Ухвала

іменем україни

10 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про скасування рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 липня 2005 року у справі за заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, зацікавлені особи: орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Личаківський районний відділ соціального захисту населення Личаківської районної адміністрації, про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім, за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2005 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з заявою про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04 липня 2005 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано безвісно відсутнім з 01 серпня 1998 року.

У травні 2014 року управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова звернулося до суду із заявою про скасування вказаного рішення суду, посилаючись на те, що ОСОБА_4 згідно листа Залізничного РВ ЛМУ МВС України у Львівській області від 30 вересня 2011 року був затриманий при перетині українського кордону 27 червня 2011 року, після чого був доставлений в СВ Залізничного РВ та на даний час перебуває у межах міста Львова. Оскільки на підставі вказаного рішення районного суду управлінням було призначено пенсію ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв'язку з втратою годувальника, управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова з метою припинення таких виплат, які на даний час є безпідставними, просило рішення суду від 04 липня 2005 року скасувати.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12 листопада 2015 року, заяву задоволено. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 липня 2005 року про визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 безвісно відсутнім з 01 серпня 1998 року - скасовано.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні заяви управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова чи передати справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Судом установлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04 липня 2005 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано безвісно відсутнім з 01 серпня 1998 року.

За змістом ст. 45 ЦК Українивбачається, що якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Вказані наслідки виникають не тільки у разі появи особи, щодо якої ухвалене рішення про визнання її безвісно відсутньою, але й у результаті отримання відомостей про місце її перебування.

Обґрунтовуючи заяву про скасування судового рішення, управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова вказувало, що за повідомленням Залізничного РВ ЛМУ МВС України у Львівській області ОСОБА_4 був затриманий при перетині українського кордону 27 червня 2011 року, після чого був доставлений в СВ Залізничного РВ та на даний час перебуває в межах міста Львова.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою.

З урахуванням того, що в матеріалах справи достатньо відомостей, що ідентифікують ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та відомостей, що свідчать про його місце перебування, суди дійшли вірного й обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для скасування рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 липня 2005 року, яким ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано безвісно відсутнім з 01 серпня 1998 року.

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

При цьому, судами як першої так і апеляційної інстанцій дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

За таких обставин, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, оскільки висновки судів щодо задоволення заяви управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова зроблені вірно.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П.Дербенцева

Д.О.Остапчук

В.О.Савченко