Справа № 212/4305/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Дехта Р.В., за участю секретаря Більченко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні обєднану цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Комунальне підприємство «ЖЕО 31» про вселення в житлове приміщення за правом користування, зміну умов договору житлового найму та цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Жовтневий відділ в м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

04 червня 2015 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулися позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, третя особа КП «ЖЕО № 31» з позовом щодо вселення в житлове приміщення за правом користування та зміну умов договору житлового найму.

В обґрунтування позову позивачі зазначили, що ОСОБА_1 доводиться відповідачеві колишньою дружиною (шлюб розірваний в 2007 році ), а ОСОБА_2 сином. Під час перебування позивачкою ОСОБА_1, в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 останній вселив та зареєстрував її проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, а згодом, після народження ОСОБА_2 також було зареєстровано для проживання на вказаній житловій площі. На час звернення до суду зазначена вище квартира не приватизована, відповідальним квартиронаймачем є відповідач ОСОБА_3 ОСОБА_4 постійно мешкала разом однією сімєю у вказаній квартирі та вели спільне господарство. В 2006 році сімя розпалась оскільки відповідач зловживав спиртними напоями, вчиняв в сімї скандали, бійки внаслідок чого позивачі були змушені залишити своє постійне місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 і оселитися в квартирі своїх батьків ОСОБА_1 Намагання зберегти дружні стосунки з відповідачем виявились марними. Оскільки сторони фактично мешкали окремо один від одного, позивачі залишалися бути зареєстрованими у спірній квартирі і позивачка ОСОБА_1 весь час протягом декількох років намагалася вселитися в квартиру однак відповідач ОСОБА_3 всіляко їй перешкоджав в цьому , не впускав до квартири що стало підставою для звернення позивачів до суду із позовом про вселення до квартири АДРЕСА_1 з правом користування житловим приміщенням та зміни договору найму спірної квартири надавши позивачам окрему кімнату площею 16,9 кв. метри , відповідачеві ОСОБА_3 виділити іншу окрему кімнату площею 13,8 кв. метри залишивши в спільному користуванні приміщення загального користування (ванна кімната, коридор, кухня , туалет).

В жовтні 2015 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, третя особа Жовтневий відділ в м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачі є зареєстрованими в ІНФОРМАЦІЯ_3 однак у зазначеній квартирі не мешкають з 2000 року та не сплачують комунальні послуги. Зазначив, що шлюб з ОСОБА_1 було розірвано і вона змінила місце постійного проживання. Вважаючи що відповідачі не мешкають у спірній квартирі тривалий час (понад 6 місяців) просить суд визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 21.12.2015 року на підставі ст.. 126 ЦПК України обидві цивільні справи були обєднані в одне провадження та присвоєний номер 212/4305/15ц, 2/212/2441/14.

В судовому засіданні позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 суду пояснила що з 2002 року і по теперішній час зареєстрована разом із сином ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2, однак після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 вимушена була змінити фактичне місце проживання оскільки відповідач чинив їм перешкоди у користуванні квартирою і мешкати разом із ним було просто нестерпно, вживав спиртні напої та водив різноманітних друзів до дому. Зазначила, що намагалася знову вселитися однак її спроби виявились марними. Наполягала на задоволенні її позовних вимог щодо вселення в спірну квартиру на праві користування та просила суд змінити умови договору житлового найму. Проти вимог ОСОБА_3 заперечувала та вважала що тривала відсутність її за місцем реєстрації виникла з поважної причини. В 2007 році подавала позов суду, але в суді ій повідомили, що відповідача неможливо знайти, а тому справа не розглядається.

Позивач ОСОБА_2 суду пояснив, що батько його вигнав разом з матірю з квартири в 2007 році. Ніхто не впускав в квартиру. Останній раз був в квартирі 5 днів назад, зараз в квартирі живе жінка, яка його не впускає в квартиру.

Позивач за вторинним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні проти вселення ОСОБА_1 разом з ОСОБА_1 С,І. заперечував, вважав що вони тривалий час не мешкають в квартирі, не сплачують комунальні послуги, не приймають участі в її утриманні і тому втратили право користування житловим приміщенням. Просив суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Представник третьої особи за зустрічним позовом заступник начальника відділу Жовтневого районного відділу вм.Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області до початку розгляду справи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю через велику завантаженість.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

Під час розгляду справи в судовому засіданні, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі під час якого в них 17 вересня 1996 року народилася спільна дитина ОСОБА_2 який є також позивачем по справі (свідоцтво про народження 1 КИ № 245326 від 18.08.2009 року, що видане повторно Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану КМУЮ Дніпропетровської області).

Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 травня 2004 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 який був укладений 07.09.1996 року та зареєстрований Саксаганським відділом ЗАГС м. Кривого Рогу Дніпропетровської області розірвано, однак свідоцтво про розірвання шлюбу було видано 31.10.2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 556 від 31.10.2007 року.

Під час перебування сторін у шлюбі родина мешкала разом у квартирі АДРЕСА_2. Зазначена квартира є комунальною власністю та згідно ордеру на житлове приміщення № 218 від 1992 року право на зайняття цього житлового приміщення було надано громадянину ОСОБА_6 на підставі рішення Виконавчого комітету Жовтневої ради народних депутатів від 03.04.1992 року.

В матеріалах справи міститься довідка, видана КЖП № 17 № 1640 від 22.10.2001 року про те що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_3 з 27.02.1998 року, ОСОБА_1 з 12.04.2002 року а також їх син ОСОБА_2 ОСОБА_7 з довідки № 1186 від 28.05.2015 року, що видана КП «Житлово експлуатаційною організацією № 31» видно, що на момент складання цієї довідки ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є зареєстрованими в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу сторони мешкають окремо один від одного оскільки дружнє життя не склалося і ОСОБА_3 чинив перешкоди у спільному користуванні спірною квартирою внаслідок чого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимушені були переїхати до іншого помешкання до того ж позивачка за первісним позовом суду пояснила, що ОСОБА_3О, знайшов іншу жінку та мешкає разом із нею у квартирі, в якій спільно зареєстровані сторони по справі що також є перешкодою у користуванні житловим приміщенням.

Серед матеріалів справи міститься акт, складений мешканцями будинку № 18 по вул.. Коротченко в м.Кривому Розі який затверджений директором ТОВ «Житлокомцентр» 28.09.2015 року із якого видно, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (відповідачі по зустрічній позовній заяві) не мешкають за місцем своєї реєстрації за адресою АДРЕСА_3 з 2000 року і по теперішній час.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що в період з 2011 по 2014 рік раз на три місяці приходили до квартири №1, що розташована на вулиці Коротченко, 17 міста Кривий Ріг. Двері ніхто не викривав, але дома хтось був. Останній раз були місяць назад, ОСОБА_3 через вікно висловлювався нецензурно. Коли сторони по справі жили разом, ОСОБА_3 не працював, зловживав алкоголем, випивав, палив в квартирі не дивлячись на малу дитину. ОСОБА_7 закладавав речі.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що мешкає в квартирі з 2007 року разом з ОСОБА_7, так як вини разом мешкають та платить за квартиру. Весною 2015 року позивачка стала претендувати на квартиру. Три роки назад вони з ОСОБА_7 зробили перегородку та поставили ще додаткові двері. Літом 2015 року постанови нові двері.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживають в квартирі більше 10 років. Він мешкає на 9 поверсі, сторони по справі мешкають, мешкали на 1 поверсі.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що є матірю ОСОБА_3. Колишня дружина сина та онук не мешкають в квартирі з 2007 року. Позивачі самостійно виїхали з квартири, ОСОБА_1 пояснила, що у них постійні сварки та ОСОБА_3 відносно неї вчиняє насильство. Син ОСОБА_3 поміняв замок в 2009 році та ОСОБА_1 не вимагала ключі.

Суду відомо, що раніше, а саме 06 листопада 2004 року, вхідний №38257 ОСОБА_1 вже зверталась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про зміну договору найму житлового приміщення посилаючись на ті ж самі обставини стосовно перешкоджання ОСОБА_3 у користуванні спірною квартирою їй разом із сином ОСОБА_2

Ухвалою суду від 28 березня 2008 року цивільну справу було залишено без розгляду згідно п.3 ст. 207 ЦПК України (повторної неявки позивача).

Судом встановлено, що матеріалах цивільної справи №2-1961/08 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 немає належних та допустимих доказів, що позивач повідомлений про дату та час слухання справи.

В позовній заяві про зміну договору найму житлового приміщення від 06 листопада 2007 року, вхідний №38257 зазначила, що відповідач ОСОБА_3 забрав ключі від квартири.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 зверталася до суду раніше в 2007 році свідчить про її бажання зберегти за собою право користування житлом.

Відповідно до статті 64 Житлового кодексу України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Частиною другою згаданої статті встановлено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Частиною третьою вказаної статті передбачено, якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до статті 71 Житлового кодексу України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Частиною другою вказаної статті передбачено, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Пунктом 3 частини третьою вказаної статті передбачено, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів - протягом усього часу їх перебування у родичів.

Згідност.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно дост.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Враховуючи наданні докази суду дістається висновку, що позовні вимоги позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вселення в квартиру АДРЕСА_4 підлягають задоволенню, так як вказані позивачі мають право проживати вказаній квартирі, відповідач вчиняв перешкоди щодо проживання в квартирі, що підтверджуються матеріалами цивільної справи 2-1961/08 за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_3 про зміну договору найму житлового приміщення та поясненнями свідків в частині заміни замків на дверях квартири.

Суд дістається висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 таким, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою №1, будинку №18 по вулиці Коротченко в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не втратили інтерес до квартири, що підтверджуються матеріалами цивільної справи 2-1961/08 за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_3 про зміну договору найму житлового приміщення, не мали можливості мешкати в квартирі, так як ОСОБА_3 чинились перешкоди щодо проживання. в тому числі щодо заміни замків на дверях квартири.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 218, 367 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 в квартиру АДРЕСА_4.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 таким, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою №1, будинку №18 по вулиці Коротченко в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 02 березня 2016 року.

Суддя: Р. В. Дехта