Ухвала

іменем україни

24 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Харківська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив встановити порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 відповідно до ідеальних часток співвласників у праві забудови з повною ізоляцією, який міститься у другому варіанті висновку судової будівельно-технічної експертизи; зобов'язати ОСОБА_4 перенести вбиральню літ. «Е» на територію, що пропонується виділити останній у користування, та збудувати межові знаки.

ОСОБА_3 обґрунтовував свої вимог тим, що ОСОБА_4 у 1985 році побудувала будинок «Б-1» без його дозволу та зруйнувала межовий паркан № 4, захопила зайві 23 кв. м землі, якими користується й досі, а він весь час за них сплачує. Для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою і визначення порядку користування нею просив використати другий варіант експертизи, що буде максимально враховувати інтереси співвласників домоволодіння. Щодо встановлення земельного сервітуту ОСОБА_3 вказував, що не заперечує щодо здійснення ОСОБА_4 ремонту своєї будівлі, однак заперечує проти збільшення (нарощування або утеплення) з боку його земельної ділянки стіни будинку «Б-1», оскільки ця глуха стіна є межею між їхніми земельними ділянками, тому збільшення її габаритів призведе до зменшення земельної ділянки, яка виділена йому у користування, згідно другого варіанту висновку експертизи.

ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом та просила встановити порядок користування спірною земельною ділянкою, обґрунтовуючи свої вимог тим, що порядок користування земельною ділянкою, який максимально враховує інтереси співвласників, передбачений варіантом № 2 експертизи. Крім того, позивач за зустрічним позовом просила встановити земельний сервітут та надати їй право постійного доступу на частину земельної ділянки, що знаходиться в користуванні ОСОБА_3 та яка безпосередньо примикає до глухої стіни будинку літ. «Б-1», довжиною 13,8 м (відрізок «ДЕ»), шириною 1 м, площею 13,8 кв. м для огляду, встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою обслуговування та ремонту глухої стіни, фундаменту та покрівлі будинку літ. «Б-1» та доступу на вказану ділянку виконавців таких робіт. ОСОБА_4 також просила зобов'язати відповідача за зустрічним позовом перенести літній душ літ. «И» на відстань не менше 3 м від стіни будинку літ. «Б-1».

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 20 липня 2015 року позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Встановлено порядок користування земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1 згідно варіанту № 2 висновку судової земельно-технічної експертизи від 28 січня 2015 року № 11311: 1-му співвласнику - ОСОБА_3 виділено у користування земельну ділянку площею 366 кв. м; 2-му співвласнику - ОСОБА_4 виділено в користування земельну ділянку площею 366 кв. м. Варіант порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між співвласниками показаний у додатку № 6 до даного висновку. Межу земельних ділянок, що пропонується виділити у користування співвласників встановлено таким чином: т. «А» поділяє межу земельної ділянки по червоній лінії (пров. Дніпропетровський) на відрізки розмірами 5,9 м та 15,1 м; відрізок «АБ» прокладено по прямій розміром 3,2 м; відрізок «БВ» прокладено по лінії розподілу літ. «А2-1», літ. «а7», літ. «А-1», літ. «а6», літ. «а3»; відрізок «ВГ» прокладено по стіні літ. «а3», розміром 2,7 м (т. «В» на стику літ. «а6», літ. «а3»); відрізок «ГД» прокладено по прямій лінії, розміром 4,25 м, до кута літ. «Б-1»; відрізок «ДЕ» прокладено по зовнішній стіні літ. «Б-1», розміром 13,8 м, (за фактичним користуванням); відрізок «ЕЖ» прокладено по прямій лінії розміром 1 м; відрізок «ЖЗ» прокладено паралельно стіні літ. «Б-1», розміром 5,45 м; відрізок «ЗИ» прокладено під кутом 90 градусів по прямій розміром 4,1 м; відрізок «ИК» прокладено під кутом 90 градусів по прямій розміром 2 м до межі з домоволодінням по АДРЕСА_2 поділивши її на відрізки розмірами 6,15 м та 29,05 м. Для виконання порядку користування земельною ділянкою зобов'язано перенести вбиральню літ. «Е» на територію, що пропонується виділити у користування її співвласнику (ОСОБА_4.). Встановлено земельний сервітут на території земельної ділянки ОСОБА_3 з правом доступу ОСОБА_4 на її частину для обслуговування глухої стіни житлового будинку літ. «Б-1», встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту, без збільшення габаритів. За розрахунком площа земельного сервітуту необхідна для обслуговування глухої стіни житлового будинку літ. «Б-1» складає 14,8 кв. м. Межі земельного сервітуту для обслуговування глухої стіни літ. «Б-1» встановлено наступним чином: від т. «И» під кутом 45 градусів, відрізок розміром 1,41 м, далі по прямій на відстані 1 м від стіни літ. «Б-1», відрізок розміром 13,8 м, потім по прямій відрізок розміром 1,2 до точки на відстані 1 м від т. «Ж». У задоволенні решти позову ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції частині встановлення земельного сервітуту скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 у цій частині відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення місцевого й апеляційного судів та ухвалити нове рішення, яким встановити земельний сервітут - право постійного доступу до частини земельної ділянки ОСОБА_3, необхідної для обслуговування та ремонту будинку літ. «Б-1», зобов'язати останнього перенести літній душ літ. «И» на відстань не менше 3 м від стіни будинку літ. «Б-1».

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про встановлення земельного сервітуту та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано, а в матеріалах справи відсутній можливий варіант встановлення земельного сервітуту.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанцій погодитися не можна.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Так, судами встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 розташоване на земельній ділянці, площею 732 кв. м, яка знаходиться у користуванні співвласників, що підтверджується договором про право забудування ділянки землі від 21 червня 1936 року, а також технічним паспортом на індивідуальний житловий будинок, виготовлений комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».

Протягом тривалого часу співвласники: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не можуть вирішити питання щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, згідно правоустановчих документів, в яких ідеальні частки співвласників у праві (забудови) користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 складають по Ѕ частини площею 366 кв. м (732ЧЅ) кожному.

Висновком судової земельно-технічної експертизи від 28 січня 2015 року, виконаної експертом ХНІІСН ім. Бокаріуса ОСОБА_6, запропоновані два варіанти користування спірною земельною ділянкою.

Інших варіантів визначення порядку користування земельною ділянкою сторонами суду не надано, крім того, сторони послались на те, що другий варіант максимально враховує інтереси обох співвласників.

Висновком судової земельно-технічної експертизи від 28 січня 2015 року № 11311 запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до ідеальних часток (Ѕ і Ѕ) права забудови та проілюстровано у додатках № 5 та № 6 до висновку.

Надано рекомендації щодо можливості встановлення земельного сервітуту за необхідності обслуговувати глуху стіну житлового будинку літ. «Б-1».

Місцевий суд враховував висновки експертизи та дійшов обґрунтованого висновку про поділ земельної ділянки згідно з варіантом № 2, оскільки такий варіант користування спірною земельною ділянкою є найбільш доцільним згідно з належними частками співвласників та відповідає загальним інтересам сторін у справі.

Суд першої інстанції також дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині вимог про перенесення літного душу (літ. «И»), оскільки будь-яких належних та допустимих доказів порушення прав ОСОБА_4 у цій частині не надано.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками) (ч. 1 ст. 98 ЗК України).

Види права земельного сервітуту визначені ст. 99 ЗК України, до яких, зокрема, належить, право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд.

Згідно з ч. 3 ст. 402 ЦК України спір про встановлення сервітуту вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту, у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та його умови.

Встановивши, що ОСОБА_4 є власником будинку, який знаходиться на межі земельних ділянок сторін по справі, а встановлення земельного сервітуту необхідно для обслуговування глухої стіни будинку «Б-1», місцевий суд, враховуючи висновок експертизи, у відповідно до вимог статей 100, 98 ЗК України, статей 401 - 406 ЦК України дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для встановлення сервітуту, оскільки експерт визначив можливість його встановлення та порядок (том 1 а. с. 134-144), а в інший спосіб доступ до стіни будинку позивача за зустрічним позовом не є можливим.

Апеляційний суд без правового обґрунтування відхилив висновок експерта щодо встановлення земельного сервітуту, дійшов помилкового висновку, що в експертизі відсутній конкретний варіант встановлення сервітуту, а тому безпідставно скасував рішення місцевого суду в цій частині.

Згідно зі ст. 339 ЦПК України суд касаційної інстанції, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно з законом, скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і матеріалам справи, тому підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись статтями 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2015 року скасувати, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20 липня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська