Справа № 462/4635/13 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/783/3/16 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за секретаря Куцика І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 листопада 2013 року у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про демонтаж самочинно влаштованої перегородки із газоблоків між кухнею, коридором і поєднаним санвузлом та приведення квартири до попереднього стану,

ВСТАНОВИЛА:

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради в червні 2013 року звернулася в суд з позовом, в якому просила зобов'язати ОСОБА_2 демонтувати самочинно влаштовані перегородки із газоблоків між кухнею, коридором і поєднаним санвузлом та привести планування квартири до попереднього стану.

Позивач обґрунтував позовні вимоги тим, що головою Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради було видано розпорядження від 20.03.2013 р. № 148 «Про самочинне будівництво, здійснене гр. ОСОБА_2», яким відповідачку, яка є співвласницею квартири АДРЕСА_1, в термін до 10.04.2013 р. зобов'язано демонтувати вищезазначені самочинно влаштовані перегородки та привести планування квартири до попереднього стану. ЛКП «Сяйво» попереджало відповідачку про демонтаж самочинного будівництва та приведення планування квартири до попереднього стану, однак вона в зазначений термін вимоги розпорядження не виконала, що стало підставою для подання позову.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20 листопада 2013 року вищезазначений позов задоволено.

Суд зобов'язав ОСОБА_2, співвласника квартири АДРЕСА_1 за власний кошт демонтувати самочинно влаштовані перегородки із газоблоків між кухнею, коридором і поєднаним санвузлом та привести планування квартири до попереднього стану.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради судові витрати в розмірі 114, 70 грн.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, на основі неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не вирішив, які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Апелянт вважає, що суд безпідставно взяв до уваги розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 20.03.2013 року №148 "Про самочинне будівництво, здійснене гр. ОСОБА_2», оскільки відповідно до п. 2.1 Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого рішенням виконкому від 09.09.2011 року № 835 відповідальність за своєчасне виявлення і вжиття заходів щодо припинення самочинного будівництва покладається на уповноважених посадових осіб та Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю.

Апелянт стверджує, що начальником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на адресу Залізничної адміністрації Львівської міської ради направлено лист від 15 лютого 2013 року, в якому зазначено, що при перевірці законності проведення ремонтних робіт в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 втручань у несучі конструкції будинку не виявлено.

Апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволення позову.

Представник Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради була повідомлена у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України (а.с. 188) та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася.

Від ОСОБА_2 надійшов лист, в якому вона зазначила, що підтримує апеляційну скаргу та просить розглядати справу за її відсутності.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України здійснювати за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до вимог частини першої ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України, власник майна може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ЛКП «Сяйво» з місця проживання про склад сім'ї і прописку (а.с. 11).

20.03.2013 року Залізничною районною адміністрацією винесене розпорядження № 148 «Про самочинне будівництво, здійснене гр. ОСОБА_2», яким зобов'язано останню в термін до 10.04.2013 р. демонтувати самочинно влаштовані перегородки із газоблоків між кухнею, коридором і поєднаним санвузлом, та привести планування квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану. Контроль за виконанням даного розпорядження покладено на директора ЛКП «Сяйво» (а.с. 4).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради та зобов'язуючи ОСОБА_2, співвласника квартири АДРЕСА_1 за власний кошт демонтувати самочинно влаштовані перегородки із газоблоків між кухнею, коридором і поєднаним санвузлом та привести планування квартири до попереднього стану виходив з того, що зазначене розпорядження Залізничної районної адміністрації є чинне та не скасоване.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 подала клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення адміністративної справи за її позовом до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання дій неправомірними та скасування розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 20 березня 2013 року «Про самочинне будівництво, здійснене ОСОБА_2».

Суд апеляційної інстанції зазначене клопотання задовольнив та зупинив провадження у справі.

23 листопада 2015 року Львівський апеляційний адміністративний суд виніс постанову, якою задовольнив позов ОСОБА_2 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської, визнав протиправними дії Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в частині прийняття розпорядження від 20.03.2013 року №148 та скасував розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради 20.03.2013року №148 «Про самочинне будівництво, здійснене гр. ОСОБА_2» (адміністративна справа №462/3298/13-а оглянута судом апеляційної інстанції, а.с. 152-154).

Зазначена постанова набрала законної сили (а.с.177-180).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За наведених обставин, з урахуванням означеної постанови Львівського апеляційного адміністративного суду, яка набрала законної сили й має преюдиціальне значення для вирішення цієї справи, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 належить задовольнити, рішення суду першої інстанції в силу ст.309 ЦПК України скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч.1 ст. 307, ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 листопада 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про демонтаж самочинно влаштованої перегородки із газоблоків між кухнею, коридором і поєднаним санвузлом та приведення квартири до попереднього стану відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Курій Н.М.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.