АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Пікуль А.А., Соколової В.В.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 р. ПАТ «Родовід Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 04.07.2007 р. між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №77.1/АА-402.07.2, відповідно до якого Банк відкрив ОСОБА_1 відновлювальну кредитну лінію на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів на загальну суму 80 000 доларів США строком до 04.07.2014 р. зі сплатою 12,5 % річних. 10.10.2008 р. між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору, якою встановлено процентну ставку у розмірі 16,00 % річних.

Посилаючись на те, що відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у розмірі 45 841,48 доларів США та штрафні санкції у розмірі 738 546,73 грн.

Заочним рішенням СоломЧянського районного суду м. Києва від 14.07.2015 р. позов задоволено частково .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 45 841,48 доларів США, що станом на 14.07.2015 р. відповідно до офіційного курсу НБУ становить еквівалент у сумі 1 006 850,94 грн., три відсотки річних у розмірі 63 370, 38 грн., пеню у розмірі 15 000,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

Справа №760/10599/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4165/2016
Головуючий усуді першоїінстанції: Букіна О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Ухвалою Солом'янського суду м. Києва від 18.09.2015 р. зазначене заочне рішення скасовано.

Повторним заочним рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30.11.2015 р. позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 45 841,48 доларів США, три відсотки річних у розмірі 63 370, 38 грн., пеню у розмірі 15 000,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просив рішення суду в частині стягнення трьох відсотків річних скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції не застосував строк позовної давності до частини позовних вимог, крім того вважав, що суд помилково стягнув три відсотка річних за прострочення виконання зобов'язання, оскільки приписи ст. 625 ЦК України не застосовуються до кредитних правовідносин.

В судове засідання ОСОБА_1 не зЧявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належно, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення йому судової повістки.

Представник ПАТ «Родовід Банк» просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що її доводи є безпідставними, а рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 04.07.2007 р. між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 77.1/АА-402.07.2.

Відповідно до п. 1.1., 1.2., 1.5. кредитного договору, банк відкриває відповідачу відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 80 000,00 доларів США терміном до 04.07.2014 р. включно. Кредитні кошти надаються виключно на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. Процентна ставка встановлюється в розмірі 12,5 процентів річних.

10.10.2008 р. між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору №77.1/АА-402.07.2. від 04.07.2007 р., відповідно до якої п. 1.5. кредитного договору викладено у новій редакції та збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 12,5 % до 16 %.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, трьох відсотків річних та пені, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконує зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по поверненню кредиту та відсотків за його користування.

Такий висновок суду грунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про не застосування судом строку позовної давності, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

З кредитного договору убачається, що сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними (п. 7.6 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 04 липня 2014 р. включно (п. 1.1; 3.2 кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця (п. 3.1 кредитного договору) і для процентів за користування кредитом (п. 3.3 кредитного договору).

ПАТ «Родовід Банк»звернулося з позовом до суду 25.05.2015 р., кредитний договір був укладений на строк до 04.07.2014 р.

З наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором за період з 11.09.2007 р. по 07.05.2015 р. убачається, що сума простроченої заборгованості за кредитом становить 37 841,64 доларів США, сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 7 999,84 доларів США, пеня - 675 176, 35 грн., три проценти річних від суми простроченої заборгованості - 63 370,38 грн.

Нараховану позивачем суму заборгованості відповідач не оспорював.

З розрахунку заборгованості убачається, що до 18.04.2014 р. ОСОБА_1 майже щомісячно вносив суми на погашення заборгованості по кредиту та суми погашення нарахованих процентів за кредитом, однак не в повному розмірі, як це передбачено умовами договору.

Пунктом 3.8 кредитного договору визначено послідовність погашення заборгованості, зокрема в першу чергу передбачено погашення простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом та погашення простроченої заборгованості за кредитом.

Таким чином, як слідує з умов договору та пояснень представника ПАТ «Родовід Банк» в першу чергу сплачені позичальником кошти спрямовувалися на погашення простроченої заборгованості по процентах за користування кредитом та простроченої заборгованості за кредитом, а отже в такому випадку відповідно до ст. 264 ЦК України відбулося переривання перебігу позовної давності по щомісячних платежах.

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції правильно не застосував позовну давність до вимог про стягнення заборгованості по кредиту та процентах за його користування.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов'язання, суд першої інстанції застосував положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшивши її розмір до 15 000,0 грн., і в цій частині ОСОБА_1 рішення суду не оскаржує.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд помилково стягнув три відсотка річних за прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором є безпідставними, оскільки три відсотка річних, передбачені ст. 625 ЦК, за своєю природою відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування чужими грошовими коштами, що встановлені кредитним договором.

Ураховуючи наведене колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому вона задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Солом'янського районного суду м. Києвавід 30 листопада 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: