

За змістом статей 322, 360 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом; співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз вимог даного Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акту спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

За приписами частини 4 статті 19 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Статті 20, 21 даного Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Згідно зі статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до вимог ст. 179 ЖК України, користування будниками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Перший український експертний центр» в повному обсязі надавалися послуги для задоволення потреб відповідача щодо обслуговування будинку та прибудинкової території, а також щодо надання житлово-комунальних послуг, а відповідач не в повному обсязі здійснював їх оплату з 1 жовтня 2012 року по 14 лютого 2013 року, а тому колегія суддів приходить до висновку, що суд 1-ї інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» суму заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Доводи апеляційної скарги про те, що між позивачем та відповідачами не було укладено жодного договору про надання житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку і прибудинкової території, які по формі і змісту відповідали б вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а тому у відповідача відсутні договірні обов'язки перед позивачем, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з системного аналізу вказаних вище норм права вбачається, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від обов'язку щодо сплати вартості фактично отриманих житлово-комунальних послуг у строки, встановлені законом.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що відповідачем сплачено суму у розмірі 887,76 грн., 570,85 грн., 346,48 грн., оскільки при поданні позовної заяви позивачем враховані сплачені кошти за житлово-комунальні послуги в розмірі 765 грн. 21 коп. - оплата послуг за жовтень-листопад 2012 року за відрахуванням оплати холодного та гарячого водопостачання (887 грн. 76 коп. - 87 грн. 05 коп.), оплата квитанцій за січень 2013 року - 570,85 грн. та лютий 2013 року - 346,48 грн. проведено не на рахунок позивача, а на рахунок ОСІБ «Заріччя Урлівська, 34-А».

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді